Справа № 160/4071/21
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
16 червня 2021 року Справа №160/4071/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у адміністративній справі № 160/4071/21 за позовом ОСОБА_1 до Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, секретаря Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області Шишкіна Юрія Володимировича про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №160/4071/21 за позовом ОСОБА_1 до Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, секретаря Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області Шишкіна Юрія Володимировича про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 року призначено до розгляду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у адміністративній справі № 160/4071/21 в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами 16.06.2021 року.
Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов до наступних висновків.
Згідно з частиною третьою статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У частині сьомій статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Частиною четвертою статті 143 КАС України передбачено, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, передбаченому частиною третьою вказаної статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 вказаного Кодексу (частина п`ята статті 143 КАС України).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з частиною другою статті 252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина третя статті 252 КАС України).
Так, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 від 23.04.2021 року про необхідність компенсації судових витрат, подана в порядку статті 139 КАС України, до початку розгляду справи по суті, де вказано, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення по справі позивачем буде подано докази на підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу.
Отже, до початку розгляду справи по суті (судові дебати у справах, що слухаються у спрощеному позовному провадженні не проводяться) з дотриманням вимог частини сьомої статті 139 КАС України позивачем подано 23.04.2021 року заяву про надання доказів понесених витрат після ухвалення рішення в даній справі та необхідність вирішення питання розподілу судових витрат та 01.06.2021 року (на п`ятий день після винесення рішення суду в даній справі) подано до суду відповідні докази на підтвердження вказаних витрат.
Вирішуючи питання стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне.
Стаття 132 КАС України встановлює, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Зазначені вимоги кореспондуються з положеннями частини третьої статті 143 КАС України, якими передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.
Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Суд при вирішенні вказаного питання враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 22.11.2019 року у справі №810/1502/18.
Суд також зазначає, що в пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 рок №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Так, до заяви про ухвалення додаткового рішення позивачем додано:
- копію договору про надання правової допомоги від 11.03.2021 року;
- копію акту приймання-передачі наданих послуг від 28.05.2021 року за договором про надання правової допомоги від 11.03.2021 року;
- копію тарифів вартості послуг від 11.03.2021 року;
- копію ордеру на надання правової допомоги серія АН №1036391 від 17.03.2021 року;
- копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю №1799 від 26.11.2004 року;
- копію квитанції №28/2/05-21 від 28.05.2021 року.
Суд встановив, що між позивачем та адвокатом Подоприголовим Віктором Євгеновичем укладено договір про надання правової допомоги від 11.03.2021 року.
Відповідно до п. 1.1 договору адвокат зобов`язується надати усіма законними методами та способами правової допомоги у адміністративній справі за позовом Клієнта до Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області щодо несвоєчасного оприлюднення на офіційному веб-сайті Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області рішення четвертої сесії VIII скликання Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 99 - 04/VIII від 12.01.2021 року "Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 ", а Клієнт зобов`язується у разі винесення остаточного рішення по справі, сплатити гонорар (винагороду) адвокату, за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати за її надання в обсязі та на умовах, визначених договором.
Пунктом 1.2 договору передбачено, що правова допомога адвоката надається Клієнту шляхом: зустрічі та усної консультації Клієнта; складання проекту позовної заяви враховуючи практику Верховного Суду; складання проекту відповіді на відзив на позовну заяву; складання проектів заяв та клопотань по справі; аналіз відомостей про факти, що можуть використовуватися як докази у справі; надання на вимогу клієнта інші, крім перерахованих вище, види правової допомоги, пов`язаної з предметом Договору.
В пункті 4.1 договору визначено, що ціна договору складається із суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені в додатку 1 до цього договору.
Згідно з п. 4.2 договору вартість послуг за Договором включає в себе всі податки та інші та інші обов`язкові платежі, які перераховуються до бюджету, відповідно до чинного законодавства, зокрема податок на дохід.
На підставі п. 4.4 надання послуг за цим Договором підтверджується актом приймання- передачі виконаних робіт/наданих послуг, складеним в двох примірниках.
Відповідно до п. 4.5 договору клієнт сплачує гонорар впродовж 5 (п`яти) робочих днів з моменту остаточного рішення по справі.
Згідно з п. 4.6 договору гонорар сплачується готівкою або здійснюється у безготівковому порядку на рахунок Адвоката. У разі проведення розрахунку готівкою Адвокат видає довідку.
До договору про надання правової допомоги від 11.03.2021 року сторонами договору складено додаток 1 «тарифи вартості послуг», який містить наступну ціну послуг, що надаються адвокатом:
- зустріч та усна консультації Клієнта 500 грн./1 год.;
- складання проекту позовної заяви враховуючи практику Верховного Суду 500 грн./1 год.;
- складання проекту відповіді на відзив на позовну заяву 500 грн./1 стор.;
- складання проектів заяв та клопотань по справі 250 грн./1 стор.;
- аналіз відомостей про факти, що можуть використовуватися як докази у справі 300 грн./1 год.
