Справа № 120/2992/21-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 червня 2021 р. Справа № 120/2992/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрально Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна установа "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ

У Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Центрально Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (далі - відповідач). У позовній заяві позивач просить:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо неналежного проведення повної та об`єктивної перевірки дій Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" щодо порушення прав засудженого на заміну прасування постільної білизни під час миття в лазні протягом жовтня та листопада 2020 року;

- зобов`язати відповідача провести повну та об`єктивну перевірку дій Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" щодо порушення прав засудженого на заміну прасування постільної білизни під час миття в лазні протягом жовтня та листопада 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно з вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 21.12.2011 позивач засуджений до довічного позбавлення волі та відбуває покарання в державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)".

19.11.2020 позивач звернувся зі скаргою на Урядову гарячу лінію з приводу не здійснення Державною установою "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" в дні миття в лазні за період з 21.10.2020 по 19.11.2020 прасування білизни. Вказана скарга була скерована за належністю до відповідача.

Листом відповідача від 18.12.2020 № 6/1034-20/П-763 позивача повідомлено про відсутність порушень його законних прав щодо забезпечення прав засудженого на прасування заміну постільної та натільної білизни за період з 21.10.2020 по 19.11.2020.

Вважаючи дії відповідача щодо неналежного розгляду його скарги від 19.11.2020 протиправними, позивач з метою захисту своїх прав звернувся із цим позовом до суду.

Ухвалою від 12.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін в порядку, визначеному статтею 262 КАС України. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено 15-ти денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 КАС України.

Ухвалою від 12.04.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державну установу "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" (далі третя особа).

Також витребувано за ініціативою суду:

- у Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції належним чином засвідчені копії матеріалів перевірки звернення засудженого ОСОБА_1 від 19.11.2020 щодо незабезпечення Державною установою "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" його права на заміну прасування постільної та натільної білизни під час миття в лазні протягом жовтня та листопада 2020 року;

- у Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" належним чином засвідчені копії виписки із книги обліку миття в лазні та заміни білизни в частині камерного приміщення № 133 в якому утримується засуджений ОСОБА_1 за період з жовтня по листопад 2020 року.

28.04.2021 на адресу суду надійшли витребувані документи та відзив, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Обґрунтовуючи відзив на позовну заяву відповідач зазначає, що позивач засуджений до довічного позбавлення волі та відбуває покарання в Державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)".

Відповідач вказав, що 19.11.2020 позивач звернувся зі скаргою на Урядову гарячу лінію з приводу не здійснення Державною установою "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" прасування білизни.

Вказана скарга була скерована за належністю до Генеральної дирекції ДКВС України, оскільки управління та контроль у сфері ресурсного забезпечення, матеріально технічних ресурсах, необхідних для здійснення виробничої діяльності, в тому числі комунальних послугах, продуктах харчування та речовому забезпеченні органів та установ ДКВС відноситься до компетенції Генеральної дирекції ДКВС України.

Листом Генеральної дирекції ДКВС України від 17.12.2020 № 3237 повідомлено Центрально Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про перевірку інформації викладеної у зверненні ОСОБА_1 та надано інформацію і матеріали перевірки для підготовки проекту відповіді.

Листом відповідача від 18.12.2020 № 6/1034-20/П-763 повідомлено позивача про відсутність порушень його законних прав щодо забезпечення прав засудженого на прасування білизни.

Щодо твердження позивача про те, що факт порушення його прав на прасування та отримання білизни може бути підтверджено камерою відеоспостереження відповідач вказав, що відповідно до розділу ХХІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5, забороняється встановлювати відеокамери у приміщеннях (камерах), в яких проводяться медичні обстеження (огляди) засуджених, особистий обшук з роздяганням, жилих кімнатах тривалих побачень, а також у лазнях, роздягальнях, душових та туалетних кімнатах.

Відповідач вказав, що видача постільної білизни чи натільної білизни засудженим не може фіксуватися камерою відеоспостереження, оскільки вона не встановлюється в камерах чи лазнях, де може видаватися білизна.

З огляду на викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю.

12.05.2021 на адресу суду надійшла відповідь на відзив у якій позивач вважає відзив на позовну заяву необґрунтованим.

Позивач зазначає, що за весь час його перебування у Державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" його не було забезпечено в повному обсязі постільною білизною, а також майками, натільною білизною.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 21.12.2011 позивача засуджено до довічного позбавлення волі. Місцем відбування призначеного покарання є Державна установа "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)".

19.11.2020 позивач звернувся зі скаргою на Урядову гарячу лінію з приводу не здійснення Державною установою "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" в дні миття в лазні за період з 21.10.2020 по 19.11.2020 прасування настільної та постільної білизни.

Листом відповідача від 18.12.2020 № 6/1034-20/П-763 позивача повідомлено про відсутність порушень його законних прав щодо забезпечення прав засудженого на прасування білизни.

Вважаючи дії відповідача щодо неналежного розгляду скарги від 19.11.2020 протиправними, позивач з метою захисту своїх прав та законних інтересів звернувся із цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що ключовим питанням цього спору є те, чи дотримався відповідач встановленої законодавством процедури розгляду звернення (скарги) позивача від 19.11.2020, а також питання достовірності та повноти наданої йому відповіді.

Відповідно до абз. 1 п. 1 розділу 3 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань (затверджені Наказом Міністерства юстиції України від 28 серпня 2018 року № 2823/5), засуджені мають право подавати пропозиції, заяви та скарги в усній чи письмовій формі від свого імені. Письмові пропозиції, заяви та скарги направляються за належністю через адміністрацію установи виконання покарань.

Щодо пропозицій, заяв та скарг, адресованих до державних органів, громадських організацій та посадовим особам, з питань, які не входять до їхніх повноважень, особі, що їх подала, рекомендується їх переадресовувати за належністю (абз 4 п. 1 розділу 3 Правил 2823/5).

Адміністрація установ виконання покарань має забезпечити виконання вимог Закону України «Про звернення громадян» (абз. 12 п. 1 розділу 3 Правил 2823/5).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону від 02.10.1996 № 393/96-ВР, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження.

Частиною 3 ст. 7 Закону від 02.10.1996 № 393/96-ВР передбачено, що звернення пересилаються за належністю відповідному органу чи посадовій особі якщо питання, порушені в одержаному адресатом зверненні, не входять до його повноважень.

З метою встановлення факту звернення позивача 19.11.2020 зі скаргою на Урядову гарячу лінію з приводу не здійснення Державною установою "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" прасування білизни, ухвалою від 12.04.2021 судом витребувано копії матеріалів перевірки звернення та виписки із книги обліку миття в лазні та заміни білизни в частині камерного приміщення № 133.

На виконання вимог ухвали відповідачем надано витребувані документи з яких встановлено, що 19.11.2020 позивач дійсно звернувся зі скаргою на Урядову гарячу лінію з приводу не здійснення Державною установою "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" прасування білизни.

Листом Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 24.11.2020 № 11-3107-20/П-2802 звернення ОСОБА_1 направлено до Центрально Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.

Листом Центрально Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 30.11.2020 № 6/9469 звернення ОСОБА_1 направлено за належністю до Державної установи «Генеральна дирекція ДКВС України».

Підставою скерування скарги позивача до Генеральної дирекції ДКВС України, стало те, що управління та контроль у сфері ресурсного забезпечення, матеріально технічних ресурсах, необхідних для здійснення виробничої діяльності, в тому числі комунальних послугах, продуктах харчування та речовому забезпеченні органів та установ ДКВС відноситься до компетенції Генеральної дирекції ДКВС України.

Відтак, переадресація відповідачем скарги позивача за належністю узгоджується із нормами ч. 3 ст. 7 Закону від 02.10.1996 № 393/96-ВР та абз 4 п. 1 розділу 3 Правил 2823/5.

Листом Генеральної дирекції ДКВС України від 17.12.2020 № 3237 повідомлено Центрально Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про перевірку інформації викладеної у зверненні ОСОБА_1 та надано інформацію і матеріали перевірки для підготовки проекту відповіді.

Під час проведення перевірки відібрано пояснення у засуджених. У своїх поясненнях вони зазначили, що до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" претензій з приводу роботи банно прального комбінату немає, все проводиться згідно графіку та відповідно до вимог чинного законодавства.

Враховуючи питання, що стало предметом скарги та вжиті з метою розгляду звернення заходи суд вважає, що суб`єктом розгляду скарги дотримано встановлених вимог щодо всебічного та повного з`ясування обставин, що мали значення при розгляді скарги від 19.11.2020.

За наслідками проведення перевірки відповідач листом від 18.12.2020 № 6/1034-20/П-763 повідомив позивача про відсутність порушень його законних прав щодо забезпечення прав засудженого на прасування білизни, оскільки прасування речей не передбачено чинними нормативними документами і може здійснюватися за призначенням медичного працівника в разі погіршення санітарно епідеміологічних показників.

Беручи до уваги день звернення позивача із скаргою (19.11.2020) та день надання відповіді (18.12.2020) суд доходить висновку, що строків розгляду скарги відповідач дотримався.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає безпідставними аргументи позивача про порушення процедури розгляду поданої ним скарги.

Оцінюючи достовірність та повноту наданої позивачу відповіді на його скаргу від 19.11.2020 суд враховує таке.

Нормативно-правовим актом, який регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань є Кримінально-виконавчий кодекс України (далі КВК України).

Відповідно до ст. 2 КВК України кримінально-виконавче законодавство України складається з цього Кодексу, інших актів законодавства, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду (ч. 1, 2 ст. 7 КВК України).

Частиною 2 ст. 151 КВК України встановлено, що на осіб, які відбувають довічне позбавлення волі, поширюються права і обов`язки засуджених до позбавлення волі, передбачені статтею 107 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 КВК України, засудженим надається індивідуальне спальне місце і постільні речі. Вони забезпечуються одягом, білизною і взуттям за сезоном з урахуванням статі і кліматичних умов, а в лікувальних закладах - спеціальним одягом і взуттям.

Наказом Міністерства юстиції України від 08.09.2012 № 849/5 затверджено Положення про організацію лазне-прального обслуговування осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах (далі Положення № 849/5).

Відповідно до п. 1.2 розділу І Порядку № 849/5 лазне-пральне обслуговування осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, включає:

організацію регулярного щотижневого миття в лазні з обов`язковою заміною натільної та постільної білизни, рушників;

прання верхнього одягу, натільної та постільної білизни, рушників та іншого майна, крім шкарпеток. Прання шкарпеток засудженими (особами, взятими під варту) здійснюється самостійно;

дезінфекцію (дезінсекцію) верхнього одягу, натільної та постільної білизни, постільних речей (ковдр, матраців, подушок), рушників (далі - речове майно);

ремонт речового майна;

надання перукарських послуг;

забезпечення милом, пральним порошком, кальцинованою содою та іншими мийними засобами для лазне-пральних, санітарно-гігієнічних та туалетних потреб згідно з установленими законодавством нормами;

забезпечення лазне-пральним обладнанням і запасними частинами до нього, інвентарем, перукарським інструментом та іншими експлуатаційними матеріалами, коштами на оплату витрат на лазне-пральне обслуговування.

Згідно п. 2.3 розділу ІІ Положення № 849/5 пральня розташовується в одному приміщенні з лазнею з облаштуванням окремого входу. Планування приміщень пральні повинно забезпечувати безперервність і послідовність технологічного процесу прання й не допускати контакту чистого та брудного речового майна.

На одній частині пральні передбачаються приміщення для приймання і сортування речового майна, а на іншій - приміщення для прання, сушіння і прасування, лагодження, зберігання і видачі чистого речового майна.

Аналізуючи наведені норми Положення № 849/5 суд погоджується із аргументами відповідача про те, що в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах не передбачено обов`язку прасування настільної та постільної білизни.

За таких обставин, скарга позивача від 19.11.2020 розглянута відповідачем у встановленому законодавством порядку, а відповідь від 18.12.2020 надана у передбачені строки, є достовірною та повною.

Тому, позовна вимога про визнання неправомірними дії відповідача щодо неналежного проведення повної та об`єктивної перевірки дій Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" щодо розгляду звернення від 19.11.2020 про порушення прав позивача на прасування білизни не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги зобов`язального характеру, суд зазначає, що така є похідною від першої позовної вимоги, а тому також не підлягає задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи, судом не встановлено, питання про розподіл судових витрат у справі не вирішується.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ

У задоволенні вимог адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 );

Відповідач: Центрально - Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (вул. Брацлавська, 2-А, м. Вінниця, 21001, );

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державна установа "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" (вул. Брацлавська, 2, м. Вінниця, 21001, ).

Суддя Богоніс Михайло Богданович