Справа № 640/25853/20
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретар судового засідання Романович І.І., за участі представника позивача Юхименка Ю.Ю., представника відповідача-2 Щекуна О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва ОСОБА_1 до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування рішень

В С Т А Н О В И В :

23.10.20 Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дисциплінарної комісії приватних виконавців (далі - відповідач-1) та Міністерства юстиції України (далі - відповідач-2), яким просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 16.09.2020, оформлене протоколом № 39, про задоволення подання Міністерства юстиції України та застосування до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 2570/7 від 23.09.2020 про введення в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 16.09.2020, оформлене протоколом № 39, про задоволення подання Міністерства юстиції України та застосування до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 16.09.2020, оформлене протоколом № 39, та наказ Міністерства юстиції України № 2570/7 від 23.09.2020 є притиправними, оскільки вважає, що її дії не підлягають під ознаки дисциплінарного проступку.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2021 р. позовні вимоги задоволено у повному обсязі: визнано протиправним та скасовано рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 16.09.2020, оформлене протоколом № 39, про задоволення подання Міністерства юстиції України та застосування до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани; визнано протиправним та скасоваго наказ Міністерства юстиції України № 2570/7 від 23.09.2020 про введення в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 16.09.2020, оформлене протоколом № 39, про задоволення подання Міністерства юстиції України та застосування до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що прийняття оспорюваних рішень, а саме рішення Комісії, оформлене протоколом № 39 від 16.09.2020, і наказ № 2570/7 від 23.09.2020 Міністерства, яким введено в дію рішення Дисциплінарної комісії про задоволення подання Міністерства юстиції України, відбулося не у відповідності до приписів п.п. 3, 6, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, що є свідченням прийняття таких рішень, як невмотивованих, у зв`язку із чим наявні правові підстави для визнання їх протиправними та скасування у судовому порядку.

Відповідачем-2 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідачі діяли в межах та у спосіб визначений законодавством приймаючи рішення. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку з приводу відсутності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку, оскільки неналежне виконання обов`язків приватним виконавцем є дисциплінарним проступком відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 38 Закону України «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, підтримавши висновки суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 02.06.2020 до Міністерства юстиції України надійшло письмове звернення ОСОБА_2 про допущення Приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва ОСОБА_1 порушень у ВП № 61850667:

«Постанова про відкриття ВП від 16.04.2020 всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» була направлена лише 27.04.2020, що підтверджується конвертом про відправку та даними з сайту укрпошти;

Виконавець безпідставно в постанові зазначила пункт 3 в якому стягується виконавчий збір. Згідно чинного законодавства для стягнення виконавчого збору виноситься окрема постанова. Крім того, постанова про стягнення виконавчого збору має виноситись лише за результатами здійснення фактичного стягнення, а в даному випадку стягнення не відбулось;

Виконавець безпідставно відкрила виконавче провадження в київському виконавчому окрузі, оскільки боржник ніколи не проживав в місті Києві і ніколи не мав рухомого чи нерухомого майна в місті Києві. Вказана інформація не була перевірена виконавцем».

На підставі зазначеної скарги, відповідно до ст. 34 Закону України «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів», пункту 26 розділу III «Порядку проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців», Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції проведена позапланова невиїзна перевірка діяльності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 щодо здійснення виконавчого провадження № 61850667.

22.07.2020 за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності Приватного виконавця Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції складена довідка, згідно з якою ОСОБА_1 під час здійснення виконавчого провадження № 61850667 порушено вимоги ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись ч. 7 ст. 34, п. 4 ч. 2 ст. 38 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» Міністерством юстиції України 10.09.2020 направлено подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1, в якому зазначено, що під час здійснення виконавчого провадження № 61850667 приватним виконавцем ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів», п. 3 ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

16.09.2020 відбулось засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців, на якому відповідач-1 дійшов висновку, що винесена у виконавчому провадженні № 61850667 постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.04.2020 направлена Приватним виконавцем з порушенням строків, встановлених ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», що свідчить про наявність вини у формі умислу в даному випадку, яка полягає в усвідомленні останнім вказаних порушень.

За результатами розгляду подання Дисциплінарною комісією приватних виконавців більшістю голосів 16.09.2020 прийнято рішення про задоволення подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді догани, яке оформлено протоколом № 39.

23.09.2020 наказом Міністерством юстиції України № 2570/7 «Про застосування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення» введено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 16.09.2020, оформлене протоколом № 39, про що внесено відповідний запис до Єдиного реєстру приватних виконавців України.

При цьому, як вірно визначено судом першої інстанції та закцентовано позивачем, що у поданні Міністерства юстиції України від 10.09.2020 про притягнення Приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності зазначається про порушення вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» щодо строків надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження.

Зокрема вказується, що ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження № 61850667 - 16.04.2020. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.04.2020 направлена за вихідним № 28974 боржнику на адресу проживання, зазначену у виконавчому документі, рекомендованим поштовим відправленням від 17.04.2020 за № 585. При цьому згідно реєстру відстеження рекомендованої кореспонденції із сайту ПАТ «Укрпошта» відправлення № 844 надійшло на поштове відділення 27.04.2020.

Наведені обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, і не є спірними.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявності у ній і додатково поданими доказами, і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1,2, 3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» (в тексті - Закон), Законом України «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів» (по рішенню - Закон 1403-VII), «Порядком проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців» (за текстом - Порядок), «Інструкцією з організації примусового виконання рішень», та іншими нормативно-правовими актами (тут і по тексту відповідні нормативно-правові акти наведено в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За приписами ст.ст. 1, 3-5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі написи нотаріусів. У виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Отже, колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції, що в сукупності приписів ст.ст. 18, 28 Закону випливає про обов`язок виконавців вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, у тому числі, здійснювати їх ефективно, і зокрема доводити до відома сторін виконавчого провадження або надсилати цим суб`єктам постанову про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення.

Водночас, Законом України «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів» визначаються основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Відповідно до ст. 34 Закону 1403-VII контроль за діяльністю приватного виконавця здійснюється Міністерством юстиції України шляхом проведення планових і позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на два роки з обов`язковим повідомленням приватного виконавця про час і місце проведення перевірки не пізніш як за 10 днів до її початку. Попередні періоди, що раніше перевірялися, не можуть бути предметом наступних перевірок, крім перевірок за зверненнями учасників виконавчого провадження.

Позапланові перевірки проводяться на підставі: 1) заяви приватного виконавця про проведення перевірки; 2) письмових звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця; 3) неподання приватним виконавцем у встановлені строки звітності чи іншої інформації та/або подання недостовірної інформації.

Під час проведення позапланових перевірок з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення таких перевірок. Повторна перевірка з питань, що вже були предметом перевірки, не допускається, крім випадків, передбачених цим Законом.

За місцем проведення перевірки поділяються на виїзні та невиїзні.

У разі проведення позапланової невиїзної перевірки Міністерство юстиції України надсилає приватному виконавцю письмовий запит у межах предмета звернення. У зазначений у запиті строк, який має бути достатнім для підготовки відповіді та копій документів, але не менше 10 календарних днів, приватний виконавець надає Міністерству юстиції України вмотивовану відповідь та копії відповідних документів.

У разі виявлення під час здійснення перевірок ознак дисциплінарного проступку приватного виконавця Міністерство юстиції України вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до п.п. 2, 4 розд. І Порядку, організація та проведення перевірок покладаються на структурний підрозділ Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Пунктами 19, 26-31 розділу ІІІ Порядку передбачено, що позапланові перевірки діяльності приватного виконавця поділяються на виїзні та невиїзні.

Позапланові невиїзні перевірки діяльності приватного виконавця проводяться на підставі письмових звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця чи у разі надходження від Дисциплінарної комісії приватних виконавців скарги на діяльність приватного виконавця, яка була подана до цієї комісії, ухвалення Дисциплінарною комісією приватних виконавців рішення про відхилення подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та спрямування матеріалів для повторної перевірки діяльності приватного виконавця.

Під час проведення позапланових перевірок діяльності приватного виконавця з`ясовуються лише ті питання, потреба перевірки яких стала підставою для здійснення таких перевірок.

Позапланова невиїзна перевірка діяльності приватного виконавця проводиться шляхом витребування від приватного виконавця потрібних документів та відомостей у межах предмета звернення та надання висновку щодо відповідності рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця вимогам законодавства, який викладається в довідці за результатами такої перевірки.

Позапланова невиїзна перевірка проводиться управлінням, яке входить до складу структурного підрозділу Міністерства та до повноважень якого належить забезпечення контролю за діяльністю приватних виконавців (далі - Управління контролю), або Управлінням забезпечення примусового виконання рішень, яке визначає керівник структурного підрозділу Міністерства (крім Управління забезпечення примусового виконання рішень, що перебуває в межах виконавчого округу приватного виконавця).

Про проведення позапланової невиїзної перевірки приватному виконавцю надсилається письмовий запит. У запиті зазначаються строк для надання вмотивованої відповіді приватним виконавцем щодо фактів, викладених у зверненні, який не може бути менше десяти календарних днів, перелік копій документів, які потрібно надати для проведення перевірки.

Під час проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця використовуються інформація та копії документів, надані приватним виконавцем, відомості автоматизованої системи виконавчого провадження, інша інформація та документи, які стосуються предмета звернення.

Якщо під час позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця виникла потреба в одержанні від приватного виконавця додаткової інформації або копій документів у межах предмета звернення, структурний підрозділ Міністерства (Управління забезпечення примусового виконання рішень) може надіслати приватному виконавцю повторний письмовий запит. Запит має містити обґрунтування потреби одержання додаткової інформації та/або копій документів та строк, у який приватний виконавець має надати таку інформацію та/або документи.

Управління забезпечення примусового виконання рішень повідомляє структурний підрозділ Міністерства про ненадання приватним виконавцем інформації та/або копій документів на запит Управління забезпечення примусового виконання рішень протягом трьох робочих днів з дня закінчення строку для надання відповідної інформації та/або копій документів.

У разі ненадання приватним виконавцем інформації та/або копій документів на запит структурного підрозділу Міністерства (Управління забезпечення примусового виконання рішень) позапланова невиїзна перевірка діяльності приватного виконавця проводиться на підставі відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження, інших документів та відомостей, які стосуються предмета звернення.

У разі ненадання приватним виконавцем інформації та/або копій документів у строк, визначений у запиті структурного підрозділу Міністерства (Управління забезпечення примусового виконання рішень), та неможливості проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця на підставі інформації автоматизованої системи виконавчого провадження структурний підрозділ Міністерства може провести позапланову виїзну перевірку діяльності приватного виконавця в порядку, встановленому цим розділом. У такому разі позапланова виїзна перевірка проводиться з питань, які були предметом позапланової невизної перевірки діяльності приватного виконавця.

Ненадання приватним виконавцем інформації та/або копій документів на запит структурного підрозділу Міністерства (Управління забезпечення примусового виконання рішень) є підставою для внесення структурним підрозділом Міністерства подання до Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

За результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця Управління контролю (Управління забезпечення примусового виконання рішень) складає довідку, в якій зазначаються: підстави проведення перевірки; факти, викладені у зверненні або у скарзі, на підставі яких проводиться перевірка; обставини, встановлені під час перевірки, із посиланням на джерела отримання інформації; висновок щодо відповідності рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця вимогам законодавства з посиланням на відповідну норму законодавства.

У відповідності до розд. IV Порядку, у разі виявлення під час здійснення планових та позапланових перевірок діяльності приватного виконавця ознак дисциплінарного проступку, визначених пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 38 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», структурний підрозділ Міністерства вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Подання спрямовується до Дисциплінарної комісії приватних виконавців протягом двох місяців із дня виявлення дисциплінарного проступку, але не пізніше ніж за два роки з дня його вчинення.

У поданні зазначаються: прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, виконавчий округ, у якому приватний виконавець здійснює діяльність, номер посвідчення приватного виконавця; вид перевірки, під час якої виявлено порушення, та підстави її проведення; реквізити довідки, складеної за результатами перевірки; зміст виявлених порушень із посиланням на відповідні норми нормативно-правових актів; наслідки, до яких призвели (або можуть призвести) порушення приватним виконавцем вимог законодавства (за наявності); відомості про застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень (вид дисциплінарного стягнення, реквізити наказу Міністерства юстиції України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення).

У поданні не зазначаються відомості про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, якщо з дати видання наказу Міністерства юстиції України про введення в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення минув один рік.

Якщо Дисциплінарною комісією приватних виконавців ухвалено рішення про відхилення подання та спрямування матеріалів для повторної перевірки діяльності приватного виконавця, така перевірка проводиться в порядку, встановленому розділом ІІІ цього Порядку, в межах, передбачених відповідним рішенням Дисциплінарної комісії приватних виконавців.

З огляду на положення розд. IV Порядку щодо внесення Міністерством до Дисциплінарної комісії приватних виконавців вмотивованого подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, в якому має бути зазначено, у тому числі, зміст виявлених порушень із посиланням на відповідні норми нормативно-правових актів, слід вказати, що ст. 38 Закону 1403-VII визначає підстави для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Отже, із зазначених правових норм вбачається, що підставою для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

При цьому, дисциплінарним проступком приватного виконавця є: 1) факт зайняття діяльністю, несумісною з діяльністю приватного виконавця; 2) порушення правил професійної етики приватного виконавця; 3) розголошення професійної таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 4) невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків; 5) невиконання статуту Асоціації приватних виконавців України, рішень Ради приватних виконавців України та з`їзду приватних виконавців України.

Статтею 40 Закону 1403-VII встановлено, що дисциплінарна комісія розглядає подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та приймає рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення протягом двох місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

У разі якщо подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності внесено за результатами перевірки діяльності приватного виконавця, здійсненої на підставі скарги учасника виконавчого провадження, яка одночасно є предметом судового розгляду з оскарження рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця, Дисциплінарна комісія відкладає розгляд цього подання до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду такої скарги.

У такому разі перебіг строку, передбаченого частиною першою цієї статті, зупиняється до набрання судовим рішенням законної сили.

Дисциплінарна комісія, розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності:

1) зобов`язана запросити на засідання приватного виконавця та заслухати його пояснення з питань, що стали підставою для внесення подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності;

2) має право запросити на засідання учасника виконавчого провадження, скарга якого стала підставою для перевірки діяльності приватного виконавця та внесення подання про його притягнення до дисциплінарної відповідальності, для надання додаткових пояснень по суті скарги;

3) має право запросити на засідання та заслухати думку представників органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших осіб за їхньою згодою.

Дисциплінарна комісія, розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, приймає одне з таких рішень:

1) задовольнити подання та застосувати до приватного виконавця дисциплінарне стягнення;

2) відхилити подання та направити матеріали для повторної перевірки діяльності приватного виконавця;

3) відхилити подання та відмовити в застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

У разі якщо Дисциплінарною комісією прийнято рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року.

У відповідності до положень ст. 41 Закону 1403-VII за вчинення дисциплінарного проступку до приватного виконавця може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) догана; 3) зупинення діяльності приватного виконавця на строк до шести місяців; 4) припинення діяльності приватного виконавця.

Рішення Дисциплінарної комісії про задоволення відповідного подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Міністерства юстиції України.

Про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення робиться запис у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

У разі якщо приватний виконавець протягом року з дня застосування до нього дисциплінарного стягнення не вчинив нового дисциплінарного проступку, він вважається таким, що не притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, введене в дію наказом Міністерства юстиції України, може бути оскаржено до суду.

Як вірно було зауважено судом першої інстанції, що складаючи довідку про результати проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1, Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зауважило, серед іншого, що:

«Дії ОСОБА_1 щодо відкриття виконавчого провадження № 61850667 за місцем проживання боржника, яке зазначено у виконавчому документі, вчинені у відповідності до вимог Закону;

Дії Приватного виконавця щодо винесення постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 16.04.2020, в рамках виконавчого провадження № 61850667 вчинені з дотриманням норм чинного законодавства».

Тобто, із зауважених боржником допущених, на думку останнього, Приватним виконавцем порушень у межах ВП № 61850667, Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) викладено висновки щодо відповідності означених вище рішень, дій або бездіяльності Приватного виконавця вимогам законодавства.

При цьому Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зазначається про те, що:

«Згідно з поясненнями приватного виконавця копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.04.2020, у відповідності до вимог статті 28 Закону № 1404-VIII направлена за вихідним № 28974 боржнику на адресу проживання, зазначену у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 рекомендованим поштовим відправленням 17.04.2020 за № 585 та за адресою: АДРЕСА_2 рекомендованим поштовим відправленням за № 844 від 17.04.2020.

Відповідно до реєстру відстеження рекомендованої кореспонденції з сайту ПАТ «Укрпошта» та доданого скаржником ОСОБА_2 конверту встановлено, що відправлення за № 844 надійшли до поштового відділення 27.04.2020, а відправлення за № 585 надійшли до поштового відділення 28.04.2020.

Крім того, вибірковою перевіркою списку рекомендованих відправлень № 81 наданого приватним виконавцем за датою, яка зазначена на печатці цього списку, а саме 17.04.2020 встановлено, що за № 771, 828, 909, 976, 123 відправлення здійснені 27.04.2020, що свідчить про можливе підроблення приватним виконавцем дати відправлення, яка зазначена на печатці «Укрпошта» та надання недостовірних даних.

З огляду на це, дії приватного виконавця вчинені з порушенням вимог частини першої статті 28 Закону № 1404-VIII в частині порушення строків направлення постанови про відкриття виконавчого провадження».

У поданні від 10.09.2020 Міністерством зазначено висновки в межах питання порушення Приватним виконавцем вимог частини першої статті 28 Закону № 1404-VIII.

Також МЮ України зауважені додаткові обставини про не застосування до ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень.

Матеріали справи свідчать, що Міністерством прийнято до уваги викладені Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у довідці висновки лише щодо порушення Приватним виконавцем вимог частини першої статті 28 Закону № 1404-VIII в частині порушення строків направлення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Разом з тим, Міністерством юстиції України враховані позиції із довідки про можливе підроблення Приватним виконавцем дати відправлення, яка зазначена на печатці «Укрпошта» та надання недостовірних даних ПАТ «Укрпошта» та відсутність порушень по інших питаннях, зазначених ОСОБА_2 у скарзі.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 16.09.2020 Дисциплінарна комісія, розглядаючи на своєму засіданні подання про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, та приймаючи рішення про задоволення подання Міністерства юстиції України та застосування до Приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді догани, у оформленому протоколі № 39, складеного за наслідками такого засідання, відзначила про складення Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) довідки від 22.07.2020, а також Міністерством подання від 10.09.2020 щодо порушення Приватним виконавцем вимог частини першої статті 28 Закону № 1404-VIII в частині порушення строків направлення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З відомостей протоколу № 39 убачається про доповіді та виступи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 щодо питання притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Водночас, Комісією, під час визначення виду дисциплінарного стягнення, не наведено реальних обґрунтувань: тяжкості вчиненого Приватним виконавцем дисциплінарного проступку; наявності наслідків, розміру заподіяної шкоди ОСОБА_2 з боку ОСОБА_1 .

Однак, колегія суддів зауважує, що згідно ч.2 ст.38 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», дисциплінарним проступком приватного виконавця є:

факт зайняття діяльністю, несумісною з діяльністю приватного виконавця;

порушення правил професійної етики приватного виконавця;

розголошення професійної таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення;

невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків;

невиконання статуту Асоціації приватних виконавців України, рішень Ради приватних виконавців України та з`їзду приватних виконавців України.

Проте, ні подання Міністерства юстиції України, ані довідка не містять конкретного складу дисциплінарного проступку із встановленням всіх його ознак.

Відповідно до загальновідомих положень теорії права до основних ознак дисциплінарного проступку, відносять:

протиправність дії (бездіяльності), що порушує визначений законодавством та іншими нормативно-правовими актами порядок здійснення діяльності;

винність особи, яка є суб`єктом незалежної професійної діяльності, що здійснює примусове виконання судових рішень і рішень інших органів;

наявність негативних наслідків у широкому розумінні (соціальних, економічних та ін.) для держави (у сфері правосуддя), сторін та інших учасників виконавчого провадження, колег, суспільства;

причинний зв`язок між протиправною дією (бездіяльністю) і негативним наслідками.

Отже, ч.2 ст.38 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначає лише підставу для ймовірного застосування дисциплінарного стягнення до приватного виконавця; у процедурі ж притягнення до дисциплінарної відповідальності орган, уповноваженим згідно із законом на застосування дисциплінарних стягнень, зобов`язаний встановити всі вищеозначені елементи в сукупності: порушення приватним виконавцем закону, його вину, наявність негативних наслідків, які наступили в результаті дій приватного виконавця, та причинний зв`язок між цими діями, вчиненими в процесі примусового виконання рішення і негативними наслідками.

Інакше рішення органу, уповноваженого на застосування дисциплінарного стягнення, буде вважатися таким, що порушує процесуальні гарантії належного судового розгляду, встановлені ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини «Судові ніщо не заважає назвати «судом» конкретний національний орган, який не входить до судової системи, для цілей встановлення його відповідності критеріям, викладеним у справі «Вільхо Ескелайнен та інші проти Фінляндії». Адміністративний або парламентський орган може вважатися «судом» у матеріально-правовому значені цього терміну, що призведе до можливості застосування статті 6 Конвенції до спорів державних службовців» (п. 88 рішення Європейського суду з прав людини по справі «О. Волков проти України» від 9 січня 2013 р.). В рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 р. по справі № 2040/6763/18 до Дисциплінарної комісії приватних виконавців застосовано зазначені стандарти ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з посиланням на п. 88 рішення Європейського суду з прав людини по справі «О. Волков проти України» від 9 січня 2013 р.). Європейський суд з прав людини зазначає, що право особи на презумпцію невинуватості та на вимогу несення стороною обвинувачення відповідальності за доказ тверджень проти такої особи є частиною загального поняття справедливого судового розгляду відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (Філліпс проти Сполученого Королівства (Phillips v. the United Kingdom), пункти 39-40; Грейсон і Барнххам проти Сполученого Королівства (Grayson and Barnham v. the United Kingdom), пункти 37 і 39). Відповідно до іншої правової позиції Європейського суду з прав людини, презумпція невинуватості «покладає обов`язок доведення на сторону обвинувачення, гарантує, що жодна вина не може бути презюмована до тих пір, поки винність не була доведена поза всяких розумних сумнівів і забезпечує, щоб сумніви тлумачилися на користь обвинуваченого» (Барбера, Мессеге і Хабард проти Іспанії (10590/83), (1988) §77; Телфнер проти Австрії (33501/96), (2001) §15).

Таким чином, стандарти справедливого судового розгляду, передбачені ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, мають дотримуватись під час вирішення питання про дисциплінарну відповідальність приватного виконавця. Інакше рішення органу, уповноваженого на застосування дисциплінарного стягнення, буде вважатися таким, що порушує процесуальні гарантії належного судового розгляду, встановлені ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 не підпадають під ознаки дисциплінарного проступку, так як дії не є протиправними, оскільки не суперечать нормам Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень чи будь- якому іншому нормативно-правовому акту; в діях відсутня умисна вина, яка передбачає, що особа усвідомлювала протиправність свого діяння, передбачала його шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання, відсутні шкідливі наслідки та відсутній будь-який причинно-наслідковий зв`язку між діями приватного виконавця і шкідливими наслідками.

Так, несвоєчасне отримання Боржником постанови про відкриття виконавчого провадження жодним чином не порушило його прав та законних інтересів.

Посилання Комісії про неможливість скаржником оскарження дій виконавця через несвоєчасне отримання постанови про відкриття виконавчого провадження у передбаченому законом порядку, не може бути обґрунтуванням наявності настання наслідків для ОСОБА_2 в предметі її звернення від 02.06.2020, позаяк будь-яких документів, які б підтверджували обставини не можливості оскарження ОСОБА_2 постанови про відкриття виконавчого провадження № 61850667 від 16.04.2020, і які стосуються предмета її звернення, матеріали позапланової невиїзної перевірки не місять.

Також матеріалами позапланової невиїзної перевірки не підтверджено належними та допустимими доказами щодо заподіяної шкоди ОСОБА_2 зі сторони ОСОБА_1 .

Відтак, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про недоведеністю Комісією наявності вини Приватного виконавця у формі умислу через усвідомлення ним порушень.

Щодо зауважених Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у довідці від 22.07.2020, а також Міністерством у поданні від 10.09.2020, а відповідно і Комісією у протоколі № 39 доводів про те, що вибірковою перевіркою списку рекомендованих відправлень № 81 наданого Приватним виконавцем за датою, яка зазначена на печатці цього списку, а саме 17.04.2020 встановлено, що за № 771, 828, 909, 976, 123 відправлення здійснені 27.04.2020, що свідчить про можливе підроблення Приватним виконавцем дати відправлення, яка зазначена на печатці «Укрпошта» та надання недостовірних даних, то дані аргументи обгрунтовано були відхилені судом першої інстанції, оскільки матеріали справи не містять належних підтверджуючих документів щодо скоєння ОСОБА_1 такого проступку.

За таких підстав, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про порушення Комісією принципу пропорційності, оскільки Комісія, застосувавши до Приватного виконавця дисциплінарне стягнення у виді догани, не навела вмотивованих аргументів щодо прийняття саме такого виду стягнення за результатами розгляду подання, не зазначила доводів щодо неможливості застосування до позивачки іншого виду стягнення, що є менш суворим, з урахуванням тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку, та при наявності тієї обставини, що ОСОБА_1 протягом останнього року до дисциплінарної відповідальності не притягалася, а також і відсутності порушень Приватного виконавця по двом самостійним питанням, зазначених ОСОБА_2 у зверненні від 02.06.2020.

Отже, виходячи з наведених висновків, та враховуючи, що вимога до Міністерства юстиції України про скасування наказу про введення в дію рішення Дисциплінарної комісії, що скасовано судом, є похідною, то колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи наведене вище, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Повне судове рішення складено 14.06.2021 року.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2021 р. - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування рішень - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль