Справа № 640/29917/20
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року м. Київ № 640/29917/20

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Шевченко Н.М., розглянувши в письмовому порядку за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогредіс» про стягнення боргу,

У С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (надалі по тексту також - позивач, ГУ ДПС у м. Києві) звернулось до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогредіс» (надалі по тексту також - відповідач, ТОВ «Прогредіс»), в якому просить стягнути кошти з платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогредіс» з рахунків у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 132 477,78 грн, по податку на прибуток приватних підприємств у сумі 1 382 119,63 грн, та по адміністративним штрафам та санкціям у сумі 3 060,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем не сплачено узгоджених податкових зобов`язань у встановленому законодавством строк.

Відповідач не виклав своєї позиції щодо заявлених позовних вимог.

В судове засідання представник сторін не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.

За приписами ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України).

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховую вищевказані приписи, клопотання позивача про здійснення подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження, з урахуванням того, що неявка відповідача не перешкоджає подальшому розгляду справи, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, дана адміністративна справа розглядається в письмовому порядку.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

Як зазначає позивач, станом на дату звернення до суду за відповідачем обліковується податковий борг з податку на додану вартість у сумі 132 477,78 грн, по податку на прибуток приватних підприємств у сумі 1382119,63 грн та по адміністративним штрафам та санкціям у сумі 3 060,00 грн.

Так, зазначена сума податкового боргу з податку на додану вартість виникла на підставі донарахованих контролюючим органом сум податкових зобов`язань, згідно з прийнятого податкового повідомлення - рішення № від 18.01.2019, № від 29.05.2019, № від 29.05.2019, а також нарахованої пені за несвоєчасну сплату, але не сплачену у визначеному законом порядку.

Податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств виник на підставі донарахованих контролюючим органом сум податкових зобов`язань, згідно з прийнятого податкового повідомлення - рішення № від 26.06.2018, № від 26.12.2019, а також нарахованої пені за несвоєчасну сплату, але не сплачену у визначеному законом порядку.

Податковий борг по адміністративним штрафам та санкціям виник на підстав донарахованих контролюючим органом сум податкових зобов`язань, згідно з прийнятого податкового повідомлення - рішення № від 25.01.2019, № від 18.10.2018 № від 12.08.2019, але не сплачену у визначеному законом порядку.

Так, відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України відповідачу винесено податкову вимогу від 20.09.2018 №178437-17.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно з пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 6.1 статті 6 ПК України визначено, що податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до нього Кодексу.

Відповідно до п.36.1 ст.36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з п.38.1 ст.38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Грошове зобов`язання платника податків відповідно до п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п.п.14.1.157 п.14.1 ст.14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до п.58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Пунктом 42.2 статті 42 ПК України встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

З матеріалів справи судом встановлено, що податкові повідомлення-рішення № від 18.01.2019, № від 29.05.2019, № від 29.05.2019, № від 26.06.2018, № від 26.12.2019, № від 25.01.2019, № від 18.10.2018 № від 12.08.2019 належним чином вручено відповідачу відповідно до приписів п.42.2 ст.42 ПК України.

Згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

При цьому, відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

На адресу відповідача належним чином направлено податкову вимогу від 20.09.2018 № 178437-17 форми «Ю», що підтверджується наданими до матеріалів справи копіями конверта про направлення.

Відповідачем у встановленому законодавством не оскаржувались спірні податкові вимоги, а в рамках даного спору підстави для надання оцінки обставинам відносно податкових вимог відсутні.

Відповідно до підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі (пункт 60.2 статті 60 ПК України).

Отже, враховуючи, що сума податкового боргу не погашена, вказана податкова вимога на час розгляду справи не відкликана.

Згідно з пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з пунктом 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України).

Пунктом 95.3 ст.95 ПК України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Отже, відповідачем наявність заборгованостей з податку на додану вартість у сумі 132 477,78 грн, по податку на прибуток приватних підприємств у сумі 1 382 119,63 грн, та по адміністративним штрафам та санкціям у сумі 3 060,00 грн не спростовано, а тому суд дійшов висновку, що позивачем повністю доведено обґрунтованість позовних вимог, отже податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств, податку на додану вартість та по адміністративним штрафам та санкціям підлягає стягненню в судовому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Підстави для застосування ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України у суду відсутні.

Керуючись статтями 139, 241, 244, 246, 255, 257, 262, 293, 295-297 КАС України,

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративним позов Головного управління Державної податкової служби у м. Києві до Державного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогредіс» про стягнення коштів задовольнити.

2. Стягнути кошти з платника податків ТОВ «Прогредіс» з рахунків у банках, що обслуговують такого платника, на суму податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 132 477,78 грн, по податку на прибуток приватних підприємств у сумі 1 382 119,63 грн, та по адміністративним штрафам та санкціям у сумі 3 060,00 грн.

3. Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко