Справа № 400/2767/20
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 р. справа № 400/2767/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідачаДержавної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області, вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачаУправління Укртрансбезпеки в Одеській області, вул. Успенська, 4, м. Одеса, Одеська область, 65014

провизнання протиправними та скасування постанов від 28.05.2020 р. № 187806, № 187807

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач або ФОП ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області (надалі - відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, в якому просить суд:

1) визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 28.05.2020 року № 187806;

2) визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 28.05.2020 року № 187807.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що за результатами габаритно-вагового контролю його транспортних засобів, відповідні довідки не видавались, транспортні засоби не затримувались, а подальший рух не заборонявся. Позивач здійснював перевезення вантажу пшениці на автопоїздах у складі вантажних автомобілів з причепами. Виходячи із розрахунків плати за проїзд, відповідач виходив не з пройденої частини маршруту, а з тієї відстані, яку перевізник мав намір проїхати, що суперечить вимогам п. 31-1 Порядку № 879. Сам розрахунок не містить підпису, посади, прізвища особи, яка його склала, номеру розрахунку та дати його складення. Із змісту акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунку неможливо встановити будь-яких характеристик зважувального обладнання. Визначення вагових параметрів транспортного засобу позивача здійснено з порушенням Порядку № 879, а тому отримані в результаті зважування дані не можуть вважатися достовірними та бути підставою для накладення адміністративно-господарського штрафу. Штраф до позивача застосовано за порушення абзацу 16 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" (надалі - Закон № 2344), однак чинним законодавством не передбачено можливості надання дозволу великоваговим транспортним засобам для перевезення подільних вантажів із перевищенням габаритних або вагових параметрів.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні вимог позивача просить відмовити. Так, у ході рейдової перевірки виявлено, що транспортні засоби належать позивачу, згідно з товарно-транспортними накладними автомобільним перевізником є також позивач. Власник транспортного засобу в разі його передачі в тимчасове користування зобов`язаний здійснити перереєстрацію такого засобу, а водій - надавати для перевірки документи, на підставі яких використовується транспортний засіб (договір оренди або тимчасовий реєстраційний талон). Згідно актів про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та результатів зважування, позивачем допущено загальне перевищення вагових параметрів. Дозвіл на проїзд великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування був відсутній. На адресу позивача направлено запрошення на розгляд справи, куди позивач не прибув, своїх заперечень не надав, відтак, доводи позивача є безпідставними (а. с. 73-79).

Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідачем не встановлено, що позивач є перевізником. Так, 22.08.2019 року позивач передав вантажні автомобілі у тимчасове платне користування ТОВ "Д Логістика". У товарно-транспортній накладній від 22.04.2020 року № 628389 автомобільним перевізником також зазначено ТОВ "Д Логістика", а згідно товарно-транспортної накладної № 646525 - помилково вказано ФОП ОСОБА_2 . Отже, автомобільним перевізником є ТОВ "Д Логістика", а не позивач (а. с. 120-122).

Третя особа не подала своїх пояснень по суті спору.

Судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 9 ст. 205 КАС України.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Посадовими особами Укртрансбезпеки 22.04.2020 року проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, про що складено акт № 224087 (а. с. 86) та акт № 219223 (а. с. 80).

В акті № 219223 зафіксовано, що 22.04.2020 року на автодорозі М-05 Київ-Одеса, км 450+500 проведено перевірку автомобіля позивача MAN, НОМЕР_1 з напівпричепом НОМЕР_2 , НОМЕР_3 . Водій ОСОБА_3 . Перевіркою виявлено порушення абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344, а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

В акті № 224087 зафіксовано, що 22.04.2020 року на автодорозі М-05 Київ-Одеса, км 450+500 проведено перевірку автомобіля позивача MAN, НОМЕР_4 з напівпричепом KOGEL, НОМЕР_5 . Водій ОСОБА_4 . Перевіркою виявлено порушення абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344, а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Того ж дня складено акти № 041399 та № 028081 про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів (а. с. 12, 15) та розрахунок плати за проїзд великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування до акту № 041399 від 22.04.2020 року та до акту № 028081 від 22.04.2020 року (а. с. 13, 16).

