Справа № 640/33004/20
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Глущенко Я.Б., Черпіцька Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Альфа-Банк" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 лютого 2021 року у справі за заявою Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про заміну стягувача,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - заявник) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із Заявою про заміну стягувача, в якому просить замінити стягувача у виконавчому написі № 21557 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, Чуловського Володимира Анатолійовича від 06 жовтня 2017 року про стягнення грошових коштів в розмірі 16 122,69 (шістнадцять тисяч сто двадцять два долара США 69 центів) дол. США за кредитним договором № 026/695631-KR від 29 липня 2008 року, з ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк» у зв`язку з переходом до АТ «Альфа-Банк» прав Кредитора за Кредитним договором № 026/695631-KR від 29 липня 2008 року укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 лютого 2021 року заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заміну стягувача повернуто заявнику без розгляду.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказану ухвалу та прийняти постанову, якою задовольнити вимоги заяви про заміну стягувача, посилаючись на те, що станом на сьогодні до АТ «Альфа-Банк» перейшли усі права та обов`язки AT «Укрсоцбанк», в тому числи і право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 026/695631-KR від 29.07.2008року, з чого вбачається, що АТ «Альфа-Банк» є новим стягувачем за кредитним договором № 026/695631-KR від 29.07.2008 року укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що заяву про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником обґрунтовано тим, що 06.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №21557 (далі також - виконавчий напис), в якому стягувачем визначено Акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК».

26.09.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ляпіним Д.В. відкрито виконавче провадження №60154192 на виконання виконавчого напису.

Разом з тим, 10.09.2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «АЛЬФА-БАНК» та єдиним акціонером АТ «УКРСОЦБАНК» затверджено рішення про реорганізацію АТ «УКРАСОЦБАНК» шляхом приєднання до АТ «АЛЬФА-БАНК», в наслідок чого, останнє стало правонаступником усього майна, прав та обов`язків АТ «УКРСОЦБАНК».

Таким чином, посилаючись на статті 442, 512, 514 Цивільного кодексу України, заявник просить заяву задовольнити.

Крім того, заявником звернуто увагу суду, що подана заява підлягає розгляду саме окружним адміністративним судом, оскільки, на цій підставі ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15.09.2020 року у справі №761/14966/15-ц заяву АТ «Альфа-Банк» про заміну стягувача повернуто без розгляду.

Суд першої інстанції відмовляючи ухвалою у задоволенні заяви позивача про заміну стягувача, дійшов висновку, що згідно з абзацом 1 частини першої статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Натомість, заявник просить суд замінити сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, а не виконавчого листа, виданого судом з метою примусового виконання судового рішення.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність ухвали суду першої інстанції з огляду на наступне.

Щодо висновку суду першої інстанції, що заява Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником з підстав, вказаних заявником, не підлягає розгляду в межах адміністративного судочинства.

Так, колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року у справі №826/7941/17 дійшла висновку, що в порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов`язані із виконанням саме судових рішень, винесених місцевим судом. В свою чергу, спори, пов`язані з виконанням рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) мають бути вирішені адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 287 КАС України.

Отже, нормами Цивільного процесуального кодексу України та Господарського процесуального кодексу України встановлено судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами в порядку цивільного та господарського судочинства.

Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди.

У постанові від 22.07.2019 року у справі №822/1659/18 (КАС ВС) та від 09.04.2020 року у справі № 641/5987/18 (КЦС ВС) Верховний Суд також застосовував відповідну правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №826/7941/17 в аналогічних за змістом правовідносинах.

Щодо наявності/відсутності підстав заміни стягувача у виконавчому написі нотаріуса його правонаступником.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 3 зазначеного Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Положеннями частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Зазначеним нормам кореспондують положення статті 379 КАС України, за змістом якої, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Аналізуючи положення наведених норм, Верховний Суд у постановах від 27 січня 2021 року (справа №ЗВ/380/22/20), 28 січня 2021 року (справа №824/387/20-а) зазначив, що до відкриття виконавчого провадження у порядку, визначеному статтею 379 КАС України, може бути замінено боржника або стягувача лише у виконавчому листі, під яким розуміється виконавчий документ, виданий судом, який розглядав адміністративну справу як суд першої інстанції.

Виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа у розумінні статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», який є відмінним від виконавчого листа за формою, змістом, а також суб`єктом та процедурою видання, отже положення частини четвертої статті 379 КАС України не можуть бути застосовані за аналогією у випадку заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса, виконавче провадження за яким ще не відкрито.

Також у вказаних рішеннях Верховним Судом указано, що статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вимоги, яким повинен відповідати виконавчий документ, а частиною четвертою статті 4 цього Закону встановлено вичерпний перелік підстав для повернення стягувачу виконавчого документа органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Правова позиція із аналогічним застосуванням норм законодавства викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 200/6545/20-а.

Ураховуючи наведене нормативне регулювання та праворозуміння, вимоги про заміну сторони у виконавчому провадженні у виконавчому написі нотаріуса до відкриття виконавчого провадження у порядку статті 379 КАС України є передчасними, оскільки у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю державного чи приватного виконавця після подання виконавчого документа, заявник вправі їх оскаржити в загальному порядку.

Так, частиною першою статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Водночас, як вірно підкреслено судом першої інстанції, заявник просить суд замінити сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, а не виконавчого листа, виданого судом з метою примусового виконання судового рішення.

Отже, на переконання колегії суддів відсутні правові підстави для заміни стягувача у виконавчому написі нотаріуса до відкриття виконавчого провадження в рамках спірних правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Альфа-Банк" - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Глущенко Я.Б.

Суддя Черпіцька Л.Т.