Справа № 632/617/21
Суддя: Библів С. В.
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 632/617/21
провадження № 2-а/632/13/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"15" червня 2021 р. Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді Библіва С.В., за участю секретаря Кузьменко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4, 1-го батальйону УПП в Полтавській області лейтенанта поліції Ткаченка Віктора Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

У С Т А Н О В И В:

01 квітня 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом та посилався на те, що 22 березня 2021 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3957394 його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 1321 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн.

Позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН № 3957394 від 22.03.2021 року. Також просить стягнути судовий збір в сумі 454 грн.

30 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 25 травня 2021 року, яке було відкладене за клопотанням відповідача для надання відзиву на 15.06.2021 року. Позивач в судове засідання 15 червня 2021 року не прибув, але надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає на підставі обставин викладених в адміністративному позові. Відповідачем 03 червня 2021 року подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовна заява є необґрунтованою та безпідставною. Ствердив, що відносно водія ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 1321 КУпАП після розгляду адміністративної справи винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 3957394 та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Вважає постанову у справі про адмніправопорушення обґрунтованою та такою, що винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову, а розгляд справи провести без нього. Зокрема, порушення водієм полягало у тому, що він, керував в м. Полтава по вул. Харчовиків, 13 транспортним засобом TGX 25.440 з причіпом KRONE AZ , загальна маса якого складає 51 т. без відповідного погодження з органами Національної поліції, порушивши п.п.22.5 ПДР України, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 1321.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. П.1 ч.3 ст.205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких підстав, враховуючи ч.1 ст. 205 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з постанови серії ЕАН № 3957394 від 22.03.2021 року по справі про адміністративне правопорушення від 22.03.2021 року, о 16 годині 33 хвилини ОСОБА_1 керував в м. Полтава по вул. Харчовиків, 13 автомобілем марки TGX 25.440 н.з. НОМЕР_1 з причіпом KRONE AZ н.з. НОМЕР_2 , загальна маса якого складає 51 т., без відповідного дозволу, узгодженого з органами Національної поліції, чим порушив вимоги п. 22.5 ПДР України. За вказане порушення позивач був притягнений до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 1321 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 5100,00 грн. Вказану вище постанову позивач вважає незаконною, та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З наданого відповідачем відзиву, суд не вбачає подання належних та допустимих доказів на підтвердження наявності зафіксованих в оскаржуваній постанові обставин. Сама постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення не є доказом у справі про адміністративне правопорушення, оскільки містить лише опис обставин, які визнані відповідачем підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без зазначення певних доказів на їх підтвердження.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що звинувачення не може ґрунтуватися лише на обставинах, викладених суб`єктом владних повноважень у своєму рішенні. Голослівне посилання відповідача у своєму відзиві на те, що загальна маса автомобіля з причіпом позивача становила більше 51 т. для суду є неспроможними, адже відповідач має згідно КАС України доводити правомірність своїх дій. Так, відповідач мав надати судові докази зважування, підтвердивши це відповідним документом габаритно-вагового контролю.

Відповідно до ст. 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами-тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, згідно п.2 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування. Підпунктом 4 пункту 2 наведеного Порядку визначено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції. Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку. Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (п. 3, 4, 6 Порядку).

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення (п.18 Порядку).

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що контроль на відповідність габаритів автомобілів певним нормам проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю із складенням відповідного документу.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 17.01.2019 р. у справі № 539/655/17.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, на відповідача покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

У даній справі, суб`єкт владних повноважень не виконав даного обов`язку та не надав доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

На підставі вище зазначеного, суд зазначає, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено правомірність складання ним постанови про адміністративне правопорушення, а саме вимог п.22.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.1321 КУпАП.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Аналогічна норма міститься і у ст. 293 КУпАП

Оскільки у справі немає доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 1321 КУпАП у зв`язку з порушенням п.22.5 ПДР України, то склад цього правопорушення відсутній. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню і постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до вимог ст. 293 КУпАП та ч. 3 ст. 286 КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 354/512/16-а, від 22 липня 2019 року у справі №757/2757/16-а.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем за подання адміністративного позову сплачено судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 454,00 грн. Отже вказані судові витрати відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції у Полтавській області.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 251, 245, 251, 258, 283 КУпАП України, ст. 77, ст. 241-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 4, 1-го батальйону УПП в Полтавській області лейтенанта поліції Ткаченка Віктора Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3957394 від 22.03.2021 року, згідно якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1321 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510,00 грн. скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Полтавській області на користь позивача судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або через Первомайський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня виготовлення його повного тексту.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Відповідач: Інспектор 1-го батальйону 4-ї роти УПП в Полтавській області, лейтенант поліції Ткаченко Віктор Анатолійович, адреса місцезнаходження вулиця Кременчуцька, 2«В», с. Розсошенці, Полтавського району Полтавської області, 38751.

Повний текст рішення виготовлено 17.06.2021 року.

Суддя: С. В. Библів