15.05.2020 року та 18.05.2020 року позивачу направлено запрошення на розгляд справи на 28.05.2020 року (а. с. 81, 96).

28.05.2020 року відповідачем винесено постанову № 187806, якою до позивача застосовано штраф у розмірі 34 000,0 грн. за порушення абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344, а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 % при перевезенні вантажу баз відповідного дозволу (а. с. 20) та постанову № 187807, якою до позивача застосовано штраф у розмірі 34 000,0 грн. за порушення абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344, а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 % при перевезенні вантажу баз відповідного дозволу (а. с. 22).

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 8 вказаного Положення).

У відповідності до ст. 60 Закону № 2344, адміністративно-господарські штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються до автомобільних перевізників.

Отже, відповідно до Закону № 2344, суб`єктом порушення законодавства про автомобільний транспорт виступає автомобільний перевізник.

За визначенням ст. 1 Закону № 2344 автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

При цьому відповідно до ст. 1 "Правил дорожнього руху України", власником транспортного засобу є фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб та має на це відповідні документи.

Отже, законом чітко визначено відмінність між особою яка володіє майновими правами на транспортний засіб та особою, яка використовує його або безпосередньо, або через водія (іншу юридичну особу) для здійснення перевезень.

Таким чином, власник транспортного засобу та перевізник можуть бути як однією особою, так і різними.

Форма, а також визначення товарно-транспортної накладної встановлені Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 року № 363 (надалі - Правила № 363).

За визначенням п. 1 Правил № 363, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Відповідно до п. 1 Правил № 363, перевезення здійснюється на договірній основі.

Як встановлено судом, згідно товарно-транспортної накладної серії 12ААЗ № 646525 автомобільним перевізником зазначено ФОП ОСОБА_2 , без імені, по батькові чи ініціалів, водій - ОСОБА_4 (а. с. 26), а згідно товарно-транспортної накладної серії ПЗО № 628389 від 22.04.2020 року автомобільним перевізником зазначено Д "Логістика", водій - ОСОБА_3 (а. с. 28).

Позивачем на підтвердження того, що його помилково зазначено перевізником і він таким не являється, до суду надано договір оренди транспортних засобів від 22.08.2019 року № 2395 (а. с. 123-129). Цим договором позивач ФОП ОСОБА_1 передав у тимчасове платне користування ТОВ "Д Логістика" транспортні засоби, зокрема MAN (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), MAN (реєстраційний номер НОМЕР_4 ) та напівпричепи KOGEL (реєстраційний номер НОМЕР_5 ) та STAS (реєстраційний номер НОМЕР_3 ).

Згідно пункту третього зазначеного договору, транспортні засоби передано в оренду строком на п`ять років, а саме до 22.08.2024 року. Договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Писаренком Є.С.

Також позивачем надано акт здачі-приймання транспортних засобів до договору оренди від 22.08.2019 року (а. с. 128).

Таким чином, оскільки згідно товарно-транспортної накладної серії ПЗО № 628389 від 22.04.2020 року автомобільним перевізником зазначено ТОВ "Д Логістика", відповідачем не доведено, що саме позивач ФОП ОСОБА_1 був перевізником вантажу, що виключає його відповідальність за перевищення транспортним засобом вагових параметрів та не може виступати суб`єктом порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідач не довів правомірності постанови від 28.05.2020 року № 187807, що є підставою для її скасування.

Натомість, підстав для скасування постанови від 28.05.2020 року № 187806, суд не вбачає, оскільки згідно товарно-транспортної накладної серії 12ААЗ № 646525 автомобільним перевізником зазначено саме позивача ФОП ОСОБА_1 .

Твердження позивача, що його помилково зазначено перевізником у товарно-транспортній накладній серії 12ААЗ № 646525, не є підставою для скасування постанови від 28.05.2020 року № 187806, оскільки доказів того, що позивач не був перевізником, ним не надано.

До того ж, суд звертає увагу, що згідно чинного законодавства у разі виявлення будь-якої помилки у товарно-транспортній накладній, позивач міг її усунути.

Щодо факту перевищення транспортним засобом позивача вагових параметрів, суд зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (надалі - Порядок № 879).

Відповідно пп. 4 п. 2 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктом 21 Порядку № 879 визначено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Відповідно до п. 22 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

При цьому, п. 22.5 Правил дорожнього руху визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Також, положеннями ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30 з метою забезпечення безпеки руху великовагових та великогабаритних транспортних засобів затверджено Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (надалі - Правила № 30).

Згідно з п. 3 Правил № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 4 Правил № 30 визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Отже, з наведеного слідує, що перевищення вагових параметрів транспортного засобу порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху дозволяється не більше ніж на 2 %.

З акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 041399 вбачається, що транспортним засобом позивача перевищено нормативи вагових параметрів, а саме: повна маса 52,51 т (нормативно допустима 44 т), осьові навантаження - 9,17 т, 23,35 т, 10,4 т, 9,59 т.

Отже, в ході проведення габаритно-вагового контролю встановлено перевищення нормативно допустимого навантаження на здвоєну вісь - 23,35 т, при нормативно допустимих 18 т, тобто на 5,35 т більше дозволеної, що у відсотковому співвідношенні складає 29,7 % більше допустимого, а також загальне перевищення вагових обмежень 52,51 т замість допустимих 44 т.

Дозвіл або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів у водія автомобіля, під час проведення рейдової перевірки, були відсутні, що не заперечується.

Отже, матеріалами справи підтверджено перевищення позивачем габаритно-вагових норм, що є складом правопорушення, за який абз. 16 ч. 1 ст. 60 Законом України "Про автомобільний транспорт" передбачена відповідальність у вигляді штрафу.

Верховний Суд у постанові від 01.07.2020 року у справі № 803/50/17 дійшов наступного висновку: " ... У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків. При цьому, обов`язок отримати дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, а також внести плату за проїзд такого великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування покладається на перевізника. За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи."

При цьому, позивач не надав суду будь-яких документально підтверджених відомостей (доказів чи пояснень) на підтвердження доводів про здійснення спірного перевезення з дотриманням габаритно-вагових норм.

Суд наголошує на тому, що завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.

Відносно доводів позивача про відсутність відповідної Методики зважування транспортного засобу для підтвердження неможливості встановлення точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним вантажем, суд зазначає наступне.

Пунктом 19 Порядку № 879, у редакції чинній на час прийняття такого Порядку, встановлювалося, що регламент проведення вимірювання і зважування та технічні параметри вимірювального і зважувального обладнання визначаються Укравтодором згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 року № 385 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 і від 27 червня 2007 р. № 879" пункт 19 Порядку № 879 викладено в такій редакції: "Під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансінспекція або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку".

У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 671 "Про внесення змін до Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні" пункт 19 Порядку № 879 взагалі виключено.

Таким чином, з огляду на виключення пункту 19 Порядку № 879, наявність у терміні "вимірювання" посилання на методику, затверджену спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, не розцінюється судом як наявність у відповідача обов`язку під час здійснення габаритно-вагового контролю керуватися методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 02.08.2018 року у справі № 820/1420/17.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що позивачем як перевізником здійснено перевезення вантажу з перевищенням габаритно-вагових обмежень без спеціального дозволу, суд доходить висновку, що постанова № 187806 від 28.05.2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу є обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи викладене, позов належить задовольнити частково.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судовими витратами в даній справі є судовий збір, доказів понесення інших судових витрат, сторони суду не подавали. Позивач сплатив судовий збір в розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією від 09.07.2020 року (а. с. 1). Таким чином, судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ) в особі Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Управління Укртрансбезпеки в Одеській області (вул. Успенська, 4, м. Одеса, 65014), задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, ) про застосування адміністративно-господарського штрафу від 28.05.2020 року № 187807.

3. У задоволенні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 28.05.2020 року № 187806 - відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз