Справа № 380/5581/21
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2021 року справа №380/5581/21
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора (місцезнаходження: 01011, м.Київ, вул.Різницька, 13/15, ), в якому просить суд:

-визнати протиправними дії і рішення Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) щодо нарахування і виплати в період 1 вересня - 3 жовтня 2016 року ОСОБА_1 , який перебував в розпорядженні Генерального прокурора України, грошового забезпечення без нарахування і виплати надбавки за допуск до державної таємниці та нарахування надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи в розмірі 90 % посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років;

- зобов`язати Офіс Генерального прокурора здійснити перерахунок та виплату за період 1 вересня - 3 жовтня 2016року грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням надбавки за допуск до державної таємниці і надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи в розмірі 100 % посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, які ним отримувались на час звільнення з посади 31.08.2016 і зарахування в розпорядження Генерального прокурора України;

-стягнути з «Офісу Генеральної прокуратури» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки повного розрахунку з 4 жовтня 2016року по день фактичного розрахунку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 31.08.2016 наказом Генерального прокурора України №359-вк він був звільнений з посади першого заступника військового прокурора Західного регіону України на підставі пункту 3 ст. 3 Закону України «Про очищення влади» і зарахований в розпорядження Генерального прокурора України. Наказом Генерального прокурора України №412-к від 04.10.2016 звільнений з Генеральної прокуратури України та направлений в розпорядження військового прокурора Західного регіону України до вирішення питання щодо проходження військової служби. Посилаючись на ч.4 ст.83 Закону України «Про прокуратуру» вказує на те, що на військовослужбовців військової прокуратури поширюються усі передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та іншими законодавчими актами про військову службу соціальні і правові гарантії. Під час проходження служби ОСОБА_1 мав доступ до державної таємниці та за умовами своєї професійної діяльності він постійно працював із відомостями, що становлять державну таємницю та мають ступінь секретності, однак у період з 01.09.2016 по 03.10.2016 надбавка за службу в умовах режимних обмежень не встановлювалася та не виплачувалась. Вказану бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною як таку, що не відповідає Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення. Військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 №260. Вказане зумовило звернення до суду за захистом свого права на отримання грошового забезпечення у більшому розмірі.

Ухвалою суду від 15.04.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, надати (надіслати) суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази.

Відповідач правом на подання відзиву передбаченим ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України не скористався, свою позицію стосовно позову не висловив.

Частиною 6 ст. 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд встановив таке.
02.09.2014 між громадянином ОСОБА_1 та Міністерством оборони України укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

26.09.2014 наказом Генерального прокурора України №12-вк, зокрема, позивачу встановлено з дня призначення на посаду надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років працівникам, які здійснюють завдання з підтримання законності і правопорядку безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції.

31.08.2016 наказом Генерального прокурора України № 359-вк ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника військового прокурора Західного регіону України на підставі пункту 3 ст.3 Закону України «Про очищення влади» і зарахований в розпорядження Генерального прокурора України.

04.10.2016 наказом Генерального прокурора України №412-вк ОСОБА_1 звільнено з Генеральної прокуратури України і направлено в розпорядження військового прокурора Західного регіону України до вирішення питання про проходження військової служби.

26.09.2014 наказом Генерального прокурора України №12-вк, зокрема, позивачу встановлено з дня призначення на посаду надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років працівникам, які здійснюють завдання з підтримання законності і правопорядку безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції.

ОСОБА_1 , вважаючи, що надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи та надбавка за допуск до роботи з державною таємницею, відноситься до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, повинна була бути йому виплачена за період служби в Генеральній прокуратурі України з 01.09.2016 по 03.10.2016, відтак зазначене стало підставою для звернення ОСОБА_1 з цим позовом до суду.

Щодо відповідача у справі, суд зазначає таке.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-IX було внесено зміни до Закону України «Про прокуратуру» (Відомості Верховної Ради України, 2015 р., № 2-3, ст.12 із наступними змінами), в тому числі, шляхом заміни слів «Генеральна прокуратура України» на «Офіс Генерального прокурора».

Пунктами 3, 4 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» встановлено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

День початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур визначається рішеннями Генерального прокурора стосовно Офісу Генерального прокурора, усіх обласних прокуратур, усіх окружних прокуратур. Вказані рішення публікуються у газеті «Голос України».

Наказом Генерального прокурора від 23.12.2019 № 351 (опублікованого у газеті «Голос України» 23.12.2019 № 248) днем початку роботи Офісу Генерального прокурора визначено 02.01.2020.

Наказом Генерального прокурора від 27.12.2019 № 358 перейменовано юридичну особу «Генеральна прокуратура України» в «Офіс Генерального прокурора» без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

З огляду на викладене, відповідачем у справі правомірно зазначено Офіс Генерального прокурора.

Суд застосовує такі джерела права.
Відповідно до абз. 1-4 ч.4 ст.27 Закону України «Про прокуратуру», в редакції станом на час існування спірних відносин між сторонами, військовими прокурорами призначаються громадяни з числа офіцерів, які проходять військову службу або перебувають у запасі і мають вищу юридичну освіту, за умови укладення ними контракту про проходження служби осіб офіцерського складу у військовій прокуратурі. Порядок проходження військової служби громадянами України у військовій прокуратурі визначається відповідним положенням, яке затверджується Президентом України. В окремих випадках за наказом Генерального прокурора України на посади прокурорів та слідчих військової прокуратури можуть бути призначені особи, які не є військовослужбовцями і не перебувають у запасі та відповідають вимогам частин першої та п`ятої цієї статті. Військовослужбовці військової прокуратури у своїй діяльності керуються Законом України «Про прокуратуру» і проходять військову службу відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 10 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі-Положення) передбачено, що військовослужбовці можуть бути направлені для проходження військової служби до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - інші військові формування) з виключенням їх зі списків особового складу Збройних Сил України, а військовослужбовці інших військових формувань можуть бути прийняті до Збройних Сил України із зарахуванням їх до списків особового складу Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 9.1. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою Наказом Міністра оборони України 11.06.2008 № 260, що була чинною на час існування спірних правовідносин особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, звільненим від посад, які вони займають (у тому числі у зв`язку з переходом військової частини на новий штат, частковою зміною штату), із дня, наступного за днем звільнення від займаних посад (скорочення штатної посади), протягом двох місяців виплачується грошове забезпечення, яке військовослужбовець отримував за штатною посадою на день звільнення з посади (скорочення). Грошове забезпечення у цьому випадку обчислюється виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення). Після закінчення двох місяців грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується тільки за рішенням Міністра оборони України.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 був звільнений з посади прокурора 31.08.2016, з 01.09.2016 по 03.10.2016 перебував у розпорядженні Генерального прокурора України. При цьому, він перебував у статусі військовослужбовця, але не був працівником прокуратури. Отже, саме у зазначеному періоді, ОСОБА_1 повинен був отримувати грошове забезпечення у видах та розмірі, як він отримував у серпні 2016.

Таким чином, на позивача, з 01.09.2016 по 03.10.2016, поширювалися норми Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а також норми Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.

Як було встановлено судом, згідно з наказом Генерального прокурора України від 26.09.2014 №12-вк першому заступнику військового прокурора Західного регіону України полковнику юстиції ОСОБА_1 було встановлено надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи в розмірі 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років.

Відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 876/6783/17 після встановлення ОСОБА_1 26.09.2014 року наказом Генерального прокурора України № 12-вк надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи в розмірі 100 % посадового окладу з врахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років Генеральним прокурором України йому вказана надбавка не скасовувалась і її розмір не зменшувався жодним з виданих наказів і ця надбавка має постійний характер. Зазначена обставина є встановленою відповідно до ч.4 ст.78 КАС України.

Як видно з матеріалів справи, а саме із розрахункового листа за 2016 (а.с.21) за серпень 2016 ОСОБА_1 нараховано:

оклад в/с 3834,87грн.;

звання 135,00грн.;

вислуга військових 0,00

надбавка за ОВЗ в/с 5503,82грн.;

надбавка за доступ до держтаємниці - 575,23грн.;

премія щомісячна - 15057,73грн.;

вислуга оперативним працівникам - 1533,95грн.

Відповідно до розрахункового листа (а.с.29) за вересень 2016 ОСОБА_1 нараховано:

оклад в/с 3885,00грн.;

звання 135,00грн.;

надбавка за ОВЗ в/с 5016,82грн.;

премія щомісячна - 13767,78грн.;

вислуга військових - 1554,00грн.

Відповідно до розрахункового листа (а.с.29) за жовтень 2016 (три дні) ОСОБА_1 нараховано:

оклад в/с 375,97грн.;

звання 13,06грн.;

надбавка за ОВЗ в/с 485,48грн.;

премія щомісячна - 1332,37грн.;

вислуга військових - 150,39грн.

Таким чином, суд встановив, що за період з 01.09.2016 по 03.10.2016 ОСОБА_1 було нараховано надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи (надбавка за ОВЗ) в розмірі 90 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, тобто 5016грн.(3885+135+1554)*90%).

Із цих же документів убачається, що надбавка за доступ до державної таємниці, за період з 01.09.2016 по 03.10.2016 ОСОБА_1 взагалі не була нарахована, хоча така надбавка виплачувалася позивачу у серпні 2016.

Таким чином, не нарахування та, відповідно, невиплата відповідачем ОСОБА_1 надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи (надбавка за ОВЗ) в розмірі 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, також надбавки за роботу з документами, що містять державну таємницю, є такими, що суперечать вимогам зазначених вище норм Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008. Такі дії Генеральної прокуратури України визнаються судом протиправними.

Для забезпечення ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку зобов`язати відповідача, Офіс Генерального прокурора, здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 , з урахуванням вже виплачених сум, за період з 01.09.2016 по 03.10.2016, з урахуванням надбавки за доступ до державної таємниці та надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи в розмірі 100 % посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, які йому були нараховані у серпні 2016.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку з 4 жовтня 2016року по день фактичного розрахунку, то така вимога є передчасною, оскільки фактичного розрахунку з позивачем по грошовому забезпеченню в частині надбавки за доступ до державної таємниці та надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи в розмірі 100 % посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років на день ухвалення цього рішення ще не відбулося. Відтак, у задоволені означеної вимоги суд відмовляє.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Офісу Генерального прокурора (місцезнаходження: 01011, м.Київ, вул.Різницька, 13/15, ) про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Генеральної прокуратури України щодо нарахування і виплати в період 01.09.2016 03.10.2016 ОСОБА_1 грошового забезпечення без нарахування і виплати надбавки за допуск до державної таємниці та нарахування надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи в розмірі 90 % посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років.

Зобов`язати Офіс Генерального прокурора здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 , з урахуванням вже виплачених сум, за період з 01.09.2016 по 03.10.2016, враховуючи надбавку за доступ до державної таємниці та надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи в розмірі 100 % посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, які йому були нараховані у серпні 2016.

Відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку з 4 жовтня 2016року по день фактичного розрахунку.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд із урахуванням п.п 15.5 п.5 розділу VII Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лунь З.І.