Справа № 161/1104/21
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
головуючий суддя у суді першої інстанції: Черняк В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 161/1104/21 пров. № А/857/7660/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Кузьмича С.М., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л. В.

представника апелянта: Ульчака Б. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 лютого 2021 року у справі № 161/1104/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

19.01.2021р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови № 0731/20500/20 від 07 жовтня 2020 року у справі про порушення митних правил.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.02.2021р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Постановою Волинської митниці Держмитслужби від 07 жовтня 2020 року в справі про порушення митних правил №0731/20500/20 громадянина ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає - 68472,84 грн.

Із змісту даної постанови видно, що 11 грудня 2019 року на підставі митної декларації типу ІМ40ДЕ № UA205050/2019/200324 яка подана директором, декларантом (митним брокером) ТзОВ «ЕРІТ СІСТЕМ» видно, що ОСОБА_1 здійснив митне оформлення автомобіля Renault Megane. Під час митного оформлення декларант зазначив, що автомобіль 2007 року випуску, однак, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортний засіб виготовлений в 2006 році.

Аналогічні за змістом порушення допущені ОСОБА_1 під час декларування:

1) 07 березня 2020 року автомобіля Citroen Berlingo, де задекларований рік виготовлення автомобіля - 2009, а згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - НОМЕР_1 ;

2) 04 березня 2020 року автомобіля Honda CR-V, де задекларований рік виготовлення автомобіля - 2011, а згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - НОМЕР_2 ;

3) 19 лютого 2020 року автомобіля Dacia Logan, де задекларований рік виготовлення автомобіля - 2010, а згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - НОМЕР_3 ;

4) 10 лютого 2020 року автомобіля Renault Megane, де задекларований рік виготовлення автомобіля - 2008, а згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - НОМЕР_4 ;

5) 31 січня 2020 року автомобіля Renault Megane, де задекларований рік виготовлення автомобіля - 2008, а згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - НОМЕР_4 ;

6) 18 січня 2020 року автомобіля Renault Megane, де задекларований рік виготовлення автомобіля - 2008, а згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - 2007.

ч.1 ст.458 МК України, передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

В cт. 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Із змісту ст.9 КУпАП України, видно, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення, та закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно ст. 485 МК України, порушенням вважається з`явлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Колегія суддів, звертає увагу на те, що диспозиція ст.485 МК України, передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

Наявність спеціальної протиправної мети вказує на те, що правопорушення може бути вчинене виключно з умисною формою вини та лише декларантом або уповноваженою ним особою, оскільки на момент подачі декларації декларант (уповноважена ним особа) повинен усвідомлювати факт з`явлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві відомості вплинули на розмір митних платежів, які необхідно сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Конкретизація диспозицією зазначеної статті спеціальної мети впливає й на конкретизацію спеціального суб`єкта вказаного адміністративного правопорушення, яким в даному випадку, з урахуванням вимог п.8 ч.1 ст.4 та ч.8 ст.264 МК України, може бути лише декларант або уповноважена ним особа.

В п.14.1.251 Податкового кодексу України видно, що транспортні засоби, що використовувалися, - транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Перша реєстрація транспортного засобу - це реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше (пункт 14.1.163 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів № 1388 від 07.09.1998, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом 10 діб після придбання (одержання), або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Експлуатація транспортних засобів, не зареєстрованих (не перереєстрованих) у підрозділах Державтоінспекції України (крім транспортних засобів, зареєстрованих до набрання чинності цим Порядком) та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, заборонено.

Отже, з метою оподаткування датою початку користування (введення в експлуатацію) транспортних засобів, що використовувалися та/або ввозяться на митну територію України, вважається дата їх першої реєстрації, визначена в реєстраційних документах, які видано уповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці транспортні засоби на постійній основі.

п.8 наказу Державної митної служби України від 17.11.2005р. № 1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» визначено, що датою початку користування ТЗ, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, вважається дата першої реєстрації ТЗ, визначена в реєстраційних документах, які видані уповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці ТЗ на постійній основі. Датою першої реєстрації ТЗ, який перебував у користуванні, є дата, зазначена в спеціальній графі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію), наприклад, паспорта німецького зразка, або дата видачі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію).

Тобто, належним доказом дати початку користування автомобілем, який був у користуванні та ввозиться на митну територію України, є дата його першої реєстрації, вказана в реєстраційних документах, які видані уповноваженими державними органами країни, в якій така реєстрація була здійснена.

Колегія суддів вважає, що матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій передбачених диспозицією статті 485 МК України.

Як видно з матеріалів справи господарська діяльність ТзОВ «ЕРІТ СІСТЕМ» директором якого є ОСОБА_1 полягала у придбанні за межами України в іноземній компанії TANNER AUTOMOBILE GMBH транспортних засобів, що підтверджується контрактом від 01.11.2019р. № BIS-01/11ER.

При цьому, ні ОСОБА_1 як директор Покупця декларанта, ні будь-який інший представник українського підприємства-отримувача товару ТзОВ «ЕРІТ СІСТЕМ» за межі території України для купівлі транспортних засобів не виїзджали, та не мали змоги провести особистий огляд кожного транспортного засобу та визначити дату їх виготовлення.

Тобто, усі характеристики придбаних транспортних засобів ґрунтувались виключно на документах наданих продавцем транспортних засобів, що підтверджується:

-рахунком-фактури (rechnung) №056.029 від 03.12.2019 роком виготовлення пред`явленого до митного оформлення транспортного засобу Renault Megane є 2007 рік (а.с.76).

-рахунком-фактури (rechnung) №991.272 від 21.02.2020 роком виготовлення пред`явленого до митного оформлення транспортного засобу Honda CR-V є 2011 рік (а.с.94 зворот).

-рахунком-фактури (rechnung) №991.231 від 09.02.2020 роком виготовлення пред`явленого до митного оформлення транспортного засобу Dacia Logan є 2010 рік (а.с.100).

-рахунком-фактури (rechnung) №991.194 від 27.01.2020 роком виготовлення пред`явленого до митного оформлення транспортного засобу Renault Megane є 2008 рік (а.с.109).

-рахунком-фактури (rechnung) №991.177 від 16.01.2020 роком виготовлення пред`явленого до митного оформлення транспортного засобу Renault Megane є 2008 рік (а.с.116).

-рахунком-фактури (rechnung) №991.133 від 10.01.2020 роком виготовлення пред`явленого до митного оформлення транспортного засобу Renault Megane є 2008 рік (а.с.123).

-рахунком фактури (rechnung) №991.286 від 27.02.2020 р. виготовлення пред`явленого до митного оформлення транспортного засобу Renault Megane є 2008 рік.

В даному випадку ОСОБА_3 під час митного оформлення транспортних засобів внесених до митних декларацій зазначав рік випуску їх згідно інвойсів, які підтверджували конкретну господарську операцію купівлі-продажу транспортних засобів. Також останній особисто транспорті засоби через митний кордон України не переміщав та на момент заповнення і подання митних декларацій інших даних стосовно дати першої реєстрації транспортних засобів у нього не було та не могло бути.

Оскільки, декларант під час оформлення транспортних засобів визначаючи рік випуску транспортних засобів діяв добросовісно, без жодного умислу щодо заявлення неправдивих відомостей щодо імпортованих транспортних засобів та заниження митної вартості, адже пред`явив до митного оформлення виключно ті документи, які були йому передані продавцем автомобілів, які не скасовані чи визнані недійсними, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 прямого умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, а тому, оскільки достовірність поданих уповноваженою особою документів до митного оформлення не спростована належними доказами у справі, всі сумніви тлумачиться на користь особи, яку звинувачують у вчиненні неправомірних дій.

Верховний Суд в постанові від 06 червня 2018 року у справі №607/1866/17 дійшов висновків, що для притягнення до відповідальності, згідно ст.485 МК України, необхідно доведення факту внесення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

В постанові від 13 грудня 2018 року у справі №759/360/17 Верховний Суд зазначив: «склад правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі)».

В даній справі, митний орган в порушення вимог ст.77 КАС України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин умисного приховання позивачем відомостей щодо транспортного засобу з метою зменшення розміру митних платежів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.485 МК України, не підтверджується належними та допустимими доказами та суб`єкт владних повноважень не надав доказів правомірності прийнятого рішення.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову якою позов задовольнити.

Керуючись ст.ст.229, 243, 286, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 лютого 2021 року у справі № 161/1104/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Скасувати постанову № 0731/20500/20 в справі про порушення митних правил від 07 жовтня 2020 року та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді С. М. Кузьмич
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 14.06.2021р.