Справа № 420/2301/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2301/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» (, місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Французький бульвар, 66/1) до Одеської митниці Держмитслужби (, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21а) про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA 500050/2021/000001/2 від 06 січня 2021 року ,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 16 лютого 2021 року надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» (, місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Французький бульвар, 66/1) до Одеської митниці Держмитслужби (, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21а) про визнання протиправною бездіяльності, яка полягала в непроведенні в письмовому вигляді консультації між ТОВ «Барбатекстіль» та Одеською митницею Держмитслужби відповідно до ч. 5, 6 ст. 55 та ч. 4 ст. 57 Митного кодексу України перед винесення рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA 500050/2021/000001/2 від 06 січня 2021 року та визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA 500050/2021/000001/2 від 06 січня 2021 року.

Ухвалою від 18 лютого 2021 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

На обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 03 червня 2020 року між Kausar Processing Industries (Pvt) Ltd, компанією, зареєстрованою в Ісламській Республіці Пакистан, («Продавець») та Позивачем був укладений Контракт №КРІ/786/0306/2020, відповідно до якого Продавець продає Позивачу текстильні тканини власного виробництва відповідно до умов контракту та 27 листопада 2020 року продавець на виконання пункту 1 Контракту виставив Позивачу до сплати Інвойс №КР1/786/9741/2020 на загальну суму 105835,56 долар США на умовах поставки товару CIF м. Одеса, Україна, які передбачені Контрактом.

Позивач зазначив, що виконуючи приписи частини другої статті 53 МК України, при поданні Митної декларації 05.01.2021 надав Відповідачу, зокрема фотокопії наступних документів: Контракту, Додаткової угоди 1, Інвойса, Поліса морського страхування №04/М/С200/0471020/1120/01 від 30 листопада 2020 року, укладеного між Продавцем та Страховою компанією Century Insurance Company Limited, Коносамента №HLCUKHI201147465 від 01 грудня 2020 року, експортної митної декларації від 27 листопада 2020 року.

05 січня 2021 року Відповідач надіслав Позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями Запит (повідомлення) Відповідача щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості Товару за Митною декларацією 000157.

Позивач зазначив, що 06 січня 2021 року у відповідь на запит надав відповідачу лист № 0601/21-01 з підтвердженням вартості товару та певну інформацію та документи, та просив провести в письмовому вигляді консультацію з позивачем перед прийняттям рішення про коригування митної вартості.

Однак, позивач зазначив, що відповідач 06 січня 2021 року, незважаючи на всі зусилля Позивача щодо підтвердження митної вартості Товару, без проведення в письмовому вигляді консультації з Позивачем прийняв Рішення про коригування митної вартості товарів №UА500050/2021/000001/2, яким застосував другорядний (резервний) метод для визначення митної вартості Товару.

Позивач вважає зазначене рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач протиправно скоригував митну вартість Товару 1 та Товару 2 та Товару 2 за Митною декларацією 000157, та фактично визнав митну вартість Товару 4, адже Позивачем був наданий один і той самий пакет документів для підтвердження митної вартості як Товару 1 та Товару 2, так і Товару 3, так і товару 4 за Митною декларацією 000157, тобто Відповідач на підставі одних і тих самих документів здійснив вибірковий (необ`єктивний) підхід при визначенні митної вартості.

Також позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача, оскільки незважаючи на вимогу позивача про проведення письмової консультації з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товару, такої консультації перед винесенням рішення не провів.

У встановлений судом строк відповідач надав відзив на позовну заяву (вхід. № 15532/21 від 29.03.2021 року), відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що під час здійснення митного оформлення з товарами, які були заявлені у митній декларації №UA500050/2021/000157 від 05.01.2021 року програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які передбачають необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних товарів, проведення перевірки відомостей, що містяться у документах, які підтверджують митну вартість товарів, здійснення запиту додаткових документів, а у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 МК України прийняття рішення про коригування митної вартості.

Також, відповідач зазначив, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих для митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом із митною декларацією було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містіть всіх відомостей, що підтверджують числові митної складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Позивачем надано відповідь на відзив (вхід. 17556/21 від 07.04.2021 року), відповідно до якої позивач наполягав на задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 19 квітня 2021 року продовжено строк підготовчого провадження у справі № 420/2301/21,- на 30 днів до 19 травня 2021 року.

Ухвалою, занесеною до протоколу підготовчого судового засідання 19 квітня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 31 травня 2021 року на 10 годину 00 хвилин.

Представник позивача на відкрите підготовче засідання не з`явився, повідомлений належним чином та завчасно, про що свідчить звіт про надсилання судової повістки електронною поштою, до суду 13 квітня 2021 року (вхід. № ЕП/10023/21) від представника позивача надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання за відсутності представника.

Відповідач на відкрите судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та завчасно засобами електронної пошти, про що свідчить звіт з серверу.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З цих підстав, суд постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 31 травня 2021 року, про продовження розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, дослідивши наявні у справи письмові докази, судом у справі встановлені такі факти та обставини.

Матеріалами справи підтверджено, що 03 червня 2020 року між Kausar Processing Industries (Pvt) Ltd, компанією, зареєстрованою в Ісламській Республіці Пакистан, (надалі - «Продавець») та ТОВ «Барбатекстіль» (Покупець) був укладений Контракт №КРІ/786/0306/2020, відповідно до якого Продавець продає Позивачу текстильні тканини власного виробництва (надалі Товар) (а.с.11-12).

Відповідно до п.п. 1-3 Контракту, кількість, ціна, вартість, умови поставки вказуються окремо в інвойсах. Інвойс на поставку в рамках Контракту є його невід`ємною частиною.

Ціна товару, що постачається, повинна бути узгоджена сторонами. Вона вказується в інвойсі на поставку.

Ціна товару визначається на умовах CIF м. Одеса, Україна.

Зміни базових умов поставки погоджуються сторонами шляхом укладення додаткової угоди до даного Договору.

Загальна сума Договору складається із сум всіх рахунків за період дії контракту. Валюта контракту, долар США.

Також, умовами договору перебачено, що оплата вартості партії товару здійснюється банківським переказом на рахунок Продавця протягом 90 днів із моменту надходження товару від Продавця Позивачу.

Базові умови поставки - CIF м. Одеса, Україна (Incoterms 2010).

Відповідно до п. 5 Контракту, упаковка та маркування відвантаженого Товару має відповідати стандартам, технічним умовам та зразкам, погодженим Сторонами при укладенні Контракту. Партія товару від Продавця супроводжується коносаментом, комерційним інвойсом, сертифікатом походження, пакувальним листом, сертифікатом якості, копією декларації з боку експортера тощо.

Суд встановив, що між сторонами контракту було укладено додаткову угоду від 05 серпня 2020 року, якою змінені умови оплати та п. 2 контракту викладено в новій редакції: ціна товару повинна бути погоджена Сторонами. Вона вказується в інвойсі на поставку. Ціна товару визначається на умовах CIF Порт, м. Одеса, Україна. Зміни базисних умов поставки погоджуються Сторонами шляхом складання Додаткової угоди до цього Контракту.

Також, матеріалами справи підтверджено, що з метою митного оформлення товару 05 січня 2021 року Позивач подав до Одеської митниці Держмитслужби Митну декларацію №UA500050/2021/000157, у графах 31 декларації Позивачем був зазначений товар, придбаний у Продавця): тканина пофарбована, текстильна, полотняного переплетення, просочення, дублювання та покриття пластмаси, які спостерігаються неозброєним поглядом, відсутні, виготовлена з синтетичних штапельних поліефірних волокон 50,5-81% та бавовняних волокон 49,5-19%, загальною шириною 220±5 см, поверхневою щільністю 115 (+/-10) г/м2, арт. GOLD;87172,80м-2 39624 п.м. Країна виробництва РК (а.с.15-16).

Відповідно до графи 22 Митної декларації, загальна митна вартість Товару склала 105835,56 долар США, як це зазначено в Інвойсі, а його поставка відбувалася на умовах C1F м. Одеса, Україна (а.с.14-15).

Також, суд встановив, що разом з декларацією на виконання вимог статті 335 та 53 Митного кодексу України, було подано наступні документи: Контракту, Додаткової угоди 1, Інвойса, Поліса морського страхування №04/М/С200/0471020/1120/01 від 30 листопада 2020 року, укладеного між Продавцем та Страховою компанією Century Insurance Company Limited, Коносамента №HLCUKHI201147465 від 01 грудня 2020 року.

Матеріалами справи підтверджено, що 05 січня 2021 року відповідач надіслав позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями запит (повідомлення) щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару за вказаною митною декларацією, а саме: рахунків на здійснення платежів третім особам на користь продавця, які такі платежі здійснюються з умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та кількісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; калькуляцію транспортних витрат за межами митної території країни з урахуванням митної вартості фрахту, вартості інших складових вартості транспортування транспортного засобу, що декларується, у тому числі територією країни експортера, прейскуранти (прайс-листи) каталоги виробника товару (а.с.20).

Також матеріалами справи підтверджено, що 06 січня 2021 року ТОВ «Барбатекстіль» надало відповідь на запит Держмитслужби, в якому надало додаткові пояснення щодо визначення митної вартості за першим методом та просило завершити митне оформлення митної декларації 40 ДЕ №UA 500050/2021/000157 та у випадку неможливості визнання митної вартості товару за першим методом провести у письмовому вигляді консультацію між ТОВ та Одеською митницею перед винесенням рішення про коригування митної вартості товару з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товару та у ході письмової консультації використати інформацію про митну вартість Товару у розмірі 105 835,56 дол. США (а.с. 21-22).

Однак, суд встановив, що 06.01.2021 року Одеською митницею Держмитслужби в митному оформленні відмовлено згідно з вимог ч. 6 п. 2 ст. 54 МК України та прийнято та рішення про коригування митної вартості товарів № UA500050/2021/000001/2 від 06 січня 2021 року (а.с.23-24).

Обставини прийняття рішення такі: 1) відповідно до п. 2 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням; згідно інвойсу від 27.11.2020 року та інших документів відсутні відомості щодо суми даної складової митної вартості товару; 2) в наданому інвойсі ціна товару казана на умовах CIF поставка, але в документі що підтверджує старування вантажу вказана сума страхування з якої береться страхова премія та враховується при визначенні митної вартості товару, цих даних не відображено; 3) підписи в контракті та інвойсі відрізняються.

Перевіряючи правомірність заявлених позовних вимог, проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог повністю, з огляду на таке.

Спірні правовідносини регулюються Митним кодексом України.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу України (надалі - МК України), законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів і зборів.

До митної справи, відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п. 23, 24 ст. 4 МК України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно з положеннями Митного кодексу України, орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст. 49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до п. 2 ч. 2 зазначеної статті Кодексу, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 цієї статті Кодексу передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткові документи при наявності визначених законом підстав, визначених ч. 3 ст. 53 МК України.

Частиною першою статті 337 МК України визначено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 337 МК України визначено, що контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Суд встановив, що підтверджено матеріалами справи, що під час здійснення Одеською митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом за МД №UA500050/2021/000157 було встановлено, що надані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни.

З метою усунення виявлених розбіжностей та підтвердження числових складових митної вартості від декларанта було витребувано відповідно до вимог частин 3 статті 53, статей 54, 57 МКУ додаткові документи згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні.

06 січня 2021 року позивач у відповідь на запит надав відповідачу лист з додатковими документами та інформацією, в якому було зазначене таке.

Так, щодо вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням, - Позивач зазначив про безпідставне твердження Відповідача, зазначене в Запиті, щодо не підтвердження Позивачем вартості упаковки та пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням, адже відповідно до пункту 3 Контракту та Інвойса, виставленого Продавцем, поставка Товару відбувалась на умовах CIF м. Одеса, Україна (відповідно до Incoterms 2010), які передбачають, зокрема в статті А.9 Розділу CIF наступне:

«...Термін "вартість, страхування та фрахт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження.

Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Однак за умовами терміна CIF на продавця покладається також обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення...

Продавець зобов`язаний за власний рахунок укласти на звичайних умовах договір перевезення товару до названого порту призначення звичайним судноплавним Маршрутом морським (або, у відповідному випадку, внутрішнім водним) судном такого типу; що звичайно використовується для перевезення товарів з характеристиками, аналогічними визначеним у договорі купівлі-продажу...

Продавець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для здійснення поставки товару у відповідності зі статтею А. 4.

Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару, яке він організує (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки), Упаковка повинна містити належне маркування...».

Позивач звернув увагу Відповідача на те, що вартість упаковки та пакувальних матеріалів, та робіт, пов`язаних з пакуванням, на умовах поставки CIF м. Одеса, Україна була понесена Продавцем, а не Позивачем, оскільки саме на Продавця покладений обов`язок щодо забезпечення пакування товару;

2) щодо договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом), рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), - Позивач звернув увагу Відповідача, що в нього були відсутні будь-які договори (угоди, контракти) із третіми особами, пов`язані з Контрактом, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь Продавця та рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов Контракту, оскільки треті особи не залучалися Позивачем до поставки Товару;

3) щодо виписки з бухгалтерської документації - Позивач звернув увагу Відповідача, що у нього були відсутні станом на день підписання Листа будь-які Інші бухгалтерські документи, пов`язані з поставкою Товару, адже сам Товар не брався на бухгалтерській облік Позивача, так як він знаходився в зоні митного контролю Відповідача та не був випущений у вільний обіг;

4) щодо копії митної декларації країни відправлення позивач повідомив, що ним вже подавалася разом з Митною декларацією копія Експертної митної декларації;

5) щодо висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, - Позивач звернув увагу Відповідача на те, що у нього був відсутній станом на день підписання Листа будь-який висновок про якісні та вартісні характеристики Товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Окрему увагу Відповідача Позивач звернув на те, що приписи частини третьої статті 53 МК України покладають на Позивача обов`язок щодо надання експертного висновку лише за умови його наявності в Позивача.

6) щодо страхових документів позивач зазначив, що ним вже подано до митної декларації копію Страхового полісу

Також, щодо твердження відповідача стосовно того, що в наданому інвойсі від 27.11.2020 року #KPI/786/9471/2020 ціна товару вказана на умовах CIF Одеса в сумі 105835,56 дол. США, але в документі, що підтверджує страхування вантажу №04/М/С200/0471020/1120/01 від 27.11.2020 року вказана сума страхування: 105835,56 дол. США+10%=116419,123 дол. США з якої береться страхова премія та враховується при визначенні митної вартості товару, позивач зазначив, що подавав разом з декларацією страховий поліс, який містить посилання на інвойс та експортну декларацію.

Однак, відповідачем прийнято оскаржуване рішення з підстав того, що відповідно до п. 2 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням; згідно інвойсу від 27.11.2020 року #KPI/786/9471/2020 та інших документах поданих до митного оформлення відсутні відомості щодо суми даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; в наданому інвойсі від 27.11.2020 року #KPI/786/9471/2020 ціна товару вказана на умовах CIF Одеса в сумі 105835,56 дол. США, але в документі ,що підтверджує страхування вантажу №04/М/С200/0471020/1120/01 від 27.11.2020 року вказана сума страхування: 105835,56 дол. США+10%=116419,123 дол. США з якої береться страхова премія та враховується при визначенні митної вартості товару; цих даних не відображено.; підписи в контракті від 03.06.2020 року №KPI/786/9471/2020 в інвойсі від 27.11.2020 року №KPI/786/9471/2020 відрізняються.

Згідно положень п.п. 4, 5 ст. 54 МК України, митний орган зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення

Оцінюючи надані сторонами докази по справі, суд доходить висновку, що відповідачем помилково прийнято оскаржуване рішення.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», зовнішньоекономічний договір (контракт) - домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності;

Сторони є вільними в укладенні зовнішньоекономічного договору, а тому відсутність банківських реквізитів у відповідних документах не може вплинути на митну вартість імпортованого товару.

Відповідно до п. 1 ч. 10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті витрати, понесені покупцем, у т.ч. вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

Суд встановив, що відповідно до Розділу 5 Договору, упаковка та маркування відвантаженого товару повинні відповідати стандартам, технічним умовам та зразкам, які обумовили сторони при підписанні договору. Партія товару від продавця супроводжується коносаментом, комерційним інвойсом, сертифікатом походження, пакувальним листом, сертифікатом якості, копією декларації країни експортера тощо.

Позивач зазначив, що відповідно до пункту 3 Контракту та Інвойса, виставленого Продавцем, поставка Товару відбувалась на умовах CIF м. Одеса, Україна (відповідно до Incoterms 2010), які передбачають, зокрема, в статті А.9 Розділу CIF наступне: Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару, яке він організує (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки), Упаковка повинна містити належне маркування.

Також за умовами поставки CIF м. Одеса, Україна саме продавець зобов`язаний забезпечити страхування Товару, зокрема укласти договір страхування та сплатити страхові внески (пункт А.3 Розділу CIF (Incoterms 2010)).

Згідно з частиною 3 статті 53 МКУ, митна вартість товару підтверджується зовнішньоекономічним контрактом, інвойс та пакувальний лист містять відомості про вартісну, якісну та кількісну характеристику товару, змістова наповненість визначених документів чинним законодавством не встановлена та відноситься до сфери відання суб`єкта господарювання.

Таким чином, оцінюючи вказані докази у справі, суд вважає, що митним органом не доведено необхідність надання позивачем додаткових документів стосовно вартості пакування при митному оформленні, у свою чергу, позивачем доведено, що ним подано достатньо документів та надано повне пояснення щодо відсутності потреби у наданні додаткових документів та те, що вартість пакування входить до вартості Товару.

