Справа № 160/4719/21
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2021 року Справа № 160/4719/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) про визнання протиправним та скасування пунктів припису,-
29.03.2021 року Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» звернулося до суду з позовом до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), в якому просило: визнати протиправними та скасувати пункти 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 Припису № 272/4-511/20 від 02.10.2020 Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області, складеного за результатами позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства України Приватним акціонерним товариством «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод», проведеної в період з 14.09.2020 по 25.09.2020.
Ухвалою Дніпропетровського адміністративного суду від 05 квітня 2021 року відкрито провадження у справі № 160/4719/21 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Судом отримано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову, вказує про його безпідставність та необгрунтованість. Зазначає, що оскільки під час проведення за візуальним обстеженням встановлено наявність на підприємстві необлікованих стаціонарних джерел викидів (стаціонарне джерело забруднення атмосфери це підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий об`єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу) відповідно до вимог діючого законодавства позивач може здійснювати організаційно-господарські заходи лише за наявності Дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. У відповідності до вимог ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» у разі зміни параметрів джерел викидів, їх кількості, кількісного та якісного складу забруднюючих речовин, заходів із зниження їх кількості до зазначених дозволів вносяться зміни. В ході візуального обстеження було встановлено, що в матеріалах інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та відповідно у діючому дозволі на викиди забруднюючих речовин в атмосферу, не в повному обсязі обліковуються джерела викидів та джерела утворення викидів, а саме:
- складальний цех: 19 джерел утворення викидів в малярному відділенні (фарбування секцій тепловозів), 1 прес, 3 гідравлічні преси, 1 свердлильний верстат, 2 токарних верстати, ванна мийки деталей в керосині, ємність зберігання керосину, ванна нагрівна масла;
- ливарний цех: 5 столів обрізки металу, 1 голтовочний барабан, 4 формувальні машини;
- колесо-візковий цех: 2 преси, 1 заточувальний верстат, 2 ємності зберігання масла;
- ремонтно-механічний цех: 5 вулканізаційних пресів, камера сушки, 1 місце зварювання;
- ремонтно-будівельний цех: свердлильні верстати, 1 віброножиці, 1 заточний верстат, 1 пила;
- інструментальний цех: 3 ковальські молоти, 1 шахтна піч;
- транспортний цех: 4 місця зарядки акумуляторів;
- ковальський цех: 4 молота, 8 пресів, 2 газових горна.;
- їдальня: 2 витяжки (кондитерський цех та мийна машина);
- база відпочинку «Лісова пісня»: 2 твердопаливні печі. З метою усунення вище зазначених порушень, підприємству видано відповідні пункти припису. Під час проведення планової перевірки встановлено, що первинний облік у сфері охорони атмосферного повітря підприємством взагалі не здійснюється, що є порушенням ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», ст. 24 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища». Інструкція, затверджена наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 10.05.2002 № 177 «Про затвердження інструкцій про порядок та критерії взяття на державний облік об`єктів, які справляють або можуть справляти шкідливий вплив на здоров`я людей і стан атмосферного повітря, видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря» встановлює критерії взяття на державний облік об`єктів у залежності від видів і обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, та обов`язкові вимоги щодо єдиного на території України порядку подання матеріалів для взяття на державний облік підприємств, установ, організацій та громадян суб`єктів підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря із стаціонарних джерел (далі- об`єкти). Узяття на державний облік здійснюється за такими критеріями: об`єктів якщо в їх викидах присутня хоча б одна забруднююча речовина (або група речовин), потенційний викид якої рівний або перевищує величину, зазначену в Переліку забруднюючих речовин та порогових значень потенційних викидів, за якими здійснюється державний облік (додаток 1); видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, - за умови, що обсяг потенційних викидів рівний або перевищує порогові значення за окремою речовиною або групою речовин, наведених у додатку 1 до цієї Інструкції. Потенційний викид це максимальний загальний обсяг викидів забруднюючої речовини із стаціонарних джерел при роботі підприємства в режимі номінального навантаження технологічного обладнання, що передбачається проектно-кошторисною документацією. Порядок ведення державного обліку в галузі охорони атмосферного повітря, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13 грудня 2001 року № 1655, передбачає взяття на державний облік об`єктів, які справляють шкідливий вплив, здійснює Мінприроди за критеріями, встановленими цим міністерством за погодженням з держстатом. Для взяття на державний облік зазначеними об`єктами проводиться інвентаризація видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, видів і ступенів впливу на його стан фізичних та біологічних факторів. Порядок визначає єдину систему ведення в галузі охорони атмосферного повітря державного обліку об`єктів (підприємств, установ, організацій та громадян суб`єктів підприємницької діяльності), які справляють або можуть справляти шкідливий вплив на здоров`я людей атмосферного повітря, видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, видів і ступенів впливу на його стан фізичних та біологічних факторів (далі об`єкти, які справляють шкідливий вплив). Також, Порядком передбачено, що державний облік включає: взяття на облік об`єктів, які справляють шкідливий вплив; ведення на об`єктах первинного обліку стаціонарних джерел, які справляють шкідливий вплив; складення державної статистичної звітності в галузі охорони атмосферного повітря за стаціонарними та пересувними джерелами, які справляють шкідливий вплив. Згідно ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» підприємства, установи, організації та громадяни суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік. Згідно ст. 24 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи та організації проводять первинний облік у галузі охорони навколишнього природного середовища і безоплатно подають відповідну інформацію органам, що ведуть державний облік у цій галузі. З метою усунення вище зазначеного порушення підприємству було видано 6 пункт припису. Візуальним оглядом та аналізом наданих документів було встановлено, що статистична звітність по формі 2-ТП (повітря) та розрахунок податкового зобов`язання з екологічного податку складається без врахування обсягів викидів забруднюючих речовин від джерел утворення викидів не облікованих в матеріалах інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферу. Згідно ст. 24 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» об`єкти, що шкідливо впливають або можуть вплинути на стан навколишнього природного середовища, види та кількість шкідливих речових, що потрапляють у навколишнє природне середовище, види й розміри шкідливих та біологічних видів на нього підлягають державному обліку. Підприємства, установи та організації проводять первинний облік у галузі охорони навколишнього природного середовища і безоплатно подають відповідну інформацію органам, що ведуть облік у цій галузі. Згідно ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» підприємства, установи, організації та громадяни суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані своєчасно і в повному обсязі сплачувати екологічний податок. З метою усунення вище вказаного порушення підприємству видано пункти 7-8 припису.
Джерел утворення викидів -31.
ДВ № 62 здійснюється викид з 4 джерел утворення викиду.
ДВ № 240 здійснюється викид з 8 джерел утворення викиду.
ДВ № 241 здійснюється викид з 8 джерел утворення викиду.
ДВ № 242 здійснюється викид з 2 джерел утворення викиду.
ДВ № 243 здійснюється викид з 5 джерел утворення викиду.
ДВ № 208 здійснюється викид з 4 джерел утворення викиду.
2) 1 прес, 3 гідравлічні преси згідно «Збірника показників емісії (питомих викидів) забруднюючих речовин в атмосферне повітря різними виробництвами том ІІ;
Таб.Х-13 преса, гірдравлічні преса, кромкогиби, молота не обліковуються;
Колесо-візковий цех:
1) 3 преси згідно «Збірника показників емісії (питомих викидів) забруднюючих речовин в атмосферне повітря різними виробництвами том ІІ:
Таб. Х-13 преса, гідравлічні преса, молота не обліковуються;
2) 1 заточувальний верстат, у цеху наявні 3 заточувальні верстати: джерело викиду № 129 ВУ № 135,136, джерело викиду № 45 ВУ № 114;
3) 2 ємності, промарковані як для зберігання масла, в яких міститься технічна вода, у зв`язку з чим не є джерелом викидів.
Ремонтно-механічний цех:
1) 5 вулканізаційних пресів, 4 з яких обліковані джерело викиду 111 ВУ № 157, 1прес гідравлічний для пластмас інв. № 412016000 не працює, оскільки знаходиться не в робочому стані та підлягає списанню, а отже, не здійснює шкідливого впливу на атмосферне повітря. Акт технічного стану преса гідравлічного для пластмас з техніко-економічним обгрунтуванням на списання надавались на адресу відповідача разом з поясненнями до акту перевірки № 685/5-8/18 від 23.11.2018;
Ремонтно-будівельний цех:
2) 1 віброножиці згідно «Збірника показників емісії (питомих викидів) забруднюючих речовин в атмосферне повітря різними виробництвами том ІІ;
Таб. Х-14 кромкогиби, віброножиці, вальці гибки металу не обліковуються;
Інструментальний цех:
1) 3 ковальські молоти Згідно «Збірника показників емісії (питомих викидів) забруднюючих речовин в атмосферне повітря різними виробництвами том ІІ:
Таб. Х-13 преса, гідравлічні преса, молота не обліковуються;
1) 4 молота, 8 пресів згідно «Збірника показників емісії (питомих викидів) забруднюючих речовин в атмосферне повітря різними виробництвами том ІІ:
Таб.Х-13 преса, гідравлічні преса, молота не обліковуються;
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Згідно зі Статутом Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» є господарським товариством, за законодавством України, що діє відповідно до положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законів України «Про акціонерні товариства», «Про цінні папери та фондовий ринок», а також інших нормативно-правових актів України та цього статуту. Товариство утворене (засноване) відповідно до наказу Міністерства транспорту України від 22.11.2010 № 836 шляхом перетворення державного підприємства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» у відкрите акціонерне товариство «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» відповідно до Указу Президента України від 15.06.1993 № 210/93 «Про корпоратизацію підприємств» (із змінами) та перейменоване на приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства».
25.09.2020 року Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області складено акт за результатом проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів № 322/4-5-11/20.
На підставі висновків акту Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області винесено припис №272/4-5-11/20 від 02.10.2020 року, яким приписано:
1. Правовстановлюючі документи щодо користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 переоформити згідно вимог чинного законодавства. Термін виконання 01.12.2020;
2. Правовстанолюючі документи щодо користування земельними ділянками за адресами: АДРЕСА_13 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 (житлові будинки) оформити згідно вимог чинного законодавства. Термін виконання 01.12.2020;
3. Розробити інвентаризацію джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря відповідно до фактичного стану підприємства з урахуванням всіх джерел утворення викидів та джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Термін виконання 01.12.2020;
4. Отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря у відповідності до фактичного стану підприємства з урахуванням обсягів викидів від всіх джерел утворення викидів та джерел викидів. Термін виконання 01.12.2020;
5. Не допускати здійснення викидів в атмосферне повітря від джерел викидів та джерел утворення викидів забруднюючих речовин без дозволу на викиди. Термін виконання 02.10.2020.;
6. Організувати ведення первинного обліку у сфері охорони атмосферного повітря. Термін виконання 01.11.2020.;
7. Забезпечити складання статистичної звітності по формі 2-ТП (повітря) у сфері охорони атмосферного повітря у повному обсязі. Термін виконання 20.01.2021.;
8. Забезпечення здійснення розрахунку податкового зобов`язання з екологічного податку в повному обсязі відповідно з вимогами законодавства. Термін виконання 20.10.2020.;
Позивач не погодився із вказаними пунктами припису та звернувся до суду з позовом про їх оскарження.
Надаючи правову оцінку спірним приписам, суд дійшов до таких висновків.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V).
Відповідно до статті 1 Закону №877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Положення про Державну екологічну інспекцію України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року № 275 (далі Положення № 275).
Відповідно до Положення № 275 Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Пунктом 7 Положення №275 встановлено, що Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Згідно із ч. 7 ст. 7 Закону №877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 Закону №877-V припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк. (пункт 19 частин першої статті 4 КАС України)
Відтак, припис - це обов`язкова для виконання письмова вимога уповноваженого органу щодо усунення порушень вимог законодавства. Заходи в приписі, спрямовані на усунення порушень вимог закону, а відтак, мають бути чітко сформульовані та конкретизовані.
З огляду на правову природу припису, такий породжує правові наслідки (зокрема обов`язки) для свого адресата, а відтак, наділений рисами правового акта індивідуальної дії (з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документу, в якому вона міститься) і як такий акт може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства у разі звернення із відповідним позовом. При цьому «законність» припису передбачає його обґрунтованість.
Що стосується правомірності винесення п.п. 1-2 припису, суд зазначає наступне.
У вказаних пунктах припису відповідач зобов`язує ПрАТ «ДТРЗ» переоформити правовстановлюючі документи щодо користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 та оформити правовстанолюючі документи щодо користування земельними ділянками за адресами: АДРЕСА_13 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 (житлові будинки).
Наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 26 листопада 2019 року № 450 затверджено уніфіковану форму акту складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовище, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Вказана форма уніфікованого акту містить у собі перелік питань щодо проведення заходу державного нагляду (контролю) в якому визначено питання перевірки, зокрема й перевірку наявності речових прав на земельну ділянку.
Водночас, відповідно до статті 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, в тому числі, про використання та охорону земель.
Статтею 7 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, належать:
а) здійснення державного контролю за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у частині:
- додержання органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами вимог законодавства України про охорону земель;
- консервації деградованих і малопродуктивних земель;
- збереження водно-болотних угідь;
- виконання екологічних вимог при наданні у власність і користування, в тому числі в оренду, земельних ділянок;
- здійснення заходів щодо запобігання забрудненню земель хімічними і радіоактивними речовинами, відходами, стічними водами;
- додержання встановленого законодавством України режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, а також територій, що підлягають особливій охороні;
- додержання вимог екологічної безпеки під час транспортування, зберігання, використання, знешкодження та захоронення хімічних засобів захисту рослин, мінеральних добрив, токсичних, радіоактивних речовин та відходів;
- додержання екологічних нормативів з питань використання та охорони земель;
- додержання вимог екологічної безпеки при розробленні нової техніки і технологій для обробки ґрунтів, а також під час проектування, розміщення, будівництва, реконструкції, введення в дію підприємств, споруд та інших об`єктів;
б) проведення лабораторного аналізу стану забруднення земель, у тому числі радіоактивного, в зонах безпосереднього впливу викидів і скидів підприємствами забруднюючих речовин, а також у разі виникнення аварій та надзвичайних ситуацій;
в) участь у розробці нормативно-правових актів у сфері охорони земель;
г) організація ліквідації екологічних наслідків аварій, залучення до цього підприємств, установ, організацій незалежно від підпорядкування та форм власності, а також громадян;
ґ) вирішення інших питань відповідно до закону.
Крім того, положеннями абз. 2, 4 п «а» ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належить здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, а також додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових угод, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок.
Відповідно до абз. 8 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» вирішено ліквідувати Державну інспекцію сільського господарства, поклавши функції із здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів - на Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру. Розділення та визначення більш детально повноважень кожного з державних органів передбачено у відповідних Положеннях. В свою чергу, Центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів є Держекоінспекція України, правовий статус якої визначено у Положенні про Державну екологічну інспекцію України, затвердженому Постановою КМУ №275 від 19.04.2017 (далі Положення).
Пунктом 3 розділу ІІ Положення № 230 визначено, що Держекоінспекція також проводить перевірки (у тому числі документальні) із застосуванням інструментально- лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням і здійснює лабораторні вимірювання (випробування).
Відповідно до статті 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до обов`язкових екологічних вимог відносять: а) раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; б) здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; в) здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів; г) застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров`я населення; д) збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні; е) здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб; є) здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов`язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами.
Разом з тим, вимоги щодо належного приведення у відповідність згідно чинного законодавства документів, що посвідчують право власності чи право користування на земельні ділянки до екологічних вимог не відносяться.
Отже, вимога контролюючого органу оформити правовстановлюючі документи щодо користування земельними ділянками що знаходяться у користуванні підприємства, згідно вимог чинного законодавства - виходить за межі повноважень відповідача.
За подібних правовідносин Верховний Суд у постановах від 29.04.2020 у справі №816/1976/16, від 14.08.2020 у справі № 820/432/17, від 23.10.2020 у справі № 160/33/19, від 19.01.2021 у справі № 440/4013/18 також наголошував на тому, що зобов`язання оформити правовстановлюючі документи на земельні ділянки не пов`язане із повноваженнями територіального органу Державної екологічної інспекції.
З аналізу вище наведених правових норм вбачається, що відповідач під час проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснює перевірку наявності речових прав на земельну ділянку.
Разом з тим, повноваження щодо зобов`язання суб`єктів господарювання оформлення (переофомлення) правовстановлюючих документів щодо користування земельними ділянками не належить до компетенції Держекоінспекції.
Крім того, суд зазначає, що земельна ділянка, розташована за адресою АДРЕСА_1 надана у користування позивача на підставі договору оренди земельної ділянки від 08.04.2002 серії АЕР №692285 для фактичного розміщення виробничих будівель та споруд терміном дії до 20.12.2016. Наразі документи щодо користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 знаходяться на затвердженні сесії Дніпровської міської ради, про що було повідомлено відповідача під час перевірки.
Вказані обставини відповідачем не заперечуються.
Стосовно зобов`язання позивача оформити правовстанолюючі документи щодо користування земельними ділянками за адресами: АДРЕСА_13 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , в, АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 (житлові будинки), суд зазначає, що вказані земельні ділянки не підлягають перевірці під час проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовище, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, оскільки на них розташовані гуртожиток та житлові будинки, а не виробничі будівлі та споруди, які і є об`єктами перевірки у сфері охорони природних ресурсів.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність прийняття пунктів 1, 2 припису та наявність підстав для їх скасування.
Пункти 3, 4, 5, 6 припису містять наступні вимоги:
- Розробити інвентаризацію джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря відповідно до фактичного стану підприємства з урахуванням всіх джерел утворення викидів та джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.
- Отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря у відповідності до фактичного стану підприємства з урахуванням обсягів викидів від всіх джерел утворення викидів та джерел викидів
- Не допускати здійснення викидів в атмосферне повітря від джерел викидів та джерел утворення викидів забруднюючих речовин без дозволу на викиди
- Організувати ведення первинного обліку у сфері охорони атмосферного повітря.
- Забезпечити складання статистичної звітності по формі 2-ТП (повітря) у сфері охорони атмосферного повітря у повному обсязі.
Вказані приписи відповідач застосував внаслідок того, що під час проведення перевірки візуальним обстеженням встановлено наявність на підприємстві необлікованих стаціонарних джерел викидів. Відповідно до вимог діючого законодавства позивач може здійснювати організаційно-господарські заходи лише за наявності Дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. У відповідності до вимог ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» у разі зміни параметрів джерел викидів, їх кількості, кількісного та якісного складу забруднюючих речовин, заходів із зниження їх кількості до зазначених дозволів вносяться зміни. В ході візуального обстеження було встановлено, що в матеріалах інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та відповідно у діючому дозволі на викиди забруднюючих речовин в атмосферу, не в повному обсязі обліковуються джерела викидів та джерела утворення викидів.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», викид - надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин; забруднююча речовина - речовина хімічного або біологічного походження, що присутня або надходить в атмосферне повітря і може прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища.
Згідно зі статтею 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані, зокрема,:
- здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо;
- вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів;
- забезпечувати безперебійну ефективну роботу і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів;
- здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік;
- заздалегідь розробляти спеціальні заходи щодо охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру і вживати заходів для ліквідації причин, наслідків забруднення атмосферного повітря;
- забезпечувати здійснення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин стаціонарних і пересувних джерел та ефективності роботи газоочисних установок;
- забезпечувати розроблення методик виконання вимірювань, що враховують специфічні умови викиду забруднюючих речовин;
- використовувати метрологічно атестовані методики виконання вимірювань і повірені засоби вимірювальної техніки для визначення параметрів газопилового потоку і концентрацій забруднюючих речовин в атмосферному повітрі та викидах стаціонарних і пересувних джерел;
- здійснювати контроль за проектуванням, будівництвом і експлуатацією споруд, устаткування та апаратури для очищення газопилового потоку від забруднюючих речовин і зниження впливу фізичних та біологічних факторів, оснащення їх засобами вимірювальної техніки, необхідними для постійного контролю за ефективністю очищення, дотриманням нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів та інших вимог законодавства в галузі охорони атмосферного повітря.
Частиною 1 статті 11 України «Про охорону атмосферного повітря» визначено, що для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною 5 статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2001 року № 1598 затверджено Перелік найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, викиди яких в атмосферне повітря підлягають регулюванню.
Пунктами 1.3 та 1.4 розділу 1 Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 10.02.1995 року №7 передбачено, що застосування даної Інструкції обов`язкове при проведенні інвентаризації викидів забруднюючих речовин виробничими об`єднаннями і промисловими підприємствами, організаціями і установами (далі - підприємства), які мають викиди забруднюючих речовин в атмосферу, незалежно від відомчого підпорядкування і форм власності; інвентаризація включає в себе характеристику технології, газоочисних установок з точки зору утворення і відведення забруднюючих речовин, визначення параметрів стаціонарних джерел викидів, а також характеристику неорганізованих джерел; інвентаризація викидів забруднюючих речовин може проводитись як в повному обсязі, так і вибірково по визначенню параметрів окремих джерел утворення або викидів, визначенню якісних і кількісних характеристик окремих забруднюючих речовин, що відводяться в атмосферне повітря при експлуатації технологічного обладнання.
Законодавець встановив обов`язок отримувати дозвіл на викиди тим підприємствам, які експлуатують об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, проте ані матеріали перевірки, ані матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що в атмосферне повітря надходять забруднюючі речовини або їх суміші з таких об`єктів як молоти, преса, гідравлічні преси, віброножиці.
З огляду на викладене, відсутні законні підстави для отримання дозволу на викиди від вказаних об`єктів у зв`язку з відсутністю нормативного документу, який би дозволяв встановити наявність/відсутність викидів в атмосферне повітря від зазначених об`єктів.
Водночас, судом встановлено, що всі інші джерела викидів, зазначені у відзиві та які знаходяться в складальному цеху, ливарному цеху, колесо-візковому цеху, ремонтному цеху, ковальському цеху обліковані та зазначені в наявних у ПрАТ «ДТРЗ» дозволах на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.
Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про необгрунтованість доводів відповідача про здійснення ПрАТ «ДТРЗ» викидів в атмосферне повітря за відсутності відповідного дозволу.
Також суд зазначає, що акт перевірки не містить систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань додержання законодавства в екологічній сфері, контроль за дотриманням якого покладено на відповідача.
Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області під час проведення перевірки на предмет дотримання вимог природоохоронного законодавства, за наслідками якого складено акт та припис, не надано доказів проведення відбору проб та інструментально-лабораторних вимірювань для підтвердження того, що ПрАТ «ДТРЗ» здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, які відсутні у наявних дозволах.
Враховуючи положення законодавства для констатації порушення умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря повинні бути встановлені наступні обставини: підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб, що здійснюють викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин; такі речовини або їх суміші дійсно є забруднюючими (наявні у Переліку найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, викиди яких в атмосферне повітря підлягають регулюванню, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2001 №1598, або наявні докази, що речовини можуть прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища); викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відбуваються без отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.
Отже, не можливо в ході візуального обстеження, як про це зазначає відповідач, без проведення відповідних вимірювань встановити негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища.
Законодавець встановив обов`язок отримувати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами тим підприємствам, які експлуатують об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші.
Таким чином, відповідачем не надано належного документального підтвердження того, що позивачем у його діяльності здійснюються саме викиди забруднюючих речовин, що справляють негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем під час проведення перевірки на предмет дотримання вимог природоохоронного законодавства, за наслідками якого складено акт, не було вчинено відповідних дій щодо відбору проб та інструментально-лабораторних вимірювань для з`ясування чи дійсно позивачем здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.
Щодо пункту 8 припису, яким позивача зобов`язано до 10.11.2019 року забезпечити здійснення розрахунку податкового зобов`язання з екологічного податку в повному обсязі відповідно з вимогами законодавства, суд зазначає наступне.
Статтею 1 Податкового кодексу України визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно з п.п. 41.1.1 п. 41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Відповідно до п.19-1.1 ст.19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.
При цьому п.п.9.1.5 п.9.1 ст.9 Податкового кодексу України екологічний податок віднесено до загальнодержавних податків.
Згідно із п.п. 242.1.1 п.242.1 ст.242 Податкового кодексу України об`єктом та базою оподаткування екологічним податком є обсяги та види забруднюючих речовин, які викидаються в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.
Пунктом 249.1 статті 249 цього Кодексу визначено, що суми податку обчислюються за податковий (звітний) квартал платниками податку.
Відповідно до п.п. 250.2.1 п.250.2 ст.250 Податкового кодексу України платники податку складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до контролюючих органів та сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, скиди забруднюючих речовин у водні об`єкти, розміщення протягом звітного кварталу відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах - за місцем розміщення стаціонарних джерел, спеціально відведених для цього місць чи об`єктів.
Згідно з п.250.3 ст.250 Податкового кодексу України Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації до 1 грудня року, що передує звітному, подають до контролюючих органів переліки підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців, яким в установленому порядку видано дозволи на викиди, спеціальне водокористування та розміщення відходів, а також направляють інформацію про внесення змін до переліку до 30 числа місяця, що настає за кварталом, у якому такі зміни відбулися.
Крім того, абз.1 п.250.12 ст.250 Податкового кодексу України передбачено, що Контролюючі органи залучають за попереднім погодженням працівників органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища для перевірки правильності визначення платниками податку фактичних обсягів викидів стаціонарними джерелами забруднення, скидів та розміщення відходів.
Аналіз наведених норм Податкового кодексу України свідчить про те, що контроль за справляння податків та зборів, в тому числі і екологічного податку, є виключною компетенцією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, та його територіальних органів, а саме: Державної податкової служби України та її територіальних органів, при цьому за змістом приписів ст. 250 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, та його територіальні органи можуть залучатися контролюючими органами саме для перевірки правильності визначення платниками податку фактичних обсягів викидів стаціонарними джерелами забруднення, скидів та розміщення відходів, а не задля правильності визначення ними податкових зобов`язань зі сплати екологічного податку.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017р. №275, до повноважень Державної екологічної інспекції України та її територіальних органів не віднесено контроль та нагляд за повнотою та своєчасністю сплати екологічного податку.
При цьому ст.3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що державний нагляд (контроль) здійснюється, зокрема, за такими принципами як здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом; неприпустимості дублювання повноважень органів державного нагляду (контролю) та неприпустимості здійснення заходів державного нагляду (контролю) різними органами державного нагляду (контролю) з одного й того самого питання.
За змістом приписів абз. 8 п. 7 ч. 4 ст. 4 цього Закону орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).
Таким чином, зважаючи на те, що контроль за справляння податків та зборів, в тому числі і екологічного податку, є виключною компетенцією органів Державної податкової служби України, відповідач, видаючи п. 8 спірного припису, вийшов за межі своєї компетенції, що є підставою для скасування пункту 8 припису №272/4-5-11/20 від 02.10.2020.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ч.1 ст.139 КАС України, якими встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладене, на користь Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. відповідно до платіжного доручення № 1483 від 25.03.2021 року.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-
Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) про визнання протиправним та скасування пунктів припису - задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати пункти 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 Припису № 272/4-511/20 від 02.10.2020 Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області, складеного за результатами позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства України Приватним акціонерним товариством «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод», проведеної в період з 14.09.2020 по 25.09.2020.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна