Справа № 380/5015/20
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/5015/20
У Х В А Л А

з питань розстрочення виконання судового рішення

14 червня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі : головуючий суддя Гулкевич І.З., секретар судового засідання Іванес Х.О., за участю : представника позивача Несторовича Б.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву державного підприємства Сколівський військовий лісгосп про розстрочення виконання рішення суду у справі №380/5015/20 за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до державного підприємства Сколівський військовий лісгосп про стягнення коштів з рахунків у банках,-

в с т а н о в и в :

Головне управління ДПС у Львівській області звернулося до суду з позовом до державного підприємства Сколівський військовий лісгосп про стягнення податкового боргу з рахунків у банках в розмірі 2 564 196,86 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 у справі №380/5015/20 за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до державного підприємства Сколівський військовий лісгосп про стягнення податкового боргу з рахунків у банках, стягнуто з рахунків державного підприємства Сколівський військовий лісгосп (місцезнаходження:82600, м. Сколе, вул. Героїв Маківки,28, ) у банках, що його обслуговують та з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, податковий борг в сумі 2 564 196 (два мільйони п`ятсот шістдесят чотири тисячі сто дев`яносто шість) грн. 86 коп. до бюджету.

23.12.2020 державне підприємство Сколівський військовий лісгосп звернулось до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду від 15.09.2020 у справі №380/5015/20 за позовом Головного управління ДПС у Львівській області про стягнення з державного підприємства Сколівський військовий лісгосп у банках, що його обслуговують та з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, податкового боргу в сумі 2 564 196,86 грн на 60 місяців рівними частинами.

Заява обґрунтована тим, що державне підприємство Сколівський військовий лісгосп перебуває у складному фінансовому становищі, відсутні достатні кошти на сплату податкового боргу, наявна заборгованість по інших виплатах (виплати заробітної плати, земельного податку, збору за спеціальне використання лісових ресурсів, податку на доходи фізичних осіб, відрахуваннях до Пенсійного фонду, органів соціального страхування), що значно ускладнює виконання рішення. Фінансове становище підприємства суттєво обтяжене тим, що підприємство є правонаступником Сколівського військового лісгоспу ДП Івано-Франківський військовий лісгосп, котрий мав борги. Крім цього, зменшився розмір лісосічного фонду, що в свою чергу призвело до зменшення обсягу реалізації лісо продукції, що є основним джерелом прибутку підприємства. Також зазначає, що не можливість сплати коштів впливає те, що 30.10.2019 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів ДП Сколівський військовий лісгосп. Таким чином арешт блокує підприємницьку діяльність підприємства, чим спричиняє значні економічні збитки, і як наслідок унеможливлює виконання зобов`язань ДП Сколівський військовий лісгосп перед стягувачами. Крім того, державне підприємство Сколівський військовий лісгосп є підзвітним Міністерству оборони України, майно передане у господарське відання, підприємство є госпрозрахунковим, отримує основний дохід виключно за рахунок здійснення своєї господарської діяльності. Державне підприємство не отримує дотацій і пільг з державного бюджету. Застосування розстрочки виконання рішення не завдасть шкоди стягувачу, підприємство має зобов`язання сплачувати заробітну плату і поточні податки. Не надання розстрочення виконання рішення призведе до накопичення боргів та зупинення господарської діяльності державного підприємства та невиплати заробітної плати.

11.01.2021 від представника позивача надійшли заперечення на заяву про розстрочення виконання судового рішення. В обґрунтування заперечень зазначив, що відповідачем не додано до заяви відповідних документів щодо своєї неплатоспроможності сплатити податковий борг відповідно до рішення суду.Також представник позивача звертає увагу суду, що інформація викладена у заяві про розстрочення виконання рішення суду не може вважатися обставиною, що істотно ускладнює виконання рішення або робить його неможливим, оскільки не є доказом щодо відсутності руху коштів на рахунках платника протягом періоду виникнення податкової заборгованості та після 15.09.2020 винесення рішення судом. Відповідачем не наведено заходів, які буде вживати з метою погашення податкового боргу в майбутньому та сплати поточних платежів, а також не вчинено жодних дій щодо виконання рішення суду від 15.09.2020.

Відтак позивач вважає, що задоволення заяви про розстрочення виконання судового рішення не призведе до наслідків на забезпечення настання яких законодавцем створено інститут розстрочення виконання судового рішення. Вищевказані дії відповідача можуть свідчити про його бажання ухилитись від сплати податків.Просить в задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду від 15.09.2020 відмовити повністю.

В судове засідання представник заявника (відповідача) не з`явився, належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні щодо заяви про розстрочення виконання рішення суду заперечив повністю. Додатково зазначив, що з дня винесення судом рішення у справі №380/5015/20 відповідачем не вживалось заходів щодо погашення податкового боргу.

Розглянувши заяву відповідача про розстрочення виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з частинами 2-4 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів та статтею 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, що набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, само по собі є підставою для його виконання, що визначено ч. 2 ст. 372 КАС України.

Виконання судового рішення є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною першою статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникнення спору; щодо фізичної особи тяжке захворювання самої особи, або членів її сім`ї, її матеріальне становище; стихійне лихо чи інші надзвичайні події тощо (частини друга та третя ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України).

Наведені норми не містять конкретного переліку обставин для відстрочення та/або розстрочення виконання судового акта, а лише встановлюють критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування правил ст. 378 КАС України є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

З аналізу цієї норми вбачається, що для відстрочення, розстрочення виконання рішення підставою є обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим (при цьому, відповідач у поданій заяві про відстрочення виконання рішення зазначає про неможливість виконати це рішення, а не про ускладненість його виконання). Такою обставиною для відстрочення чи розстрочення виконання рішення може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо тощо, підтверджене відповідними доказами, як це встановлено положеннями статей 72-77 Кодексу адміністративного судочинства України. Обов`язок доведення наявності цих обставин, покладається на зобов`язану сторону (боржника). Суд вирішує питання про відстрочення виконання судового рішення, виходячи із конкретних обставин, які впливають на спроможність сторони виконати судове рішення, та балансу між інтересами стягувача та боржника. Відстрочення, розстрочення виконання рішення здійснюється у виняткових випадках.

В даному ж випадку, обґрунтовуючи наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення суду, та на підтвердження свого скрутного фінансового становища заявник надає : копію постанови про арешт коштів №59575345 від 31.10.2019; копію розподільчого балансу на 31.05.2019; копію звіту про фінансовий стан на 30.09.2020; копія звіту про фінансові результати за 9 місяців 2020; копії довідки про фінансові результати та виписки по рахунках; копію штатного розпису; копія розподільчого балансу станом на 31.12.2020; копія звіту про фінансові результати за 2020; копія довідки про рух коштів за 2020; копія фінансового плану на 2021; копія довідки про заборгованість по заробітній платі станом на 01.03.2021.

Поряд з цим, заявник не наводить жодних доказів існування сприятливих обставин у фінансовому стані, котрі дають змогу вважати, що він в змозі буде сплачувати борг у випадку здійснення судом розстрочення виконання судового рішення. Також підприємством не надано доказів, щодо вжиття заходів сплати податкового боргу з дня набрання рішенням законної сили у справі №380/5015/20 (принаймні, частково), що ставить під сумнів реальність сплати боргу.

Крім того, суд звертає увагу на те, що вказані в заяві факти не є об`єктивними обставинами, що ускладнюють виконання рішення суду. Збитковість діяльності підприємства, наявність у нього заборгованості в істотному розмірі є результатом провадження господарської діяльності відповідачем як самостійним суб`єктом господарювання, тому вказані факти не мають об`єктивного характеру.

Суд вказує на те, що несплата відповідачем заборгованості перед бюджетом порушує інтереси держави, оскільки спричиняє шкоду економічним інтересам держави, загрожує виконанню загальнодержавних програм, які фінансуються з бюджету, підриває основні принципи існуючого суспільного ладу.

Окрім цього, розстрочення рішення суду на 60 місяців, на думку суду, є занадто тривалим та недоречним, адже надання розстрочки на такий термін спростовує саму сутність стягнення.

Разом з тим, частиною 5 ст. 378 КАС України передбачено, що відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Крім того, заявником не надано будь-яких пояснень та доказів з приводу того, яким чином боржник планує у разі розстрочення виконання рішення суду, сплатити визначену цим рішенням заборгованість.

Відповідач жодним чином не обґрунтував реальність перспектив погашення заборгованості (отримання відповідного фінансування).

Крім того, відповідно до п. 6.1 ст. 6 Податкового кодексу України, податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

За приписами п. 100.1 ст. 100 Податкового кодексу України, розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу.

Відповідно до п. 100.2 ст. 100 Податкового кодексу України платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов`язання.

Згідно п. 100.5 ст. 100 Податкового кодексу України підставою для відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків є надання ним доказів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність дії обставин непереборної сили, що призвели до загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов`язань або податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму відстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

В свою чергу вичерпний перелік обставин, що свідчить про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин, затверджений постановою КМУ від 27.12.2010 року № 1235.

Відповідно до п. 100.9 ст. 100 ПК України рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу, а також про перенесення строків сплати розстрочених, відстрочених сум або їх частки щодо загальнодержавних податків та зборів на строк, що виходить за межі одного та/або більше бюджетних років, крім випадків, передбачених цим пунктом, приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, про що повідомляється центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 100.13 статті 100 ПК України встановлено, що Порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Так, Порядок розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.11.2012 року №1263 (далі - Порядок), в пункті 1.4 закріплює, що розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) вважається наданим, якщо на підставі заяви платника податків прийнято відповідне рішення органу державної податкової служби та укладено договір про розстрочення (відстрочення). Визначення сум грошових зобов`язань (податкового боргу), що підлягають розстроченню (відстроченню), здійснюється за даними автоматизованої інформаційної системи, що ведеться органами державної податкової служби.

Суд зазначає, що а ні позивачем, а ні відповідачем не надано суду доказів звернення відповідачем до органу Державної податкової служби про надання розстрочення або відстрочення сплати податкового боргу, а також рішення, яке може бути прийнято податковим органом за результатом розгляду такої заяви з урахуванням повноважень наданих Державному податковому органу.

Таким чином суд зазначає, що матеріали справи не містять ані доказів існування у позивача обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення у нього податкового боргу, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1235, ані певного економічного обґрунтування, яке б свідчило про можливість погашення ним податкового боргу у майбутньому.

Приймаючи до уваги той факт, що спірні правовідносини стосуються сплати обов`язкових зборів та платежів до Державного бюджету України, а також виходячи з обставин справи, які полягають у порушенні підприємством встановлених законом загальнообов`язкових правил поведінки суб`єкта господарювання із сплати податків, що не залежить від результатів його господарської діяльності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви де про розстрочення виконання рішення суду у справі № 380/5015/20.

Керуючись 241-243, 248, 378, 256, 294, 295, підп. 15.5 пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні заяви державного підприємства Сколівський військовий лісгосп про розстрочення виконання рішення суду у справі № 380/5015/20 за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до державного підприємства Сколівський військовий лісгосп про стягнення коштів з рахунків у банках -відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Гулкевич І.З.