Справа № 1.380.2019.001684
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Василько А.В., розглянувши в порядку письмового провадження засіданні адміністративну справу № 1.380.2019.001684 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Простір Інжиніринг» до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною і скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Простір Інжиніринг» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпрапі у Львівській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 26.02.2019 року за № ЛВ 0176/460/НД/АВ/ФС-1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 лютого 2019 року інспекторами праці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Головного управління Держпраці у Львівській області за результатами проведення перевірки на позивача складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ЛВО 176/460/НД/АВ від 05 лютого 2019 року, в якому міститься опис виявлених порушень. Пункт 8 опису виявлених порушень включає: «...Порушення вимог частини шостої статті 95 КЗпП України, частини першої статті 33 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» - з наданих розрахункових відомостей за період січень - грудень 2018 року, та січень 2019 року, відомостей на виплату грошей за період січень - грудень 2018 року, зведених відомостей по заробітній платі встановлено, що індексація грошових доходів населення не нараховувалась та одночасно не виплачувалась за листопада 2018 року та грудень 2018 року 2 працівникам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 при наявності приросту індексу споживчих цін. В ході інспекційного відвідування (05.02.2019) не надано жодних підтверджуючих документів, які б свідчили про нарахування та виплату індексації заробітної плати за листопад-грудень 2018 року. Натомість надано довідку в якій зазначено, що адміністрація позивача повідомляє, що наказ на індексацію зарплати працівникам товариства не видавався і відповідно не проводилась індексація у 2018 році та у січні 2019 року...».

05 лютого 2019 року Головним управлінням Держпраці у Львівській області винесено припис № ЛВ0176/460/НД/АВ/П, яким зобов`язано директора позивача усунути порушення виявлені в акті інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ЛВО 176/460/НД/АВ від 05 лютого 2019 року.

26 лютого 2019 року на позивача накладено штраф у розмірі 83460 грн. на підставі абзацу 4 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України.

Хоча вимоги припису в частині виплати індексації за листопад 2018 року та грудень 2018 року 2 працівникам - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були виконані у повному обсязі у межах строку визначеного приписом, при розгляді справи про накладення штрафу факт усунення порушення відповідач до уваги не взяв.

Позивач зазначає про звільнення суб`єкта господарювання від відповідальності за вчинене ним порушення у разі виконання вимог розпорядчого документа про усунення порушень у повному обсязі та у встановлений строк. Ще до моменту винесення спірної постанови про накладення штрафу позивач усунув порушення вимог законодавства про працю.

Крім цього, позивач вказує про те, що не був повідомлений про розгляд справи про накладення штрафу.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав, надав суду додаткові докази та пояснення, просив суд позов задоволити повністю.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, що відповідно до акта інспекційного відвідування № ЛВ0176/460/НД/АВ від 05.02.2019 року встановлено порушення ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про оплату праці». Згідно із розрахунковими відомостями за період січень грудень 2018 року, зведених відомостей по заробітній платі індексація грошових доходів не нараховувалась та не виплачувалась за листопад та грудень 2018 року працівникам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В ході інспекційного відвідування надано довідку, відповідно до якої ТОВ «Простір інжиніринг» повідомляє, що наказ на індексацію зарплати працівникам товариства не видавався і відповідно не проводилась індексація у 2018 році та у січні 2019 року.

Позивачем не заперечується факт невиплати індексації заробітної плати зазначеним працівникам в грудні та листопаді 2018 року.

Крім цього відповідач зазначає, що заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

На думку відповідача, оскаржувана постанова винесена за недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці (ненарахування та невиплата індексації заробітної плати) незалежно від факту усунення виявлених порушень.

Відповідач також спростовує аргументи позивача щодо неповідомлення про розгляд справи про накладення штрафу, то такі не відповідають дійсності, оскільки на адресу позивача 19.02.2019 року надсилався виклик на розгляд справи на 26.02.2019 року, який отримано позивачем 21.02.2019 року відповідно до відстеження поштового відправлення № 550.

Представник відповідача в судових засіданнях позовні вимоги заперечив, надав суду додаткові докази та пояснення, просив суд в задоволені позову відмовити повністю.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 12.04.2019 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Ухвалою судді від 15.05.2019 року розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10.07.2019 року позовну заяву залишено без розгляду. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2019 року ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 року про залишення позовної заяви без розгляду скасовано та направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 24.12.2020 року провадження у даній справі зупинялось. Ухвалою суду від 02.03.2021 року поновлено провадження у справі.

Судом встановлені наступні обставини:

26 лютого 2019 року відповідачем винесено постанову про накладення на штрафу уповноваженими посадовими особами від 26.02.2019 року № ЛВ 0176/460/НД/АВ/ФС-1 на, якою на Товариство з обмеженою відповідальністю «Простір Інжиніринг» накладено штраф у розмірі 83 460 (вісімдесят три тисячі чотириста шістдесят) гривень за порушення вимог частини шостої статті 95 КЗпП України, частини першої статті 33 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» - з наданих розрахункових відомостей за період січень - грудень 2018 року, та січень 2019 року, відомостей на виплату грошей за період січень - грудень 2018 року, зведених відомостей по заробітній платі встановлено, що індексація грошових доходів населення не нараховувалась та одночасно не виплачувалась за листопада 2018 року та грудень 2018 року 2 працівникам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 при наявності приросту індексу споживчих цін.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає спірне рішення відповідача протиправним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам законодавства.

Судом не враховуються аргументи наведені позивачем про протиправність спірної постанови про накладення штрафу з наступних підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

Згідно із ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 95 КЗпП України, мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці.

Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах.

Розмір мінімальної заробітної плати встановлюється і переглядається відповідно до статей 9 і 10 Закону України «Про оплату праці» та не може бути нижчим від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці.

Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Згідно із ст. 33 Закону України «Про оплату праці», в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг;

індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання;

поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення. Згідно із ст. 4 цього ж Закону, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ст. 6 цього ж Закону, У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ст. 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім податкових органів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, а органи місцевого самоврядування - на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад.

Громадський контроль за додержанням законодавства про працю здійснюють професійні спілки та їх об`єднання.

Згідно із п. 29 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. № 295, заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Судом враховуються аргументи відповідача про те, що відповідно до акта інспекційного відвідування № ЛВ0176/460/НД/АВ від 05.02.2019 року встановлено порушення ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про оплату праці». Згідно із розрахунковими відомостями за період січень грудень 2018 року, зведених відомостей по заробітній платі індексація грошових доходів не нараховувалась та не виплачувалась за листопад та грудень 2018 року працівникам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В ході інспекційного відвідування надано довідку, відповідно до якої ТОВ «Простір інжиніринг» повідомляє, що наказ на індексацію зарплати працівникам товариства не видавався і відповідно не проводилась індексація у 2018 році та у січні 2019 року.

Позивачем не заперечується факт невиплати індексації заробітної плати зазначеним працівникам в грудні та листопаді 2018 року.

В даному випадку, величина індексу споживчих цін перевищила поріг 103,0% у вересні 2018 року (добуток індексів за лютий - вересень 2018 року склав 104,04%). Індекс за вересень було опубліковано до 10.10.2018 року.

Доводи позивача про те, що вказане порушення є усунуте, відповідач спростовує тим, що відповідно до ч. 11 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб`єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.

Однак відповідно до ч. 5 ст. 2 цього Закону Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Таким чином, вимоги ч. 11 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не поширюються на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері додержання законодавства про працю та зайнятість населення.

Крім цього, заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Також судом враховуються, аргументи позивача про те, що уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу. Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд. У разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів. Про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, складає постанову про накладення штрафу.

19.02.2019 року на адресу позивача надсилався виклик на розгляд справи на 26.02.2019 року, який отримано позивачем 21.02.2019 року відповідно до відстеження поштового відправлення №550. Позивач завчасного отримав повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу, однак на розгляд справи про накладення штрафу не з`явився, жодних дій направлених на повідомлення про неможливість прибути на розгляд справи він не вчинив. Також, позивач не скористався своїм правом подачі клопотання для перенесення розгляду справи.

Відповідач в цій частині зазначає позицію Верховного Суду викладену у постанові від 12.06.2019 року у справі №813/3415/18 щодо обставин стосовно належності повідомлення про розгляд справи у відповідності до п. 6 Порядку №509, який зазначає наступне, що з`ясовуючи поінформованість особи про час та місце розгляду справи, суд також повинен зважати на поведінку особи, яка притягується до відповідальності. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи, яка її стосується. У разі одержання повідомлення до засідання, але у строк, що є меншим за п`ятиденний, особа повинна вживати розумних заходів для реалізації своїх прав на участь у засіданні. Також позицію Верховного Суду у постанові від 16.04.2021 року по справі №804/7832/17, який зазначив наступне, що з`ясовуючи поінформованість особи про час та місце розгляду справи, суд також повинен зважати на поведінку особи, яка притягується до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі в засіданні, не можуть бути підставою для скасування постанови.

Додатково відповідач зазначає, що в постанові Верховного Суду від 17.10.2019 року у справі №420/5895/18 де суд щодо повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу зазначив, що позивач повинен самостійно організувати відносини з оператором поштового зв`язку, кур`єрською службою тощо, з метою забезпечення отримання надісланої йому кореспонденції уповноваженою особою. Надіслання відповідачем документації за адресою здійснення позивачем господарської діяльності, відправленням з описом вкладення і за допомогою кур`єрської служби, на яку покладено обов`язок перевірити повноваження особи, якій це відправлення вручається, є належним виконанням вимог Порядку №295, Порядку №509.

Відносини між оператором поштового зв`язку, кур`єрською службою, які забезпечують доставку відповідного відправлення та адресатом такого відправлення, перебувають поза контролем відправника, яким у даному випадку виступає відповідач. Відправник не знає і не може знати хто саме та за яких обставин отримає поштове відправлення і чи отримає взагалі. Тому, відправник не може відповідати за доставку кореспонденції. Водночас, у разі вручення відправлення, на адресу відправника повертається повідомлення. За умови повернення повідомлення про вручення відправлення з відміткою про його доставку (вручення) відповідному адресату за належною адресою, презюмується, що воно отримано уповноваженою особою.

Також суд враховує положення Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

З цих же підстав судом враховуються аргументи відповідача щодо правомірності в цілому спірної постанови про накладення штрафу, та не враховуються аргументи позивача, про усунення порушення на час застосування штрафу та начебто неповідомлення про розгляд справи, оскільки такі повністю спростовані відповідачем належними та допустимими доказами які є у справі.

Відповідно позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, судові витрати на користь позивача не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 262-263, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Простір Інжиніринг» (82660, Львівська обл., Сколівський район, смт Славське, вул. І.Франка, 51Б) до Головного управління Держпраці у Львівській області (79005, м. Львів, пл. Міцкевича, буд. 8) про визнання протиправною і скасування постанови про накладення штрафу, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. 295 -297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення складено в повному обсязі 14.06.2021 року.

Суддя Гавдик З.В.