Справа № 380/2096/21
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/2096/21 пров. № А/857/8596/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року (прийняте у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження у м. Львові суддею Мартинюком В.Я.) в адміністративній справі № 380/2096/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області) від 20.01.2021 про відмову щодо перерахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу», п.п. 10, 12 Закону України від 10.12.2015 № 889 «Про державну службу» з часу звернення, тобто з 05.01.2021.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідач протиправно відмовив йому в переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV), на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон № 889-VІІІ), з підстав не віднесення посади начальника юридичного відділу органу місцевого самоврядування до посад державної служби. Вказав, що чинним законодавством передбачено зарахування до стажу державної служби час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування. Тому просив визнати дії відповідача щодо неврахування вказаного стажу до стажу державної служби протиправними, зобов`язати зарахувати такий стаж до стажу державної служби та призначити пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ГУ ПФУ у Львівській області, яке вважає рішення суду першої інстанції прийнятим за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції зобов`язано пенсійний орган здійснити перерахунок пенсії позивача за віком відповідно до статті 37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993 «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-ХІІ), проте пенсія позивачу відповідно до норм Закону № 3723-ХІІ не призначалась, відповідно і відсутні підстави для здійснення такого перерахунку. Зазначає, що посада посад начальника юридичного відділу органу місцевого самоврядування до посад державної служби не відноситься, тому немає підстав для призначення пенсії позивачу відповідно до Закону № 889-VІІІ. Також вказує на те, що посади в органах місцевого самоврядування можна віднести до посад державної служби тільки до 04.07.2001, тобто до моменту прийняття Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 31.01.2019.

05.01.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення/перерахунку пенсії, в якій просив перевести його із пенсії за віком згідно із Законом № 1058-ІV на пенсію за віком у порядку, передбаченому п. 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ.

Рішенням відділу перерахунку пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ у Львівській області № 1364/53-16 від 20.01.2021 відмовлено позивачу у задоволенні його заяви, мотивувавши тим, що позивач був на посаді начальника юридичного відділу органу місцевого самоврядування, проте, ця посада не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, тобто на момент набрання чинності Закону України «Про державну службу» № 889-VIII.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції обгрунтовував його тим, що позивач має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, тому суд вважає, що позивач має право на призначення пенсії по віку відповідно до пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, загалом відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Законом № 889-VIII, який набув чинності 01.05.2016, визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Цими пунктами передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Зокрема, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

З наведеного видно, що після 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 569/350/17 (№ рішення в ЄДРСР 75082026), від 03.07.2018 у справі № 586/965/16-а (№ рішення в ЄДРСР 75082148) та від 10.07.2018 у справі № 591/6970/16-а (№ рішення в ЄДРСР 75227579).

Єдиною підставою для відмови позивачу в переведенні на пенсію державного службовця стала відсутність у позивача стажу на посадах державної служби, необхідного для призначення пенсії відповідно до Закону № 3723, а саме не враховано період з 04.07.2001 по 01.05.2016.

Щодо цього колегія суддів апеляційного суду зазначає, що те відповідно до п. 8 Прикінцевих положень Закону № 899-VIII стаж державної служби за періоди роботи до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Аналізуючи наведені норми обчислення стажу державної служби за період роботи до 01.05.2016, до моменту вступу в дію Закону № 899-VIII, здійснюється відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283.

Таким чином, у цьому випадку слід керуватися Порядком № 283.

Згідно пункту 2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» № 2493-IIІ від 07.06.2001.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про місцеве самоврядування» до п`ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування відносяться посади спеціалістів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад; до шостої категорії посад - начальники секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських рад.

До шостої категорії відносяться посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад, старост.

Крім того, статтею 46 Закону № 889 та пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 передбачено, що, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.

Аналогічна позиція повністю узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду викладеними в постановах від 10.05.2018 у справі № 351/1792/17 та від 26.06.2018 у справі № 735/939/17.

Відповідно до частини 7 статті 21 Закону № 2493-IIІ (в редакції станом на 01.05.2016) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Як видно з матеріалів справи, позивач з 02.07.2001 займав посаду завідувача зонального відділу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, згодом завідувача юридичного відділу, і по цей час працює на посаді начальника юридичного відділу, які враховуючи вищенаведені законодавчі норми зараховуються до стажу на державній службі.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що позивач має право на призначення пенсії по віку відповідно до п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, починаючи з 05.01.2021, оскільки позивач має стаж на посаді державної служби понад 20 років; досяг віку, визначеного законом та має відповідний страховий стаж.

Таким чином, на час звернення до відповідача із заявою про переведення із пенсії за вислугу років на пенсію державного службовця позивач мав необхідний стаж (вислугу років) державного службовця, що підтверджується матеріалами справи, а тому відмова пенсійного органу у переведенні його на пенсію державного службовця є протиправною.

Водночас, позивач звернувся до суду із позовом щодо перерахунку пенсії, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що з метою належного способу захисту порушеного права позивача, яке виразилось у відмові в переведенні на пенсію державного службовця необхідно змінити резолютивну частину рішення суду першої інстанції в частині змісту, що стосується перерахунку пенсії на зміст, що стосується переведення з одного виду пенсії на іншу.

Згідно із пунктом четвертим частини першої статті 317 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст. 317 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив цей публічно-правовий спір, проте встановлені обставини у справі дають підстави суду апеляційної інстанції змінити рішення суду першої інстанції шляхом зміни його резолютивної частини.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року у справі № 380/2096/21 змінити, замінивши в резолютивній частині рішення суду першої інстанції слова «перерахунок» на слова «переведення».

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин