Справа № 340/1721/21
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/1721/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі відповідач) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні з 22.11.2020 перерахунку призначеної пенсії у зв`язку із втратою годувальника в розмірі 50 % щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 , та виплати заборгованості, яка виникла у зв`язку з таким перерахунком, починаючи з дня призначення 22.11.2020;

2) зобов`язати відповідача перевести позивача з 22.11.2020 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника та з вказаної дати виплачувати пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50 % щомісячного довічного грошового утриманні судді у відставці померлого годувальника ОСОБА_2 , з урахуванням фактично виплачених сум пенсії за віком;

3) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті допомоги на поховання пенсіонера;

4) зобов`язати відповідача виплатити допомогу на поховання пенсіонера в розмірі двомісячного довічного грошового утриманні судді у відставці, яке отримував на момент смерті ОСОБА_2 ..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідає умовам призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, визначеним у ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки довічне грошове утримання судді у відставці є однією з форм соціального захисту суддів, а також членів їхніх сімей. У зв`язку з чим, вважає, що держава гарантує рівний підхід і до форми пенсійного забезпечення членів сім`ї судді у відставці, забезпечуючи в тому числі можливість призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, розмір якої повинен визначатися відповідно до виплат, що призначені померлому судді. Крім того, 18.02.2020 постановлено рішення Конституційного Суду України №2-р/2020, унаслідок чого зрівняно довічне грошове утримання, судді у відставці зі суддівською винагородою. Відтак, у зв`язку з такою обставиною повинна змінитися й пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Враховуючи вказане, позивач вважає, що має право на отримання довічно пенсії у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50% пенсії (щомісячного грошового утримання судді у відставці) померлого годувальника. Також, позивачка не погоджується з відповідачем щодо того, що не має права на отримання допомоги на поховання судді у відставці ОСОБА_2 , оскільки згідно ст. 53 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" чітко визначено, що у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

Представник відповідача подав відзив на позов, в якому просив суд відмовити в його задоволенні з посиланням на його необґрунтованість (а.с.37-39).

Дослідивши подані сторонами документи суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.18).

ОСОБА_2 був чоловіком позивачки, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16-17, 28-29).

ОСОБА_2 був суддею у відставці і отримував щомісячне довічне утримання судді.

Після смерті чоловіка позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо переведення із пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника та виплати допомоги на поховання чоловіка у розмірі двомісячного довічного утримання судді у відставці, яку отримував пенсіонер на день смерті.

Листом № 1014-643/П-02/8-1100/21 від 04.03.2021 відповідач повідомив позивачу, що з 01.03.2021 їй призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". розмір якої становить 4545,91 грн.. Разом із тим, правові підстави для переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" відсутні (а.с.31).

Крім того, листом № 213-4350/П-02/08-1100/21 від 21.01.2021 відповідач повідомив позивачу про те, що діючими нормативно-правовими актами, зокрема Законом України "Про судоустрій і статус суддів" та Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 (в редакції від 26.03.2013) не передбачена виплата органами Пенсійного фонду України допомоги на поховання особам, які отримували щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці (а.с.30).

Не погоджуючись з цим позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі по тексту Закон №1058-IV) визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника встановлені ст. 36 Закону №1058-IV, у відповідності до якої пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 37 Закону №1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Отже, базовою величиною для визначення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі правових норм Закону №1058-IV є саме розмір пенсії за віком померлого годувальника.

Питання, пов`язані з обчисленням розміру пенсії за віком врегульовані положеннями ст.ст.25, 27,28, 40 Закону №1058-IV.

Відповідно до ст. 1 Закону №1058-IV, пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно до положень ч. 1 ст. 4 Закону №1058-IV, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно ст. 9 Закону №1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Вказаний перелік видів пенсійних виплат є вичерпним.

Таким чином, у даному випадку питання призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника врегульовано лише нормами Закону № 1058-IV, а розмір такої пенсії обчислюється виходячи з розміру пенсії за віком померлого годувальника.

Разом з тим, питання пенсійного забезпечення членів сім`ї суддів, в тому числі, у випадку втрати годувальника, не було врегульовано, ані Законом України "Про статус суддів", ані Закон України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до вимог ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Довічне грошове утримання судді не є видом пенсії у розумінні норм діючого національного законодавства, а призначення такої виплати передбачено нормами спеціального законодавства, яким, в контексті спірних правовідносин, є Закони України "Про статус суддів" та Закон України "Про судоустрій і статус суддів", при цьому, вказаними актами чітко визначено коло суб`єктів, які мають право на таке утримання, а саме судді.

У рішенні від 08.06.2016 у справі № 4-рп/2016 Конституційний Суд України чітко наголошував, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя.

У цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказував, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

З урахуванням вищевказаного, суд дійшов висновку, що виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, а тому не є видом пенсії у розумінні законодавства, а відтак її розмір не може бути базовою величиною при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у випадку призначенні такої пенсійної виплати непрацездатним членам сім`ї судді.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 09.112018 у справі № 236/3193/16-а, від 11.07.2019 у справі № 667/1568/16, від 15.01.2020 у справі № 592/7939/16-а, від 09.10.2020 у справі № 592/4761/17.

Отже, правова природа пенсії, яка призначається особі на підставі Закону № 1058-IV та довічного грошового утримання судді не є тотожними.

Як встановив суд, позивач звертаючись до відповідача із заявою фактично просила перевести її на пенсію по втраті годувальника в розмірі 50 % щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" із посиланням на норми, якими не врегульовано вказане питання.

З огляду на викладене, суд погоджується з позицією відповідача щодо відсутності правових підстав для призначення позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50 % щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відтак, позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо виплати відповідачем допомоги на поховання пенсіонера в розмірі двомісячного довічного грошового утриманні судді у відставці, то суд зазначає таке.

Згідно до ст. 53 Закону № 1058-IV у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

Таким чином, допомога на поховання за рахунок коштів Пенсійного фонду надається у разі смерті пенсіонера, який отримував пенсію, призначену відповідно до Закону № 1058-IV.

Частиною 1 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII) визначено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Згідно до п. 7 ч. 5 ст. 48 Закону №1402-VIII, незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом.

Відповідно до ч. 7 ст. 150 Закону №1402-VIII головні розпорядники коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів забезпечують здійснення судами видатків на поховання та увічнення пам`яті суддів, у тому числі суддів у відставці, у межах видатків, передбачених для судів у державному бюджеті на відповідний рік.

Рішенням Ради суддів України від 16.09.2016 № 62 затверджений Порядок компенсації витрат на поховання та увічнення пам`яті суддів, у тому числі суддів у відставці (далі Порядок №62).

Пунктом 4 Розділу 111 Порядку № 62 визначено, що витрати на поховання та увічнення пам`яті суддів та суддів у відставці можуть здійснюватися безпосередньо судом чи відповідним територіальним управлінням Державної судової адміністрації України щодо місцевих судів або компенсуватися виконавцю волевиявлення померлого.

Згідно п. 5 Розділу 111 Порядку №62 якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання може здійснюватися чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого.

Згідно до п. 6 Розділу ІV Порядку №62 для здійснення компенсації особа, яка здійснила поховання, надає заяву про компенсацію понесених витрат та доданих до неї оригіналів документів, згідно з якими було проведено оплату послуг, визначених у розділі II цього Порядку.

Пунктом 7 Розділу ІV Порядку №62 визначено, що компенсація здійснюється в межах бюджетних асигнувань відповідного суду.

Як встановлено судом з матеріалів справи, померлий ОСОБА_2 був суддею у відставці та отримував щомісячне довічне грошове утримання, призначене згідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже, гарантії, передбачені ст. 53 Закону №1058-IV, на спірні правовідносини не поширюються, а компенсація витрат на поховання ОСОБА_2 має бути виплачена відповідно до Порядку №62.

Згідно до ч. 1 ст. 148 Закону №1402-VІІІ фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частина 3 даної статті Закону №1402-VІІІ передбачає, що функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють: 1) Верховний Суд - щодо фінансового забезпечення його діяльності; 11) вищий спеціалізований суд - щодо фінансового забезпечення його діяльності; 2) Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України.

Відповідно ч. 4 ст. 148 Закону №1402-VІІІ функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Таким чином, виплата компенсації витрат на поховання померлого судді у відставці повинна здійснюватися відповідним територіальним управлінням Державної судової адміністрації України.

Оскільки виплата допомоги на поховання органами Пенсійного фонду України щодо померлих суддів у відставці Законом №1058-IV не передбачена, відповідач відмовив позивачу у виплаті зазначеної допомоги на законних підставах.

Отже, позов в цій частині також не підлягає задоволенню.

Згідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати у справі у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України.

Відповідно до підпункту 15.5 п.15 Розділ VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько