Справа № 640/9814/21
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року м. Київ № 640/9814/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вовк П.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека НЦ» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека НЦ» (далі також - ТОВ «Аптека НЦ», позивач) до Головного управління ДПС у м. Києві (далі також - ГУ ДПС у м. Києві, відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним дії ГУ ДПС у м. Києві щодо нарахування податкового боргу в сумі 669 967, 21 грн. згідно податкового повідомлення-рішення № від 05 березня 2019 року та зобов`язати відповідача зменшити суму податкового боргу ТОВ «Аптека НЦ» на суму 669 967, 21 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста від 13 квітня 2021 року відкрито провадження в даній справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у зв`язку із законодавчими змінами, визначений за позивачем на підставі податкового повідомлення-рішення № від 05 березня 2019 року податковий борг не має статусу узгодженого, а тому не може бути визначеним за ним.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач у наданому суду відзиві наголошує на обґрунтованості вчинених ним оскаржуваних дій з огляду на їх відповідність вимогам чинного законодавства.

За правилами статті 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби», зокрема, ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, до якого входить Головне управління ДПС у м. Києві () та утворено відокремлений підрозділ юридичної особи публічного права Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011).

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку по заміну відповідача у справі його правонаступником ГУ ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, 05 березня 2019 року ГУ ДФС у м. Києві було прийнято податкове повідомлення-рішення № , згідно якого до ТОВ «Аптека НЦ» застосовано штраф на загальну суму 669 967, 21 грн.

Підставою для прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення став акт №998/26-15-12-06-16/20075951 від 07 лютого 2019 року про результати камеральної перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригувань до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «Аптека НЦ» (ПН 20075951) за 2017-2018 роки.

Зокрема, перевіркою було встановлено, що товариством порушено граничні строки реєстрації податкових накладних, визначених п. 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) за період: лютий, квітень, травень, липень (2 накладні), серпень (2 накладні), вересень (2 накладні), листопад (1 накладна) 2017 року, і, відповідно, позивач підлягає притягненню до відповідальності згідно з пп. 120-1.1 статті 120-1 ПК України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року по справі № 640/4990/19 позов ТОВ «Аптека НЦ» було задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 05 березня 2019 року № в частині застосування до ТОВ «Аптека НЦ» штрафних санкцій за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних у розмірі 668 947, 21 грн.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 року по вказаній справі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ «Аптека НЦ» до ГУ ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено.

Як зазначає позивач, 01 квітня 2021 року в електронному кабінеті платника податків ТОВ «Аптека НЦ» з`явилася інформація про нарахування позивачу податкового боргу у розмірі 669 967, 21 грн.

У даному контексті суд звертає увагу на те, що ухвалою від 13 квітня 2021 року у відповідача, з поміж іншого, було витребувано належним чином засвідчену копію облікової картки платника податків ТОВ «Аптека НЦ» з податку на додану вартість за період з 17 березня 2021 року по 09 квітня 2021 року.

Разом з тим, у визначений судом строк витребуваних доказів суду надано не було. Причин такого неподання відповідачем також повідомлено не було.

Відповідно до вимог ч. 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, згідно з ч. 9 статті 80 КАС України, у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

У зв`язку з вказаним, враховуючи наведену позивачем у позовній заяві інформацію, суд визнає обставин наявності у позивача податкового боргу у розмірі 669 967, 21 грн., визначеного контролюючим органом позивачу на підставі податкового повідомлення-рішення від 05 березня 2019 року № .

Не погоджуючись з діями відповідача по нарахуванню такого податкового боргу, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до вимог пп. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Водночас, згідно з пп. 14.1.39 п. 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно з п. 56.18 статті 56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Між тим, 23 травня 2020 року набули чинності положення Закону України від 16 січня 2020 року № 466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» (далі також - Закон № 466-ІХ).

Цим законодавчим актом доповнено підрозділ 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України пунктом 73.

Так, відповідно до змісту п. 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», застосовуються в розмірі 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень.

У подальшому до п. 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України внесено зміни, якими передбачено, що штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що <...> не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), <...> нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», строк сплати грошових зобов`язань за якими не настав або грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», застосовуються в розмірі 1 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 510 гривень.

Контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Отже, наведеними приписами закону платники податків звільняються від надмірного тягаря відповідальності, встановленого раніше чинними нормами податкового законодавства, за наведених у п. 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України умов.

Так, у рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України дійшов висновку, що надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Зворотна дія нормативно-правового акта у часі (ex post facto) - це дія нового нормативно - правового акта на факти та відносини, що мали місце до набуття ним чинності.

Таким чином, станом на час розгляду справи чинною і такою, що підлягає до застосування, є редакція п. 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, якою впроваджено ретроактивну (ретроспективну, тобто таку, яка передбачає, що дата вступу в силу та дата набрання чинності акта збігаються, однак він змінює на майбутнє правові наслідки діянь та подій, які мали місце до набрання ним чинності) дію закону у відповідних правовідносинах. А саме - щодо штрафів, нарахованих платникам податків протягом періоду з 01 січня 2017 року до 23 травня 2020 року за наведених у цій же нормі умов.

Як вже зазначалось вище, положеннями п. 56.18 статті 56 ПК України передбачено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, за загальним правилом, відповідно до п. 56.18 статті 56 ПК України узгодженими, у випадку звернення платника податків до суду, вважаться грошові зобов`язання з дня набрання рішенням законної сили, і саме такі зобов`язання можуть набувати статусу податкового боргу.

Між тим, Законом № 466-ІХ було виділено окремі категорії грошових зобов`язань, які підлягають відкликанню як неузгоджені, водночас запроваджено інший, відмінний від загального, підхід, за яким для цілей цієї норми під неузгодженими грошовими зобов`язаннями розуміються ті, по яких відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві».

Таким чином, для цілей, задекларованих цією нормою, зміст і обсяг поняття неузгодженості має спеціальне призначення і розкривається в дужках, при цьому воно не відсилає до п. 56.18 статті 56 ПК України, а конкретизується і становить окремий, відмінний від загального визначення, зміст узгодженості грошових зобов`язань.

Отже, застосування загальної дефініції, визначеної п. 56.18 статті 56 ПК України, для реалізації права, визначеного п. 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК, законодавцем не передбачена.

Законодавцем для цілей п. 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України закріплено відмінне від загального (п. 56.18 статті 56 ПК України) розуміння неузгодженого грошового зобов`язання, а саме - для цілей цієї норми грошове зобов`язання є неузгодженим протягом всієї процедури судового оскарження (без обмеження в суді якої інстанції знаходиться спір) за умови, що грошове зобов`язання за ними не сплачено.

Період, за яким у платника податків є право на перегляд застосування штрафних санкцій, розпочинається з 01 січня 2017 року і закінчується 23 травня 2020 року (датою набрання чинності Законом № 466).

Вказана норма поширюється на випадки, коли грошові зобов`язання неузгоджені станом на 23 травня 2020 року.

Водночас, станом на 23 травня 2020 року податкове повідомлення-рішення від 05 березня 2019 року № перебувало у стані оскарження у судовому порядку.

За таких обставин, оскільки суми штрафу за податковим повідомленням-рішенням від 05 березня 2019 року № не є узгодженими, не сплачені, враховуючи, що штраф був нарахований позивачу у період з 01 січня 2017 року і закінчується 23 травня 2020 року у зв`язку із несвоєчасною реєстрацією податкових накладних, які не надаються отримувачам, то до спірних правовідносин підлягає застосуванню п. 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, який визначає, що сума штрафу не може перевищувати визначену у цій нормі суму.

Тобто, позивач має право на перерахунок штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням від 05 березня 2019 року № у визначений п. 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України спосіб шляхом видачі нового податкового повідомлення-рішення. При цьому податкове повідомлення-рішення від 05 березня 2019 року № вважається скасованим (відкликаним).

На необхідності врахування положень п. 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України наголошував також і Верховний Суд у постанові від 05 серпня 2020 року по справі № 580/1424/19.

Таким чином, оскільки податкове повідомлення-рішення від 05 березня 2019 року № , у відповідності до вимог п. 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України вважається скасованим (відкликаним), визначені ним суми штрафу не є узгодженими та не можуть визнаватись грошовим зобов`язанням ТОВ «Аптека НЦ», що виключає можливість віднесення таких сум до податкового боргу платника податків.

А тому, враховуючи наведене вище, суд визнає протиправними дії відповідача щодо нарахування позивачу податкового боргу в сумі 669 967, 21 грн. згідно податкового повідомлення-рішення № від 05 березня 2019 року та, відповідно, вважає обґрунтованими заявлені похідні від вказаних позовні вимоги про зобов`язання відповідача зменшити суму податкового боргу ТОВ «Аптека НЦ» на суму 669 967, 21 грн.

У даному необхідно враховувати, що Європейський суд з прав людини у п. 50 рішення від 13 січня 2011 року (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 ст. 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Таким чином, в даному випадку задоволення позовної вимоги саме шляхом зобов`язання відповідача зменшити суму податкового боргу ТОВ «Аптека НЦ» на суму 669 967, 21 грн. буде вважатись дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, а права та інтереси позивача повністю захищені.

При цьому, суд вчергове звертає увагу на нехтування відповідачем наданого йому права на подання відзиву на позовну заяву з метою висловлення власної позиції щодо заявлених вимог та, відповідно, свого обов`язку щодо доказування правомірності своїх дії у межах спірних правовідносин (ч. 2 статті 77 КАС України).

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваного рішення на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки оскаржуване рішення не відповідає наведеним у ч. 2 статті 2 КАС України критеріям, а тому наявні підстави для визнання його протиправним та скасування в судовому порядку.

Згідно зі статтею 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270, 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека НЦ» (03150, місто Київ, вулиця Червоноармійська, будинок 81; ) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; код ЄДРПОУ ВП 44116011) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним дії Головного управління ДПС у м. Києві щодо нарахування товариству з обмеженою відповідальністю «Аптека НЦ» податкового боргу у розмірі 669 967, 21 грн. (шістсот шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят сім гривень двадцять одна копійка) згідно з податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у м. Києві № від 05 березня 2019 року.

Зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві зменшити розмір податкового боргу товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека НЦ» на суму 669 967, 21 грн. (шістсот шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят сім гривень двадцять одна копійка).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека НЦ» понесені останнім судові витрати у розмірі 2 270, 00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.В. Вовк