Справа № 520/5585/21
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2021-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
11 червня 2021 року № 520/5585/21
Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зінченко А.В.

при секретарі- Мурадли А.І.

за участі представників сторін:

позивача - Нестерової М.Б.

відповідача - Гусаченко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "САЛТІВСЬКИЙ ХЛІБЗАВОД" (вул. Гвардійців Широнінців, буд. 1,м. Харків,61153, ) до Головного управління Держпраці у Харківській області (вул. Алчевських, буд. 40,м. Харків,61002, ) про визнання протиправним та скасування припису,-

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області , в якому просив суд визнати протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю № ХК28131/ХА400/605/АВ/П, виданий Головним управлінням Держпраці у Харківській області 28 січня 2021 року.

Свій позов обґрунтував тим, що 28 січня 2021 року головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Головного управління Держпраці у Харківській області Щербіною Наталією Іванівною було внесено припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю N ХК28131/ХА400/605/АВ/П .

ТДВ «Салтівський хлібзавод» вважає, що зазначеним рішенням суб`єкта владних повноважень порушені його права та законні інтереси, у зв`язку з чим ТДВ «Салтівський хлібзавод» на підставі ст. 5 КАСУ звернувся з даним позовом до суду і просить про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, надав до суду відзив на позов з обґрунтуванням своєї правової позиції, в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, судом встановлено наступне.

Оскаржуваний Припис винесено на підставі Акта від 28.01.2021 №ХК 28131/ХА400/605/АВ, що складений головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Головного управління Держпраці у Харківській області Щербіною Наталією Іванівною за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці (перевірки) ТДВ «Салтівський хлібзавод» (код згідно з ).

Згідно з оскаржуваним приписом від 28 січня 2021 року № ХК28131/ХА400/605/АВ/П, на підставі частини першої статті 8 та статті 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №823, Товариство з додатковою відповідальністю «Салтівський хлібзавод», скаржника було зобов`язано усунути наступні порушення:

1)про зміну істотних умов праці (систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад тощо) працівники не повідомлені за 2 місяці-до 28.02.2021 року;

2)працівника не повідомлено про запровадження або зміну діючих умов оплати праці -до 28.02.2021 року;

3)нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденної заробітної плати на не відповідне число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком - до 28.02.2021 року;

4)в інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється не з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата;

5)відрахування із заробітної плати провадяться не у випадках, передбачених законодавством України - до 28.02.2021 року.

6)виплата заробітної плати проводиться в робочі дні у строки, рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що перевищує 16 календарних днів, пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата - до 28.02.2021 року.

У даному приписі обставини, викладені в якості правопорушення у приписі, визнано порушенням наступних норм законодавства про працю:

1)про зміну істотних умов праці (систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад тощо) працівники не повідомлені за 2 місяці - ч. З ст. 32 КЗпП;

2)працівника не повідомлено про запровадження або зміну діючих умов оплати праці - ст. 103 КЗпП України;

3)нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденної заробітної плати на не відповідне число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком - п. 8 ПКМУ №100;

4) в інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється не з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата - абз. З п. 2 розділу II ПКМУ №Ю0;

5) відрахування із заробітної плати провадяться не у випадках, передбачених законодавством України - ч. 1 ст. 127 КЗпП.

6) виплата заробітної плати проводиться в робочі дні у строки, рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що перевищує 16 календарних днів, пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата-ч.1 ст.115 КЗпП,ч.1ст.24 ЗУ №108.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Щодо пунктів 3 та 4 припису, що оскаржується.

Як вже встановлено судом, оскаржуваний Припис винесено на підставі Акта від 28.01.2021 №ХК 28131/ХА400/605/АВ, що складений головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Головного управління Держпраці у Харківській області Щербіною Наталією Іванівною за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці (перевірки) ТДВ «Салтівський хлібзавод» (код згідно з ) в частині: за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю, а саме: скарги від 11.12.2020 року, від 14.12.2020 року за вх.. №11-1749 від 24.12.2020 року, відповідно до ст.. 6 Закону №877, за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю) №7988/2.1/3.1-ЗВ-20 від 21.12.2020 року.