На підтвердження виконання умов договору, сторонами договору надано до суду акт приймання-передачі наданих послуг від 28.05.2021 року за договором про надання правової допомоги від 11.03.2021 року, відповідно до якого адвокатом надані наступні послуги:
- зустріч та усна консультація Клієнта 1 год. 500 грн.;
- аналіз відомостей про факти, що можуть використовуватися як докази у справі 2 год. 600 грн.;
- складання проекту позовної заяви враховуючи практику Верховного Суду 6 стор. 3000 грн.;
- складання проекту заяви про усунення недоліків позовної заяви 3 стор. 750 грн.;
- складання проекту відповіді на відзив на позовну заяву відповідача-1 враховуючи практику Верховного Суду 6 стор. 3000 грн.;
- складання проекту відповіді на відзив на позовну заяву відповідача-2 враховуючи практику Верховного Суду 6 стор. 3000 грн.;
- складання проекту заяви про уточнення позовних вимог 2 стор. 500 грн.;
- складання проекту заяви по справі про надання доказів правничої допомоги 2 стор. 500 грн.;
- складання проекту заяви по справі про ухвалення додаткового рішення 2 стор. 500 грн.
На підтвердження оплати наданих адвокатом послуг, позивачем надано копію квитанції №28/2/05-21 від 28.05.2021 року.
Щодо наданої позивачем квитанції про сплату коштів адвокату, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Верховним Судом в постанові від 16.04.2020 року викладена правова позиція щодо належного підтвердження отримання адвокатом гонорару готівкою. Так, Верховний Суд зазначає, що, відповідно до положень статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року №5076-VI не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон №265/95-ВР, Положення №13 та Положення №148 не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність. Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.
Таким чином, враховуючи вказану правову позицію Верховного Суду, суд приймає в якості належного доказу копію квитанції №28/2/05-21 від 28.05.2021 року, видану адвокатом.
У частині шостій статті 134 КАС України встановлено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд вказує на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, слід керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
На підставі системного аналізу матеріалів справи та долучених представником позивача доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити, що витрати пов`язані з зустріччю, усною консультацією клієнта та аналізом відомостей про факти, що можуть використовуватися як докази у справі включаються до витрат пов`язаних зі складанням позовної заяви.
Також суд зазначає, що в провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває 17 позовів ОСОБА_1 до Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, секретаря Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області Шишкіна Юрія Володимировича про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії (справи №№160/4071/21, 160/4219/21, 160/4220/21, 160/4221/21, 160/4225/21, 160/4226/21, 160/4227/21, 160/4228/21, 160/4229/21, 160/4230/21, 160/4231/21, 160/4522/21, 160/4523/21, 160/4859/21, 160/5155/21, 160/5156/21, 160/6109/21, 160/6464/21).
Вказані справи перебувають у відкритому доступі в КП «Діловодство спеціалізованого суду» та в Єдиному державному реєстрі судових рішень, факт подання відповідних позовів до суду є загальновідомим та не потребує додаткового підтвердження.
Суд зазначає, що КП «Діловодство спеціалізованого суду» містить скановані копії позовних заяв, поданих позивачем у вказаних справах. З аналізу цих позовів, судом встановлено, що позивачем були складені ідентичні позовні заяви до одного й того ж позивача, з однаковим обґрунтуванням, викладенням підстав звернення до суду та аналізом актів законодавства та позиції Верховного Суду. Різницю між цими позовами складає лише номер, дата та назва рішення, яке було несвоєчасно опубліковано або неопубліковано відповідачем.
Таким чином, суд вважає, що адвокатом не було докладено значних зусиль для складання позовної заяви у цій справі, оскільки подана позовна заява є типовою до ще 16 ідентичних позовів, складених адвокатом у вищеперелічених справах.
Аналогічна ситуація стосується і таких послуг, як складання проекту відповіді на відзив на позовну заяву відповідача-1 враховуючи практику Верховного Суду 6 стор. 3000 грн.; складання проекту відповіді на відзив на позовну заяву відповідача-2 враховуючи практику Верховного Суду 6 стор. 3000 грн.
Проаналізувавши відповіді на відзив, судом встановлено, що адвокатом було змінено лише шрифт та назви відповідачів при складанні як відповіді на відзив відповідача-1, так і складанні відповіді на відзив відповідача-2.
Враховуючи незначну складність категорії справи, наявність численних однотипних позовів поданих позивачем до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, суд вважає, що вказані позивачем витрати на правову допомогу не відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).
Вказаний висновок Верховного Суду у відповідності до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд враховує під час вирішення такого питання.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідачів, підлягає зменшенню на підставі заперечень відповідача-1 та у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.
Відтак, з огляду на незначну складність справи та обсяг наданих послуг, також враховуючи предмет позову та наявність безлічі однотипних позовних заяв, поданих позивачем в електронному вигляді через підсистему «Електронний суд», суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 500,00 грн.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 500,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, як розпорядника бюджетних коштів.
Керуючись статтями 139, 242, 243, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у адміністративній справі № 160/4071/21 за позовом ОСОБА_1 до Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, секретаря Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області Шишкіна Юрія Володимировича про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням особливостей визначених абзацом 2 пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна