Справа № 480/3981/21
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2021 року Справа №480/3981/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3981/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі по тексту - відповідач), і просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі довідки Сумської обласної прокуратури від 19.11.2020 № 21-909-вих-20 за посадою заступника начальника відділу у розмірі 90% від загальної суми місячної заробітної плати без обмежень її граничного розміру з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.
Також позивач просить встановити судовий контроль за виконанням рішення.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що з серпня 2005 року йому призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90% розміру заробітної плати. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області здійснено перерахунок його пенсії на підставі довідки Сумської обласної прокуратури від 19.11.2020 № 21-909-вих-20 з розрахунку 60% від заробітної плати, а також обмежено 10 прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки він набув право на пенсію за ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 у розмірі 90% від заробітної плати, без обмеження максимального розміру, у зв`язку з чим прийняті в подальшому зміни законодавства щодо зменшення розміру відсотку пенсії від заробітної плати та встановлення максимальних обмежень, не може бути до нього застосовано.
Ухвалою суду від 17.05.2021 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Відповідач повідомлявся про розгляд даної справи належним чином (а.с.25), проте заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України, до суду не надав.
Згідно із ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач є пенсіонером органів прокуратури, перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та з 2004 року отримує пенсію за вислугу років, яка призначена відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, у редакції, що діяла на момент призначення пенсії, у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області здійснено перерахунок пенсії позивача на підставі довідки Сумської обласної прокуратури від 19.11.2020 № 21-909-вих-20 з розрахунку 60% від заробітної плати, а також пенсію обмежено 10 прожитковими мінімумам, встановленими для осіб, які втратили працездатність (а.с.20).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
На час призначення позивачу пенсії діяв Закон України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991.
За приписами ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ (чинного на момент призначення позивачу пенсії) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач з 2005 року отримує пенсію за вислугу у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, відповідно до Закону України «Про прокуратуру».
Відповідно до ч. 12 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (чинного на момент призначення позивачу пенсії) обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Частиною 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (чинного на момент призначення позивачу пенсії) визначено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
15.07.2015 набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014.
Згідно пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон України "Про прокуратуру" крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 512, статті 53 щодо класних чинів.
Отже з 15.07.2015 питання призначення та перерахунку пенсій, призначених прокурорським працівникам, регулюються Законом України «Про прокуратуру» №1697-VII.
Частиною 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII (в редакції з 15.07.2015) було встановлено, що пенсія призначається в розмірі 70 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року №76-VIII у частинах другій та п`ятій ст. 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року "Про прокуратуру" цифри "70" замінено цифрами "60".
Отже, після набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VII, тобто з 15 липня 2015 року також відбулась зміна відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років, що призначалась за статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII.
При цьому у рішенні від 05.04.2001 Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Таким чином, оскільки перерахунок пенсії позивача пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної пенсії, при визначенні розміру не може поширюватися законодавство, яке прийняте після призначення вказаної пенсії, крім випадків покращення становища позивача.
Суд вважає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені зміни до законодавства щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Тому, застосувавши при перерахунку пенсії 60 процентів, а не 90 процентів від заробітної плати, відповідач діяв протиправно.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити позивачу перерахунок пенсії за вислугу років на підставі довідки Сумської обласної прокуратури від 19.11.2020 № 21-909-вих-20 з 01.10.2020, з розрахунку 90 відсотків від місячної заробітної плати.
Щодо позовних вимог про здійснення перерахунку та виплати пенсії без обмеження граничного розміру, то суд зазначає наступне.
Як вже зазначалося судом вище, на час призначення позивачеві пенсії пенсійне забезпечення працівників прокуратури визначалося статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-XII.
Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ від 8 липня 2011 року внесено зміни статтю 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Згідно пункту 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» № 3668-VІ від 8 липня 2011 року обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
15 липня 2015 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" № 1697-VII (далі - Закон №1697-VІІ), відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон № 1789-ХІІ, крім, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, що втратили чинність з 15 грудня 2015 року.
Відтак, частина 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII, яка застосовувалась субсидіарно з пунктом 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та врегульовувала питання виплати пенсій без обмежень, на час проведення перерахунку пенсії позивачу втратила чинність з набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, а тому до спірних правовідносин не застосовується.
Водночас, відповідно до абзацу 6 частини 15 статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (в редакції на момент здійснення перерахунку пенсії позивача) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Дана норма законодавства не визнавалась у встановленому порядку Конституційним Судом України такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), отже, є чинною і підлягає виконанню.
Отже, на момент проведення перерахунку пенсії позивачу, наведеною нормою встановлюється обмеження розміру виплачуваної пенсії, дана норма законодавства неконституційною не визнавалась, є чинною та обов`язковою до виконання органами Пенсійного фонду України.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 28.10.2020 у справі №686/2428/16-а та ухвалі від 04.02.2021 у справі №400/6132/20.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність у відповідача законних підстав для здійснення позивачу виплати нарахованої пенсії без обмеження граничного розміру відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії), оскільки положення цієї статті втратили чинність, у зв`язку з чим, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження граничного розміру.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області виплатити різницю між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії, суд зазначає, що на час розгляду даної справи відповідачем не проведений жодний перерахунок, у зв`язку з чим неможливо стверджувати про наявність підстав (сум) для виплати вказаної різниці. У зв`язку з викладеним, позовні вимоги у даній частині не підлягають задоволенню, як передчасні.
Стосовно клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Вказані положення не є імперативними та передбачають диспозитивну поведінку суду. Тобто, це право суду, а не його обов`язок, суд має можливість самостійно на власний розсуд приймати рішення про необхідність чи відсутність потреби в зобов`язанні суб`єкта владних повноважень подати звіт.
При цьому, вирішуючи питання щодо встановлення судового контролю, суд має врахувати надані позивачем докази, особливості покладених на суб`єкта владних повноважень обов`язків згідно із судовим рішенням та його можливості ці обов`язки виконувати в рамках законодавства.
Враховуючи те, що позивачем не наведено обґрунтованих аргументів необхідності застосування ч. 1 ст. 382 КАС України та не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення у даній справі.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір" і такий ним не сплачувався. Відтак, підстави для компенсації витрат за сплату позивачем судового збору у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька