Справа № 300/1357/20
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/1357/20 пров. № А/857/5793/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року (прийняте у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Івано-Франківську суддею Скільським І.І.) у справі № 300/1357/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2020 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із цим позовом, у якому просив визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нарахування та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік та стягнути вказану допомогу в розмірі 17 944,04 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що станом на день звільнення та виключення його зі списків Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України - 18.02.2019 йому не було виплачено матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік, не зважаючи на те, що комісією військової частини було прийнято рішення про виплату вказаної допомоги, яке оформлене протоколом № 1 від 31.01.2019.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року позов задоволено.

Не погодившись із таким рішенням суду його оскаржила Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права; за неповного з`ясування обставин справи. Тому, з підстав, викладених в апеляційній скарзі, просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань надається військовослужбовцям у межах асигнувань та у розмірі, що не перевищує розміру місячного грошового забезпечення, за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника). Зазначив, що виплата вказаної допомоги віднесена до права роботодавця та не є обов`язковою виплатою. Також вказує на те, що протокол № 1 від 31.01.2019 комісією по виплаті матеріальної допомоги військової частини НОМЕР_1 НГУ є недійсний, оскільки він не підписаний всіма членами комісії та не затверджений підписом командира військової частини. Крім того, скаржник заперечує проти задоволення судом першої інстанції відшкодування витрат на правову допомогу.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Також вказує на те, що доводи скаржника є безпідставними та необґрунтованими, оскільки комісією військової частини НОМЕР_1 НГУ з призначення матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань 31.01.2019 було вирішено питання про необхідність виплати позивачу вказаної допомоги в розмірі 17 944,04 грн. Також вважає, що розмір відшкодавних витрат є розумним та обгрунтованим.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд апеляційної інстанції відповідно до статті 308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

04.01.2019 позивачем подано рапорт з проханням виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, у зв`язку з захворюванням та скрутним матеріальним становищем, який зареєстрований відповідачем 25.01.2019.

31.01.2019 на засіданні комісії військової частини НОМЕР_1 НГУ з призначення матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань розглянуто рапорт позивача від 04.01.2019 і прийнято рішення про виплату одноразової матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі 17 944,04 грн, яке оформлено протоколом №1 (а.с. 20-21).

На підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 13.02.2019 за № 20о/с ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я, з 18.02.2019 виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 18.02.2019 за № 38 (а.с. 18).

У грудні 2019 року (після звільнення з військової служби) ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України із заявою про виплату допомоги для вирішення соціально-побутових питань, проте відповідачем було відмовлено, оскільки виплата вказаної матеріальної допомоги віднесена до права роботодавця та не є обов`язковою виплатою.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач виконав усі необхідні дії з метою отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а саме: подав за підпорядкуванням рапорт, а також відповідав вимогам, що ставились в умову її отримання. Тому суд дійшов висновку, що бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік є протиправною, а відтак з метою ефективного захисту прав позивача та забезпечення відновлення його порушеного права, стягнув з відповідача на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік в розмірі 17 944,04 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

Спеціальним нормативним документом, який визначає основні засади соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей є Закон України «Про правовий та соціальний статус військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).

Стаття 9 вказаного Закону передбачає, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704 (далі - Постанова № 704) визначено порядок, умови та розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Підпунктом 3 пункту 5 Постанови № 704 передбачено, що керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право, серед іншого, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 7 Постанови № 704 видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті для утримання державних органів.

Пунктами 1 та 2 Розділу ХХ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом МВС України від 15.03.2018 № 200 визначено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за рішенням командира військової частини надається в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі військової частини, один раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, на яке військовослужбовець має право згідно із чинним законодавством України на день звернення.

Розмір матеріальної допомоги визначається комісією на підставі інформації, наданої фінансовим відділенням (службою) військової частини про затверджений фонд грошового забезпечення та можливість проведення виплати. Склад комісії затверджується наказом командира військової частини.

Матеріальна допомога надається на підставі рапорту в кожному конкретному випадку.

Рішення комісії оформлюється протоколом, який затверджується командиром військової частини, і разом з рапортами військовослужбовців передається до фінансового підрозділу для виплати матеріальної допомоги.

Матеріальна допомога військовослужбовцям надається за місцем штатної служби.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців і входить до його складу. Цей вид грошового забезпечення надається військовослужбовцям у межах фонду грошового забезпечення та у розмірі, що не перевищує розміру місячного грошового забезпечення, за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника).

Судом встановлено, що на засіданні комісії відповідача з призначення матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань від 31.01.2019 було розглянуто рапорт позивача від 04.01.2019 і ухвалено виплатити позивачу одноразову матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі 17 944,04 грн, яке оформлено протоколом № 1.

Разом з тим, як видно із долученої до матеріалів справи копії цього протоколу, він не підписаний всіма членами комісії і не затверджений командиром військової частини. Іншого суду не надано.

Крім того в матеріалах справи відсутні докази про передачу такого протоколу до фінансового підрозділу для виплати матеріальної допомоги та прийняття командиром наказу про виплату матеріальної допомоги.

З наведеного видно, що позивачем для отримання матеріальної допомоги вчинено всі необхідні дії, тобто подано рапорт, а відповідач розпочавши розгляд цього рапорту, не закінчив його прийняттям необхідного рішення про відмову чи задоволення виплати матеріальної допомоги, чим допустив протиправну бездіяльність.

Доводи військової частини щодо відмови у виплаті матеріальної допомоги, у зв`язку із відсутністю належного бюджетного асигнування колегія суддів апеляційного суду до уваги не приймає, оскільки такі не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Крім того ці доводи спростовуються також тим, що комісія, яка розглядала рапорт позивача по виплаті матеріальної допомоги, до якої входив начальник фінансової служби, дійшла висновку ухвалити виплати позивачу цю матеріальну допомогу у розмірі 17944 грн 04 коп., що свідчить про те, що на момент розгляду рапорту у фонді грошового забезпечення військової частини були кошти у належному для цього розмірі.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року у справі № 300/1357/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин