Справа № 147/322/21
Суддя: Мудрак А. М.
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 147/322/21
Провадження № 2-адр/147/1/21
09 червня 2021 року смт.Тростянець
Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Мудрак А.М.,
з участю секретаря Чудак Г.І.,
представника відповідача Господарець А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду заяву представника позивача адвоката Дудіна Леоніда Володимировича про ухвалення додаткового рішення по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Браславця Вадима Олександровича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
в с т а н о в и в:
Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 12.05.2021 позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Браславця В.О., Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задоволено. Скасовано постанову серії БАБ №804656 від 28.03.2021 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 3400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 126 КУпАП закрито. Також стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області судовий збір у розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Дудін Л.В. звернувся до суду з заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення вирішивши питання про судові витрати, а саме, стягнути на користь ОСОБА_1 всі здійснені судові витрати за надання професійної правничої допомоги адвокатом в розмірі 10000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. В обгрунтування заяви зазначає, що для отримання правничої допомоги щодо скасування постанови ОСОБА_1 скористався послугами адвоката ОСОБА_2 , який працює індивідуально, уклавши з ним договір про надання правничої (правової) допомоги від 05.04.2021. Згідно з п.2.1 договору за надання правової допомоги за цим договором сторони в становили фіксовану оплату у розмірі 10000 грн. На виконання договору адвокатом було надано наступні види правничої допомоги на яку витрачено час й відповідно вартість надання таких послуг: 1/ 05.04.2021 вивчення та аналіз матеріалів справи, підготовка правової позиції 1 год. 1000 грн.; 05.04.2021 підготовка позовної заяви до ОСОБА_3 про скасування постанови серії БАБ №804656 від 28.03.2021 3 год. 3000 грн.; участь в судових засіданнях у справі №147/322/21 в Тростянецькому районному суді 3 год. 3000 грн.; підготовка клопотання про долучення до справи письмових доказів, СD-R диска, виїзд до с. Глибочок Гайсинського району Вінницької області 1 год. 1000 грн.; виїзд до с. Глибочок Гайсинського району Вінницької області для отримання свідчень свідка ОСОБА_4 2 год. 2000 грн.

08 червня 2021 року на електронну адресу суду від представника відповідача ГУНП у Вінницькій області Господарець А. надійшло заперечення на заяву про відшкодування витрат за надання професійної правничої допомоги, в яких просить у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 до ГУНП про відшкодування витрат на правничу допомогу відмовити в повному обсязі. Зазначає, що кожен має право на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру. Вважають заяву про стягнення витрат в розмірі 10000грн. значно завищеною та не співмірною зі складністю справи, оскільки вказана справа є незначної складності і витрати часу значно завищені.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача в судове засідання не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача Господарець А.А., яка брала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримала подані заперечення проти заявлених вимог, просила відмовити в задоволенні заяви про відшкодування витрат за надання професійної правничої допомоги повністю.

Заслухавши думку представника відповідача Господарець А.А. щодо поданої заяви, дослідивши подану заяву, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1, ч.3, ч.4 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

В силу вимог ч.5 ст. 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч.2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4); інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6); представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).

Згідно з положеннями ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Частинами другою та третьою статті 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.7, ч.9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень доводить, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

При цьому, покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень ст. 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.

В цьому контексті суд зауважує, що позивачем є особа, яка не володіє спеціальними знаннями в сфері права. В свою чергу, предметом спірних правовідносин є постанова відповідача про притягнення до адміністративної відповідальності. Враховуючи наведене суд вважає, що звернення позивача до адвоката за правовою допомогою у зв`язку з прийняттям оскаржуваного рішення було необхідним. Крім того, на думку суду, ця справа для позивача має важливе значення з точки зору негативних правових наслідків, яких він зазнав та міг зазнати у зв`язку з таким рішенням.

З матеріалів справи вбачається, що в підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 05.04.2021, ордер серії ВН № 087959, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 587 від 25.04.2008 року, розрахунок суми гонорару за надану професійну правничу допомогу (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги) від 12.05.2021, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 12.05.2021, акт приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги на суму 10000грн.

За умовами договору від 05.04.2021 (п. 1.1) клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надати Клієнту професійну правничу допомогу, визначену в п.1.2 цього договору, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги. Пунктом 1.3 цього договору визначено, що професійна правнича допомога полягає в наступному: підготовка адвокатських запитів, позовної заяви, надання консультацій, підготовка процесуальних документів, представництво інтересів в судах Вінницької області та за необхідності інші види правничої допомоги.

У п.2.1 договору визначено, що сторони встановили фіксовану оплату у розмірі 10000грн.

Згідно з висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 09.04.2019 року у справі № 826/2689/15, надання належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з вчиненням окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також часу, витраченого на підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів, з урахуванням тривалості розгляду справи, є підставою для задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.

На підтвердження витрат понесених позивачем на правничу допомогу, останнім надано квитанцію до прибуткового касового ордеру від 12.05.2021 та акт приймання передачі наданої професійної допомоги.

Як вбачається із детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги позивачеві надані такі юридичні послуги: вивчення та аналіз матеріалів справи, підготовка правової позиції 1 год.х1000грн.(вартість однієї години послуг)=1000грн.; підготовка позовної заяви 3год.х1000грн.(вартість 1 год.)= 3000грн.; участь в судових засіданнях 1000грн.х3год.=3000грн.; підготовка клопотання про долучення до справи письмових доказів 1год.х1000грн.=1000грн.; виїзд до с.Глибочок для отримання свідчень свідка ОСОБА_4 2год.х1000грн.=2000грн., всього 10000грн.

Отже, витрати позивача на професійну правничу допомогу дійсно мали місце та підтверджуються належними і допустимим доказами, проте суд вважає, що вказані витрати є неспівмірними та завищеними.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11.02.2021 у справі № 520/9115/19 (адміністративне провадження № К/9901/33352/20).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

За змістом статті 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначено у пунктах 268-269 рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (див. рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), пункт 55 з подальшими посиланнями).

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia), відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і які були дійсно необхідними.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, враховуючи предмет спору, складність справи, її значення для позивача та обсяг адвокатських послуг, що був необхідним для захисту інтересів позивача в суді у зв`язку з розглядом цієї справи, суд погоджується з доводами відповідача про те, що заявлений до відшкодування розмір витрат позивача на допомогу адвоката в сумі 10000,00 грн. є надмірним.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить присудити витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., що відповідатиме критеріям співмірності та вимогам розумності.

Керуючись ст. ст. 243, 252, 255 КАС України, суд

у х в а л и в:

Заяву представника позивача адвоката Дудіна Леоніда Володимировича про ухвалення додаткового рішення по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Браславця Вадима Олександровича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (місце знаходження: м.Вінниця, вул.Театральна, 10, ) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень 00коп.).

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 14 червня 2021 року.

Суддя А.М. Мудрак