Згідно наданих матеріалів справи, на підприємстві діють Правила внутрішнього розпорядку, згідно з п. 6.12 яких в підрозділах, де передбачено безперервний технологічний цикл, а також для чергового персоналу, для виконання запланованих обсягів та для інших робіт, під час виконання яких не може бути дотримано установленої щотижневої тривалості робочого часу, запроваджується підсумований облік робочого часу з обліковим періодом один рік.

Згідно з графіками роботи та табелями обліку робочого часу бригади №1 цеху №11 ТДВ «Салтівський хлібзавод», до якої зарахований гр. ОСОБА_1 , за період листопад- грудень 2020 року гр. ОСОБА_1 не мав працювати і не працював, тому як гр. ОСОБА_1 згідно з наказом від 12.08.2019 №152-к увільнено від роботи з 10.08.2019 по 09.08.2020 р. на три роки у зв`язку з укладенням контракту про проходження військової служби у ЗСУ, зі збереженням місця роботи, посади та середнього заробітку (згідно річної норми часу) на період дії Контракту.

Згідно з банківськими виписками, гр. ОСОБА_1 за період 02.11.2020-31.12.2020 виплачено підприємством наступні грошові кошти: 06.11.2020 - 6833,89грн, 24.11.2020 - 4100,00 грн.,08.12.2020 - 1401,99 грн., 23.12.2020 - 2450,00 грн.,06.01.2021-2453,94 грн.

Також встановлено, що ТДВ «Салтівський хлібзавод» видано наказ від 23.10.2020 №200 «Про утримання надмірно виплачених грошових коштів», згідно з яким у зв`язку із зайвим нарахуванням середньої заробітної плати за період з серпня 2019 року по вересень 2020 року транспортувальнику гр.. ОСОБА_1 , утримується щомісячно з жовтня 2020 року надмірно нарахована сума в розмірі 20% нарахованої середньої заробітної плати.

Суд вказує, що відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку № 100 (в редакції, чинній станом на момент увільнення ОСОБА_1 , а саме із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N 348, від 24 лютого 1997 року N 185, від 30 липня 1999 року N 1398, від 26 вересня 2001 року N 1266, від 30 листопада 2005 року N 1132, від 25 січня 2012 року N 35, від 29 липня 2015 року N 542): «У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час».

Фактично відпрацьований ОСОБА_1 за період з 18.06.2019 по 09.08.2019 час до настання події, з якою пов`язана відповідна виплата, складає 336 годин (за 52 відпрацьованих календарних дні), в тому числі: за червень 2019 року - 88 годин (за 12 к.д.), липень 2019 року - 176 годин (за 31 к.д.), серпень 2019 року - 72 години (за 9 к.д.).

Заробітна плата, отримана ОСОБА_1 за цей час, складає 22 142,21 грн.

Згідно з п. 5 Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з п. 8 Порядку №100:

-розмір середньогодинної заробітної плати гр. ОСОБА_1 визначається шляхом ділення 22 142,21 гривень на 336 годин і складає 65,90 грн. за годину;

-нарахування виплати гр. ОСОБА_1 провадиться шляхом множення середньогодинного заробітку (65,90 грн.) на число робочих годин, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Згідно з пунктом 8 ПКМУ №100 (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), на який посилається інспектор праці в пункті 3 оскаржуваного Припису:

-нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.»

Інспектором праці в пункті 3 Припису зазначено, що підприємством допущено порушення: «нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденної заробітної плати на не відповідне число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком». Як вбачається зі змісту норми пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100 (за текстом скорочено - «ПКМУ №100»), шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді обчислюється середня місячна заробітна плата у разі, коли вона визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги.

Згідно з частиною другою статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин сторін: « Громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частішою п`ятою статті 61 Закону України "Про освіту"».

Згідно з ст. 119 КЗпП, чинній на момент виникнення правовідносин сторін: «На час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом, укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та. членів їх сімей".

Гарантії, визначені у частині третій цієї статті, зберігаються за працівниками, які під час проходження військової служби отримали поранення (інші ушкодження здоров`я) та перебувають на лікуванні у медичних закладах, а також: потрапили у полон або визнані безвісно відсутніми, на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у районних (міських) військових комісаріатах після їх звільнення з військової служби у разі закінчення ними лікування в медичних закладах незалежно від строку лікування, повернення з полону, появи їх після визнання безвісно відсутніми або до дня оголошення судом їх померлими.

Гарантії, визначені у частині третій цієї статті, в частині зберігання місця роботи, посади не поширюються на осіб, які займали виборні посади в органах місцевого самоврядування та строк повноважень яких закінчився.»

Отже з моменту прийняття на військову службу за контрактом за громадянами, які прийняті на військову службову, зберігаються: місце роботи та середній заробіток на підприємстві, установі, організації, в яких вони працювали на час прийняття на військову службу за контрактом.

Як вбачається із змісту норми частин другої і третьої пункту 8 ПКМУ №100 з урахуванням системного тлумачення норм чинного законодавства, на випадки залучення працівників до виконання військових обов`язків і збереження середнього заробітку норми частин другої і третьої пункту 8 ПКМУ №100 не розповсюджуються. Таким чином, вимоги інспектора праці в пункті 3 оскаржуваного припису є незаконними і в даній частині Припис підлягає скасуванню. Натомість підприємством правомірно на підставі абзацу першого пункту 8 ПКМУ №100 нарахування виплат гр.. ОСОБА_1 провадяться шляхом множення середньогодинного заробітку на число робочих годин, які мають бути оплачені за середнім заробітком; середньогодинна заробітна плата визначена діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих годин, що обумовлено наступним:

Судом встановлено, що на підприємстві ТДВ «Салтівський хлібзавод» запроваджено режим підсумованого обліку робочого часу працівників основного виробництва, до якого відноситься посада гр. ОСОБА_1 , з обліковим періодом - рік.

Згідно з ст. 61 КЗпП України на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин (статті 50 і 51).

Згідно з п. З Методичних рекомендацій щодо застосування підсумованого обліку робочого часу, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19 квітня 2006 р. N 138, при підсумованому обліку робочого часу робота працівників регулюється графіками роботи (змінності), які розробляються роботодавцем і погоджуються з виборним органом первинної профспілкової організації, а в разі його відсутності можуть бути передбачені в колективному договорі. Графіки роботи (змінності) розробляються таким чином, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин, передбаченого ст. 50 га 51 КЗпП.

Згідно з п. 6 Методичних рекомендацій щодо застосування підсумованого обліку робочого часу, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19 квітня 2006 р. N 138, загальна сума годин роботи за обліковий період має дорівнювати нормі робочого часу в обліковому періоді.

Як передбачено ст. 50 КЗпП, нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.

Норма тривалості робочого часу за обліковий період (рік), встановлена чинним законодавством (40-годинний робочий тиждень), складає:

За 2019 рік - 1993 годин (лист Міністерства соціальної політики України від 08.08.2018р. № 78/0/206-18 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 рік».)

За 2020 рік - 2002 години (лист Міністерства соціальної політики України від 29.07.2019 р. № 1133/0/206-19 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020рік»)

Таким чином, за середнім заробітком гр. ОСОБА_1 мають бути оплачені робочі години в сумі, яка дорівнює нормі робочого часу в обліковому періоді, а саме:

в 2019 році - за період нарахування з 10.08.2019 по 31.12.2019 року пропорційно до норми годин за 2019 рік - в кількості 773 годин;

в 2020 році загальна сума робочих годин дорівнює нормі робочого часу в 2020 році в кількості 2002 години.

За умовами виробництва (роботи) відповідної посади в цеху нашого безперервно діючого підприємства не може бути додержана для гр. ОСОБА_1 щоденна або тижнева тривалість робочого часу, саме тому для даної категорії працівників запроваджено підсумований облік робочого часу з обліковим періодом - рік.

Норма робочого часу на 2020 рік для даної категорії працівників становила 2002 години.

За період січень-жовтень 2020 року гр. ОСОБА_1 було нараховано середній заробіток з розрахунку 1741 годин , згідно наданої до справи таблиці за 2020 рік.

Таким чином, залишок загальної кількості годин для нарахування середнього заробітку за період листопад-грудень 2020 року склав: 2020 - 1741 = 261 (годин) .

Таким чином, зазначені в Приписі обставини, а саме зміна істотних умов праці, запровадження нових або зміна діючих умов оплати праці, не підтверджується належними доказами, є не обґрунтованим висновком інспектора праці і припущенням, спростовується матеріалами справи, зокрема тим, що з моменту увільнення гр. ОСОБА_1 за ним збережено робоче місце, але фактично він не працює, не виконує свої трудові обов`язки, відповідно, його не включено і не може бути включено до графіку роботи його бригади, нарахування середнього заробітку здійснюється не згідно з графіком роботи інших працівників, який є індивідуальним для кожного працівника з урахуванням виробничої необхідності та особистих особливостей (відпустка, хвороба, перевищення норми робочого часу за наявності або, навпаки, відсутність на роботи з різних причин і фактичне відпрацювання за рік загальної кількості годин, що є меншою від встановленої законом норми годин, тощо), а нарахування середнього заробітку здійснено в 2020 році згідно з нормою робочого часу на 2020 рік, а саме 2002 години; в періоді, що перевірявся інспектором праці, а саме листопад-грудень 2020 року, залишок оплаченої загальної кількості годин для нарахування середнього заробітку за період листопад-грудень 2020 року склав 261 годину, що повністю відповідає закону, а правомірність поведінки ТДВ «Салтівський хлібзавод» підтверджується також п. 6 Методичних рекомендацій щодо застосування підсумованого обліку робочого часу, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19 квітня 2006 р. N 138, згідно з яким, як зазначалося раніше, загальна сума годин роботи за обліковий період має дорівнювати саме нормі робочого часу в обліковому періоді, а не як визначив інспектор праці, певній кількості робочого часу інших працівників, які не мають відношення до гр. ОСОБА_1 взагалі.

Будь-які графіки роботи (змінності) згідно з п. З Методичних рекомендацій щодо застосування підсумованого обліку робочого часу, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19 квітня 2006 р. N 138, розробляються таким чином, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин, передбаченого ст. 50 та 51 КЗпП, що ще раз підтверджує, що вимога інспектора здійснювати нарахування середнього заробітку на підставі кількості годин, що перевищує нормальне число робочих годин, а саме 2002 години за 2020 рік, є неправомірною, що тягне за собою необхідність скасування оскаржуваного Припису.

Згідно з п. 10 Методичних рекомендацій щодо застосування підсумованого обліку робочого часу, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19 квітня 2006 р. N 138, при - підсумованому обліку робочого часу час, відпрацьований понад норму тривалості робочого часу за обліковий період, вважається надурочним і оплачується згідно зі ст. 106 КЗпП. Оплата за всі години надурочної роботи провадиться в кінці облікового періоду.

Згідно з п. 17 Методичних рекомендацій щодо застосування підсумованого обліку робочого часу, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19 квітня 2006 р. N 138, «Підсумований облік робочого часу кожного працівника здійснюється за табелем виходів на роботу та затвердженим графіком роботи (змінності) за обліковий період. Ці два розрахунки необхідні з метою виявлення надурочних годин та годин, відпрацьованих працівниками у вихідні дні або додаткові за графіком дні відпочинку при тимчасовій відсутності працівників в інших змінах, для достовірного нарахування їм заробітної плати».

Згідно з абз. 2 п. 8 Методичних рекомендацій щодо застосування підсумованого обліку робочого часу, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19 квітня 2006 р. N 138, час, відпрацьований понад нормальну тривалість робочого часу, визначається як різниця між фактично відпрацьованим часом роботи згідно табелю обліку робочого часу та нормою тривалості робочого часу за обліковий період. Звертаємо увагу, що гр. ОСОБА_1 фактично в 2020 році не відпрацьовано жодного часу роботи, тому що він перебуває на військовій службі, його увільнено від роботи на підприємстві. Таким чином, у гр. ОСОБА_1 немає і не може бути відпрацьованої понад нормальну тривалості робочого часу (яку вимагає оплатити інспектор праці), визначеної як різниця між фактично відпрацьованим часом роботи згідно табелю обліку робочого часу та нормою тривалості робочого часу за обліковий період (2020 рік), тому як гр. ОСОБА_2 фактично не працював в 2020 році.

Таким чином, вимога пункту 3 Припису проводити нарахування шляхом множення середньоденної (а не середнього динної) заробітної плати на число робочих днів інших членів бригади (а не на річну норму годин у відповідному році) є явно незаконною, та не відповідає не тільки п. 8 ПКМУ №100 і свідчить про помилкове тлумачення інспектором зазначеної норми, а є неконституційною тому що націлена на незаконний примус підприємства здійснювати необґрунтоване нарахування виплат військовослужбовцю не його робочих днів згідно з встановленою нормою годин на рік, а робочих днів інших членів бригади, надурочних робіт (за відсутності їх фактичного виконання гр.. ОСОБА_1 ), не враховуючи, що кожний член бригади має право на оплату відпрацьованої понад нормальну тривалості робочого часу лише за умови наявності фактично відпрацьованого часу роботи згідно табелю обліку робочого часу понад норму тривалості робочого часу. Зазначена неправомірна вимога інспектора праці не тільки порушує принцип рівності сторін, задекларований в Законі про державний нагляд, а й призведене до порушення законних прав і охоронюваних законом інтересів підприємства шляхом безпідставних виплат працівнику, який фактично не відпрацював понад нормальну тривалість робочого часу, призведе до дискримінації інших працівників підприємства, які законослухняно отримують оплату часу, відпрацьованого понад нормальну тривалість робочого часу, лише у разі такого фактичного відпрацювання понад норму; призведе до незаконного збагачення гр. ОСОБА_1 та безпідставного позбавлення майна ТДВ «Салтівський хліб», що є посяганням на конституційне право юридичної особи на приватну власність, що є недопустимим в правовій державі, якою згідно з Конституцією України є Україна.

Щодо твердження відповідача, що розрахунок середнього заробітку має бути здійснений шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку «на робочі години/дні, які визначені у гр. ОСОБА_1 у графіках змінності за період листопад-грудень 2020 р.»

Суд звертає увагу, що, по-перше, у графіках змінності за період листопад-грудень 2020 р. не визначені і не можуть бути визначені робочі години/дні у гр. ОСОБА_1 , тому як останнього увільнено на три роки, як зазначалося раніше, для проходження служби у З СУ.

Гр. ОСОБА_1 зазначений у графіках змінності в період його увільнення через те, що за ним збережено його робоче місце. Графіки змінності його бригади містять інформацію про заплановані робочі дні членів його бригади, які фактично працюють в за плановому періоді, саме для фактично працюючих працівників графік змінності має юридичне значення щодо робочих днів певного працівника. Для працівників, які увільнені від роботи, графік змінності не встановлює обов`язку з`явитися на роботу і виконувати трудові обов`язки в дні, зазначені в графіку, а лише підтверджує факт збереження за таким працівником робочого місця на певній посаді. Таким чином, вимога інспектора здійснювати множення середньоденного (годинного) заробітку на робочі години/дні, які визначені у графіках змінності увільненого працівника, є протиправною, не відповідає визначенню робочих днів/годин увільненого працівника.

Натомість, як зазначалося підприємством раніше, умови праці гр. ОСОБА_1 передбачають підсумований облік робочого часу з обліковим періодом - рік, дані суттєві умови праці заявника не змінювалися, у зв`язку з чим твердження інспектора про зміну підприємством суттєвих умов праці з порушенням норм закону, є необґрунтованим і є припущенням, що не є допустимим.

По-друге, загальна сума годин роботи за обліковий період має дорівнювати нормі робочого часу в обліковому періоді (наказ Мінпраці від 19.04.2006 №138); нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень (ст.. 50 КЗпП України); норма тривалості робочого часу за обліковий рік, встановлена чинним законодавством за 2020 рік складає 2002 години (лист Мінсоцполітики від 29.07.2019 №1133/0/206-19).

По-третє, згідно з п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого ПКМУ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 8 лютого 1995 р. N 100 (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року № 348, від 24 лютого 1997 року № 185, від 30 липня 1999 року № 1398, від 26 вересня 2001 року № 1266, від 30 листопада 2005 року № 1132, від 25 січня 2012 року № 35, від 29 липня 2015 року № 542):

«Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення-середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.»

Судом встановлено, що графік роботи підприємства ТДВ «Салтівський хлібзавод» встановлений різний для різних категорій працівників, зокрема в підрозділах, де передбачено безперервний технологічний цикл, під час яких не може біти дотримано установленої щотижневої тривалості робочого часу, запроваджено підсумований облік робочого часу з обліковим періодом один рік. Таким чином, Нарахування виплат заявнику відповідно до абзацу 2 пункту 8 Порядку проведено шляхом множення середньогодинного заробітку на число робочих годин, які мають бути оплачені згідно з річною нормою обліку часу за середнім заробітком. Абзац другий і третій пункту 8 Порядку до розрахунків для нарахувань заявнику не підлягає застосуванню, тому як згідно з абзацом першим пункту 8 визначається підприємством при здійсненні розрахунку середньогодинна, а не середньоденна заробітна плата з зазначених раніше причин.

Таким чином, розрахунок середнього заробітку заявнику має бути здійснений шляхом множення середньогодинного заробітку на робочі години, які визначені у гр. ОСОБА_1 не у графіках змінності за період листопад-грудень 2020 р., які не містіть і не можуть містити робочі години увільненого працівника, а також не зобов`язані відповідати робочим годинам інших членів бригади, тому що робочі години кожного члену бригади є індивідуальними і залежать між різних чинників (відпустка, хвороба, підміна тощо), а на робочі години, які визначені у гр. ОСОБА_1 згідно з встановленою законом нормою робочих годин в обліковому періоді (рік). Обґрунтований розрахунок кількості робочих годин згідно з річною нормою, встановленою законом, наведено підприємством раніше при розрахунку середнього заробітку, повністю відповідає нормам чинного законодавства, зокрема абзацу першому пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, що свідчить про те, що висновок інспектора про порушення підприємством вимог п. 8 Постанови «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», ч. З ст. 32 КЗпІІ України, ст. 103 КЗпП України є необґрунтованим і помилковим.

Також посилання інспектора в Акті (сторінка 7, абза 4) на лист Міністерства соціальної політики України від 11.08.2014 №1146/13/84-14, а не на сам пункт 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, чинного на момент здійснення розрахунку середнього заробітку (тобто на момент увільнення заявника), є недопустимим при складенні висновку про наявність порушень в діях підприємства, тому як лист міністерства не є нормативно-правовим актом, обов`язковим для суб`єктів господарювання, не може встановлювати права і обов`язки підприємства, невиконання яких тягне юридичну відповідальність.

Також недоречність наведення зазначеного листа підтверджується наданим вище обґрунтуванням про те, що обчислення з використанням середньоденної заробітної плати в даному випадку не підлягає застосуванню.

Таким чином, висновок відповідача про те, що середня заробітна плата (середній заробіток) гр. ОСОБА_1 у перевіряємому періоді листопад-грудень 2020 року обчислена без урахування норм п. 8 Порядку №100, викладений в абзаці 3 на аркуші 12 Акта перевірки від 28.01.2021 №ХК 28131/ХА400/605/АВ, є помилковим і необґрунтованим, а тому, у суду виникають усі законні підстави скасувати пункти 3 та 4 Припису.

Щодо порушення ч.З ст. 32 КЗпП України та ст. 103 КЗпП України (пункти 1 та 2 Припису.

Відповідно до ч.З ст. 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до приписів ст. 103 КЗпП України, про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що адміністрацією ТДВ «САЛТІВСЬКИЙ ХЛІБЗАВОД» не надано жодних документів, якими запроваджено та ознайомлено гр. ОСОБА_1 зі змінами істотних умов праці (систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад тощо) та про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення не пізніше ніж за два місяці, а саме відповідно до графіку змінності за листопад 2020 передбачено 15 змін, 180 годин, на грудень 2020 - 15 змін, 180 годин, при цьому нарахування здійснено виходячи з 138 годин у листопаді 2020, 123 годин у грудні 2020 року, чим порушено вимоги ч. З ст. 32 КЗпП України, ст. 103 КЗпП України.

Щодо порушення ч.1 ст. 127 КЗпП України, п.5 Припису, а сам: відрахування із заробітної плати провадяться не у випадках, передбачених законодавством України.

Матеріалами справи підтверджено, що в ході проведення заходу державного нагляду (контролю) адміністрацією ТДВ «САЛТІВСЬКИЙ ХЛІБЗАВОД» надано копію наказу від 23.10.2020 року №200 «Про утримання надмірно виплачених коштів», з ствердженням поштового відправлення на адресу гр.

ОСОБА_1 1. наказу №200 від 23.10.2020 року встановлено, що у зв`язку із зайвим нарахуванням середньої заробітної плати за період з серпня 2019 по вересень 2020 р.гр. ОСОБА_1 , щомісячно з жовтня 2020 року утримувати надмірно нараховану суму в розмірі 20% нарахованої середньої заробітної плати.

Судом встановлено, що адміністрацією ТДВ «САЛТІВСЬКИЙ ХЛІБЗАВОД» не надано документів, які підтверджують факт ознайомлення гр. ОСОБА_1 з наказом від 23.10.2020 року №200.

Чек, наданий позивачем про відправку відправлення на адресу АДРЕСА_1 не є належним доказом ознайомлення ОСОБА_1 із наказом від 23.10.2020 року №200 «Про утримання надмірно виплачених коштів» з огляду на те, матеріали справи не містять доказів ознайомлення останнього із вище згаданим наказом під особистий підпис, в наказі підпис ОСОБА_1 відсутній.

Відповідно до розрахункових листків гр. ОСОБА_1 за листопад 2020 року та грудень 2020 року, які надані в ході проведення заходу державного нагляду (контролю) адміністрацією ТДВ «САЛТІВСЬКИЙ ХЛІБЗАВОД» утримано: за листопад 2020 року надлишок зп-1818,84 грн., за грудень 2020 року «надлишок зп-1621,14 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що відповідачем відрахування із заробітної плати провадяться не у випадках, передбачених законодавством України, чим порушено вимоги частини першої, статті 127 КЗпП України.

Тому, пункт 5 Припису є законним, обґрунтованим, а тому таким, що не підлягає задоволенню.

Щодо порушення ч.1 ст. 115 КЗпП України, ч.1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» №108, тобто пункт 6 Припису.

Суд вказує, що відповідно до приписів ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені елективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з с орним органом первинної профспілкової організації чи іншим повноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими " новим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічні вимоги визначено у ч.1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» №108.

Згідно виписки по рахунку приватного клієнта ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» ОСОБА_1 за розрахунковий період з 02.11.2020 по 31.12.2020 року грошові кошти ОСОБА_1 виплачені:

-за 1 половину листопада 2020 року - 24.11.2020 в сумі 4100,00грн.,

-за 2 половину листопада 2020 року - 08.12.2020 в сумі 1401,99грн.

-за першу половину грудня 2020 року - 23.12.2020 в сумі 2450,00грн.

-за 2 половину грудня 2020 року - 06.01.2021 року в сумі 2453,94грн.

Отже, суд приходить до висновку, що підприємством - позивачем не дотримано вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» №108, а тому пункт 6 Припису є таким, що не підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з додатковою відповідальністю "САЛТІВСЬКИЙ ХЛІБЗАВОД" (вул. Гвардійців Широнінців, буд. 1,м. Харків,61153, ) до Головного управління Держпраці у Харківській області (вул. Алчевських, буд. 40,м. Харків,61002, ) про визнання протиправним та скасування припису задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати п.п. 3, 4 припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю № ХК28131/ХА400/605/АВ/П, виданого Головним управлінням Держпраці у Харківській області 28 січня 2021 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Харківській області (вул. Алчевських, буд. 40,м. Харків,61002, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "САЛТІВСЬКИЙ ХЛІБЗАВОД" (вул. Гвардійців Широнінців, буд. 1,м. Харків,61153, ) сплачений судовий збір в сумі 760 (сімсот шістдесят) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення у повному обсязі виготовлено 16 червня 2021 року.

Суддя А.В.Зінченко