Справа № 362/5933/20
Суддя: Кравченко Л. М.
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 362/5933/20
Провадження № 2-а/362/24/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" квітня 2021 р. Васильківський міськрайрнний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участю секретаря - Яренко Н.М.,

розглянувши у м. Василькові Київської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 15.11.2020 р., -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 15.11.2020 р. інспектор батальйону № 2 роти №2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту ПП Пшонним О.П. виніс постанову серії ЕАМ № 3435883 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст. 121 КУпАП, а саме за невиконання вимог п.31.4.3.а ПДР.

З вищевказаною постановою позивач не погоджується та вважає таку протиправною виходячи з наступного.

З вищевказаною постановою позивач не погоджується, вважає таку протиправною, оскільки жодного порушення правил дорожнього руху не здійснював, крім того, йому не було роз`яснено прав згідно ст. 268 КУпАП, а також посилається на рішення Конституційного суду №5-рп/2015 від 26.05.2015 р.

Вважає, що його дії не утворюють складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 121 КУпАП, в силу п. 31.4.3.а ПДР.

В судове засідання позивач не з`явився, однак у позовній заяві зазначив, про слухання справи у його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задоволити.

Представник Відповідачів в судове засідання не з`явився, однак скерував на адресу суду відзив, який мотивований тим, що працівники патрульної поліції вірно кваліфікували правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за правилами спрощеного провадження за наявних у справі доказів без участі сторін.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.11.2020 р. призначено спрощений розгляд справи без виклику сторін.

Судом встановлено, що 15.11.2020 р. інспектор батальйону № 2 роти №2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту ПП Пшонний О.П. виніс постанову серії ЕАМ № 3435883 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 121 КУпАП, а саме за невиконання вимог п.31.4.3.а ПДР.

Відповідно до п. 31.4.3.а ПДР, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.31.4.3.а ПДР, кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В ст.72 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

В ч.1 ст.77 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідності до ч.2, 4 ст.258 КУпАП, та, керуючись Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та Кодексом України про адміністративні правопорушення, не складають протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а виносять постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Суд не бере до уваги рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року у справі №5/2015, з тих підстав, що згідно п.2.3 мотивувальної частини вищевказаного рішення Конституційного Суду України перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 № 596-VIII, який набув чинності 07.11.2015р. було внесено зміни до згаданого переліку, а саме змінено ч. 2, 4, 5 статті 258 КУпАП, відповідно до яких порушення в сфері безпеки дорожнього руху віднесено до категорії справ розгляд яких відбувається на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Тобто, як вбачається з змін внесених до КУпАП від 14.07.2015 р., та які набрали чинність 07.11.2015 р., та які не могли бути враховані в рішенні Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015, уповноваженими органами та посадовим особам прямо передбачена можливість складати постанови на місці вчинення правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху.

Суд звертає увагу на те, що представником відповідача вірно кваліфіковано правопорушення, однак працівники патрульної поліції винесли постанову всупереч вимогам п. 31.5 ПДР.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07.10.1988 р. зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

В рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13.02.1991 р. рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Таким чином, оскільки інших належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем не надано, суд приходить до висновку, що відповідач неправомірно притягнув позивача до адмінвідповідальності і наклав на нього штраф за ч.1 ст.121 КУпАП, що є прямим порушенням принципу законності, встановленого ст.7 КУпАП, а тому винесена постанова підлягає скасуванню, а позов ОСОБА_1 - задоволенню.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На основі вищевикладеного, керуючись, ст.9,72,77, 241, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 15.11.2020 р. - задоволити.

Скасувати постанову серії ЕАМ № 3435883 від 15.11.2020 р. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (вул.Федора Ернста,3 м. Київ, 03048, ) на користь ОСОБА_1 , судові витрати, а саме: сплачений судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку до Шостого Апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в 10 денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Л.М. Кравченко