Справа № 200/1043/21-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 р. Справа№200/1043/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови у призначенні їй пенсії за вислугу років;

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управляння Пенсійного фонду України Донецької області призначити позивачу пенсію за вислугу років з урахуванням страхового стажу за період роботи на посаді методиста з 1 березня 1997 року по 25 серпня 1997 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з березня 2020 року неодноразово зверталась до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із врахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо підвищення пенсій» № 2148.

Вважає, що станом на 11 жовтня 2017 року мала необхідний спеціальний стаж для призначення пенсії за вислугу років 26 років 6 місяців 28 днів.

У своїх відповідях на звернення позивача відповідач повідомив, що період з 1 березня 1997 року по 28 серпня 1997 року на посаді методиста у яслах-садку № 79 не враховано до її спеціального стажу за вислугою років, оскільки посада методиста не передбачена переліком посад, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909.

Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у призначенні їй пенсії за вислугу років протиправними та такими, що порушують її соціальні та конституційні права (а.с. 1-4).

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , обґрунтовуючи свої заперечення наступним.

Відповідно до чинного законодавства до досягнення 55-річного віку мають право на призначення пенсії за вислугою років незалежно від віку працівники закладів освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення, які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах станом на 10 листопада 2017 року не менше 26 років 6 місяців.

Страховий стаж позивача складає 31 рік 9 місяців 10 днів, спеціальний стаж за вислугу років складає 26 років 1 місяць 4 дні (спеціальний стаж враховано з 11 вересня 1989 року по 10 жовтня 2017 року, період з 1 березня 2002 року по 10 жовтня 2017 року враховано умовно без історичної довідки про перейменування).

Таким чином, на думку відповідача, у позивача відсутній необхідний спеціальний стаж для призначення пенсії за вислугу років для призначення пенсії, а отже, остання не має право на призначення пенсії за вислугу років (а.с. 40-41).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 1 лютого 2020 року відкрито провадження у праві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) (а.с. 36).

Ухвалою суду від 11 березня 2021 року справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 29 березня 2021 року (а.с. 76-77).

Ухвалою суду від 29 березня 2021 року підготовче засідання відкладено до 12 квітня 2021 року (а.с. 80-81).

Ухвалою суду від 12 квітня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 18 травня 2021 року о 10-00 год (а.с. 104).

18 травня 2021 року сторони у судове засідання не зявились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи приписи наведені вище нормативно-правові приписи, а також беручи до уваги клопотання позивача, викладене у адміністративному позові, про розгляд справи без її участі, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу без участі сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , громадянка України, РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 6-9, 88-90).

Відповідач, Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, , місцезнаходження: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27а, в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень, який здійснює у спірних правовідносинах владні управлінські функції та є належним відповідачем у даній справі; перебуває у стані припиненя (а.с. 39).

Як встановлено судом, позивач 10 березня 2020 року звернулася до відповідача із заявою у довільній формі про розрахунок її стажу для виходу на пенсію (а.с. 71).

16 березня 2020 року відповідачем в порядку Закону України «Про звернення громадян» надана відповідь на звернення позивача (вих. № 305/П-19-01-02), відповідно до якої станом на дату звернення страховий стаж ОСОБА_1 становить 31 рік 00 місяців 12 днів (стаж враховано по 31 січня 2020 року), стаж за вислугу років - 10 років 11 місяців 21 день, у зв`язку із чим у позивача відсутнє право на призначення пенсії за вислугу років (а.с. 20-22).

Як вбачається з листа Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 8 серпня 2020 року (вих. № 382-865/П-02/8-0580/20) у серпні 2020 року (точна дата не встановлена) позивач звернулась до відповідача із заявою щодо визначення права на призначення їй пенсії за вислугу років (а.с. 23-24).

Листом від 8 вересня 2020 року відповідачем надано відповідь на заяву позивача (вих. № 382-865/П-02/8-0580/20), згідно якої станом на 1 серпня 2020 року загальний страховий стаж позивача складає 30 років 10 місяців 28 днів, у тому числі стаж за вислугу років 26 років 7 місяців 1 день (стаж враховано по 31 липня 2020 року) (а.с. 23-24).

13 жовтня 2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою про роз`яснення щодо різного визначення пенсійним органом її загального страхового стажу і стажу для призначення пенсії за вислугу років у відповіді від 16 березня 2020 року визначено, що стаж за вислугу років у позивача складає 10 років 11 місяців 21 день, у відповіді від 8 вересня 2020 року - стаж за вислугу років 26 років 7 місяців 1 день (а.с. 46-47).

Листом від 22 жовтня 2020 року відповідачем надано відповідь на заяву позивача від 13 жовтня 2020 року (вих. № 707-1846/П-02/8-0580/20), в якій зазначено, що у відповіді від березня 2020 року стаж за вислугу років розраховувався без врахування періоду її роботи з 1 березня 2002 року по 10 жовтня 2017 року (у зв`язку із відсутністю історичної довідки про перенайменування Маріупольського дошкільного дитячого будинку «Сонечко» компенсую чого типу в Маріупольський навчально-реабілітаційний центр «Сонечко». Після повторного розгляду наданих документів спеціальний стаж за вислугу років з умовним врахуванням (без історичної довідки) періоду роботи з 1 березня 2002 року по 10 жовтня 2017 року складає 26 років 1 місяць 4 днів. Пояснень щодо зазначення у відповіді від 8 вересня 2020 року стажу ОСОБА_1 за вислугу років 26 років 7 місяців 1 день у відповіді від 22 жовтня 2020 року управління не пояснило (а.с. 25-27, 48-50, 96-98).

Відповідно витягу з програмного забезпечення ІКІС ПФУ Форма РС-право період роботи позивача з 1 березня 1997 року по 25 серпня 1997 року не враховано до спеціального стажу позивача за вислугу років (а.с. 28, 100).

Листом від 24 грудня 2020 року відповідачем надано відповідь на заяву позивача щодо обчислення спеціального стажу за вислугу років (вих. № 1441-2522/П-02/8-0580/20), відповідно до якого працівники закладів освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення до досягнення 55-річного віку, мають право на призначення пенсії за вислугу років незалежно від віку, які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах станом на 10 листопада 2017 року не менше 26 років 6 місяців. Загальний стаж позивача складає 31 рік 9 місяців 10 днів, стаж за вислугу років складає 26 років 1 місяці 4 днів (спеціальний стаж враховано з 11 вересня 1989 року по 28 лютого 1997 року та з 26 серпня 1997 року по 10 жовтня 2017 року (період з 1 березня 2002 року по 10 жовтня 2017 року враховано умовно без історичної довідки про перейменування). Зазначено також, що період роботи з 1 березня 1997 року по 25 серпня 1997 року у яслах-садку № 79 на посаді методиста не враховано до спеціального стажу позивача за вислугою років, оскільки зазначена посада не передбачена Переліком посад, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 (а.с. 30-31).

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача, копія якої наявна в матеріалах справи від 31 серпня 1988 року, позивач у період з 1 березня 1997 року по 26 серпня 1997 року працювала в якості методиста у яслах-садку № 79 (а.с. 11, 91).

Будучи незгодною із відмовою відповідача зарахувати до її стажу, який надає право на призначення пенсії за вислугу років періоду її роботи з 1 березня 1997 року по 25 серпня 1997 року на посаді методиста у яслах-садку позивач звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно пункту 2-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24 грудня 2015 року) (далі - Закон України «Про пенсійне забезпечення», Закон № 1788-ХІІ), право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту.

Рішенням Конституційного Суду України від 4 червня 2019 року у справі № 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п. «а» ст. 54, ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII. Положення п.«а» ст. 54, ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ відновлено у попередній редакції, відповідно до якої: право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Таким чином, у зв`язку із винесенням Конституційним Судом України рішення від 4 червня 2019 року у справі №2-р/2019, працівники освіти мають право на призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за умови наявності необхідного спеціального стажу роботи станом на: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від досягнення певного віку.

Спірним питанням в межах даної справи є віднесення до стажу, який надає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоду роботи позивача з 1 березня 1997 року по 25 серпня 1997 року у яслах-садку № 79 на посаді методиста.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 до переліку посад, які дають право на пенсію за вислугою років, віднесено роботу у вищих навчальних закладах I-II рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладах на таких посадах: директори, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Згідно ст. 28 Закону України «Про освіту» від 23 травня 1991 року № 1060-ХІІ, який був чинним на час роботи позивача на посаді методиста (далі - Закон № 1060-ХІІ), система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Статтею 19 Закону № 1060-ХІІ передбачено, що наукове і методичне забезпечення освіти здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти, Національна Академія наук України, Національна академія педагогічних наук, центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані навчальні заклади, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері освіти, вищі навчальні заклади, академічні, галузеві науково-дослідні інститути, заклади післядипломної освіти, інші науково-методичні і методичні установи у взаємодії з відповідними підприємствами, творчими спілками, асоціаціями, товариствами, громадськими науковими організаціями.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 14 Закону № 1060-ХІІ, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування створюються відповідні органи управління освітою, діяльність яких спрямовується, зокрема, на організацію навчально-методичного забезпечення навчальних закладів, вдосконалення професійної кваліфікації педагогічних працівників, їх перепідготовку та атестацію у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти.

Пунктом 25 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про освіту» від 5 вересня 2017 року № 2145-VIII (далі - Закон № 2145-VIII) передбачено, що система освіти - сукупність складників освіти, рівнів і ступенів освіти, кваліфікацій, освітніх програм, стандартів освіти, ліцензійних умов, закладів освіти та інших суб`єктів освітньої діяльності, учасників освітнього процесу, органів управління у сфері освіти, а також нормативно-правових актів, що регулюють відносини між ними.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 75 Закону № 2145-VIII наукове і методичне забезпечення освіти здійснюють центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, Національна академія наук України, національні галузеві академії наук України, органи із забезпечення якості освіти, центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані заклади освіти, академічні, галузеві науково-дослідні інститути, заклади освіти, інші науково-методичні та методичні установи у взаємодії з відповідними підприємствами, творчими спілками, асоціаціями, товариствами, громадськими об`єднаннями, у тому числі фаховими організаціями (професійними асоціаціями), об`єднаннями роботодавців, незалежними установами оцінювання та забезпечення якості освіти.

Разом із цим, відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 60 Закону № 2145-VIII робочий час педагогічного працівника включає час виконання ним навчальної, виховної, методичної, організаційної роботи та іншої педагогічної діяльності, передбаченої трудовим договором. Робочий час науково-педагогічного працівника включає час виконання ним навчальної, методичної, наукової, організаційної роботи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 затверджено перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, до яких, зокрема, віднесено посади директора (завідувача) навчально-методичної, методичної, науково-методичної установи, їх заступників з навчальної, виховної, навчально-виховної, методичної, виробничої, навчально-методичної, навчально-виробничої роботи, завідувача навчально-методичного кабінету (лабораторії), а також посади методиста та вихователя-методиста.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 затверджено Схему тарифних розрядів посад керівних, наукових, науково-педагогічних, педагогічних працівників, професіоналів, фахівців та інших працівників бюджетних установ, закладів та організацій, відповідно до якої посада методиста відноситься до переліку посад педагогічних працівників.

Отже, стаж роботи позивача на посаді методиста у яслах-садку № 79 має бути зараховано до спеціального стажу роботи за вислугу років, що дає право на призначення пенсії відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Разом із цим суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від п о р у ш е н ь з боку суб`єктів владних повноважень.

Порушенням права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею такого права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона може розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи.

Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків такої особи, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породили, змінили або припинили права та обов`язки особи у сфері публічно-правових відносин, при цьому така зміна відбулась з порушенням критеріїв правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, встановлених ч. 2 ст. 2 КАС України.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, далі - Порядок № 22-1).

Як вбачається зі змісту п. 1.1 Порядку № 22-1 (в редакції, яка діяла до 30 березня 2021 року) особа, яка бажає, щоб їй призначили пенсію, має звернутись до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації) із заявою про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника, яка подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, до якого додає документи, необхідні для призначення пенсії за формою, наведеною у Додатку № 1 до цього Порядку.

Указом Президента України від 8 листопада 2019 року № 837 «Про невідкладні заходи з проведення реформ та зміцнення держави» з метою забезпечення подальшого здійснення структурних економічних реформ, запровадження додаткових механізмів для прискорення соціально-економічного розвитку України, підвищення добробуту населення, гармонійного розвитку регіонів, продовження впровадження європейських стандартів життя, зміцнення держави […] постановлено Кабінету Міністрів України вжити заходи, в тому числі: запровадження надання переважної більшості адміністративних послуг в електронному вигляді, насамперед послуг […] у сфері пенсійного забезпечення […]; до 30 червня 2020 року запровадження механізму автоматичного, без звернення особи, призначення пенсій за віком при досягненні пенсійного віку.

Як вбачається з офіційного сайту Пенсійного фонду України, на виконання зазначеного Указу Пенсійний фонд України в червні 2020 року розпочав упровадження нової системи «Автоматичне призначення пенсій» (без звернення особи), згідно якої подати документи для призначення пенсії можна через особистий кабінет на веб-порталі Пенсійного фонду України за допомогою кваліфікованого електронного підпису, при цьому разом з анкетою-заявою на автоматичне призначення пенсії особа подає файли сканованих документів, що підтверджують набутий трудовий стаж та ідентифікують цю особу. При цьому зазначено, що під час опрацювання звернень особі надсилаються повідомлення на вказаний мобільний номер телефону та адресу електронної пошти. Вказано також, що скановані копії виготовляються з оригіналів трудової книжки та документів про стаж, мають містити всі сторінки трудової книжки в хронологічному порядку та поля відповідних документів, бути придатними для сприйняття їх змісту, […]; скан-копії повинні бути чіткими, тобто мають добре читатися назва документа, його серійний номер (за наявності), дата видачі, прізвище ім`я та по батькові власника, печатки, підписи тощо (https://www.pfu.gov.ua/cn/393004-novi-onlajn-poslugy-pensijnogo-fondu-ukrayiny-gotuyemo-dokumenty-dlya-pryznachennya-pensiyi-samostijno/).

При цьому нормативними документами, якими встановлено вимоги щодо підтвердження трудового стажу у разі відсутності трудової книжки та подання документів для призначення пенсії, як і раніше є Порядок № 22-1 та Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) (https://www.pfu.gov.ua/lg/341181-avtomatychne-pryznachennya-pensiyi/).

Суду не надано доказів на підтвердження звернення позивача до відповіда із заявою відповідно до п. 1.1 Порядку № 22-1 про призначення їй пенсії за вислугу років та отримання відмови пенсійного органу призначити таку пенсію за наслідком розгляду відповідної заяви.

Копія заяв, наданих суду, не є заявами про призначення пенсії відповідно до приписів Порядку № 22-1.

Отже, фактів порушення права позивача на призначення їй пенсії за вислугу років судом не встановлено.

Враховуючи наведене позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за вислугу років задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача призначити їй пенсію за вислугу років з урахуванням страхового стажу за період роботи на посаді методиста з 1 березня 1997 року по 25 серпня 1997 року є похідними від позовних вимог про визнання протиправними дій, такі вимоги також не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27а) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду прийнято у нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивні частини складені та підписані 18 травня 2021 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 31 травня 2021 року.

Суддя Н.П. Волгіна