Також, суд встановив, що в оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що підписи в контракті від 03.06.2020 року №KPI/786/9471/2020 в інвойсі від 27.11.2020 року №KPI/786/9471/2020 відрізняються, а тому це викликає сумнів у достовірності документів.

Суд зазначає, що статтею 358 Кримінального кодексу України за підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів передбачено кримінальну відповідальність, проте будь-яких доказів порушення кримінальної справи за фактом підробки документів стосовно позивача відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що зазначені твердження відповідача є лише припущеннями, а тому не можуть бути підставою для відмови в митному оформленні документів за наданими документами.

Враховуючи вищевикладені та встановлені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA №UA 500050/2021/000001/2 від 06 січня 2021 року є обґрунтованими та правомірними, а тому належать задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності у не проведенні в письмовому вигляді консультації між товариством з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» та Одеською митницею Держмитслужби, суд доходить висновку, що ця позовна вимога є правомірною та належить задоволенню, з огляду на таке.

Так, суд встановив та підтверджено матеріалами справи, що у листі від 06 січня 2021 року позивач просив відповідача у випадку неможливості, на думку Відповідача, визнання митної вартості Товару за першим методом провести в письмовому вигляді консультацію між Позивачем та Відповідачем перед винесенням рішення про коригування митної вартості товару з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості Товару та надання Позивачем наявної в нього інформації для застосування другорядних методів.

Проте матеріалами справи підтверджено, що відповідачем залишена без розгляду вказана частина листа позивача та не надано доказів щодо проведення письмової консультації на вимогу декларанта.

Оцінюючи вказані докази, суд виходить із застосування таких норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч. 5 ст. 55 МК України, декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді (ч. 6 ст. 55 МК України).

Згідно з ч.4 статті 57 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Частиною першою статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів: в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); г) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Однак, суд встановив, що відповідач незважаючи на вимогу позивача про проведення письмової консультації з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості Товару, таку консультацію перед винесенням Рішення не провів, в зв`язку з чим, суд вважає, що відповідачем допущено протиправна бездіяльність щодо не проведення письмової консультації з позивачем, в зв`язку з чим позовні вимоги у цій частині є правомірними та належать задоволенню.

Згідно з положень п.п. 4, 5 ст. 54 МК України, митний орган зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення

Відповідно до ч. 1 ст. 254 МК України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Пунктами 2, 3 частини 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що до документів, які підтверджують митну вартість товарів, відносяться зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

В пункті 21 розділу VII Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН "Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі" (ЕСЕ/TRADE/148) (Женева, вересень 1983 року) зазначено, що точний зміст переліку витрат залежить від застосовуваних умов поставки.

В пункті 22 розділу VII Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН "Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі" (ЕСЕ/RADE/148) (Женева, вересень 1983 року) показано, у якому порядку можуть зазначатися суми по рахунку, додаткові витрати та вирахування (в тому числі зазначаються витрати на навантаження товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України та інші витрати).

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Вищевикладені встановлені судом обставини, підтверджені застосованими нормами матеріального права спростовують доводи представника відповідача щодо недостатності поданих митниці документів для визначення митної вартості товару за основним методом.

Таким чином, враховуючи вищевикладені та встановлені судом обставини, а також те, що позивачем надано всі належним чином оформлені документи для підтвердження митної вартості товару за основним методом, суд вважає, що позовні вимоги належать задоволенню повністю.

Відповідно до чч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, оцінюючі встановлені у судовому засіданні факти, суд дійшов висновку, що відповідач під час здійснення контролю митної вартості, приймаючи рішення не довів правомірності своїх дій та рішень та не довів правомірність допущеної бездіяльності.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» (, місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Французький бульвар, 66/1) до Одеської митниці Держмитслужби (, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21а) про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA 500050/2021/000001/2 від 06 січня 2021 року,- задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Одеської митниці Держмитслужби (, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21а), яка полягала у не проведенні в письмовому вигляді консультації між товариством з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» та Одеською митницею Держмитслужби (, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21а) відповідно до ч. ч.5,6 ст. 55, ч. 4 ст. 57 МК України перед винесенням рішення про коригування митної вартості товарів №UA 500050/2021/000001/2 від 06 січня 2021 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Державної митної служби України (, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Юрія та Івана Лип, буд. 21-а) про коригування митної вартості товарів №UA 500050/2021/000001/2 від 06 січня 2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Одеської митниці Держмитслужби (, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, б. 21- А) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» (, місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Французький бульвар, 66/1) судовий збір в розмір 7168,04 грн. (сім тисяч сто шістдесят вісім гривень 04 копійки).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5. п.15. ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцеві положення КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко