Справа № 162/315/21
Суддя: Цибень О. В.
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №162/315/21
Номер провадження 2-а/162/18/2021
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2021 року смт Любешів Любешівський районний суд Волинської області в складі судді Цибень О.В.,

при секретарі - Будько І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Любешів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 Любешівського відділення поліції Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Швайка Івана Івановича та Головного управління Національної поліції у Волинській області про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною завою до поліцейського СРПП №3 Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області Швайка І.І. та ГУНП у Волинській області про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позивач обгрунтовує вимоги тим, щo 06.01.2021 року поліцейським Швайком І.І. щодо нього було винесено дві постанови по справі про адміністративне правопорушення: серії ГАБ №579768 за ч.2 ст. 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) ( в АДРЕСА_1 на зупинці громадського транспорту знаходився у п`яному вигляді, а також був у брудному одязі, мокрий, з розстібнутою ширінкою, чим ображав людську гідність та громадську мораль) та серії ГАБ №579767 за ст. 176 КУпАП (зберігав самогон домашнього вироблення без мети збуту в кількості 0,5л).

Вказує, що 06.01.2021 року о 22 год він перебував у себе вдома за адресою АДРЕСА_1 у тверезому стані в колі своєї сім`ї. За вказаних у протоколі обставин на зупинці громадського транспорту не перебував, більше того, за зазначеною адресою відсутня зупинка громадського транспорту. Про обставини притягнення до адміністративної відповідальності йому стало відомо 16.05.2021 року при отриманні постанови про відкриття виконавчого провадження. Підписи, які містяться у постановах йому не належать. Посилається на відсутність об`єктивної сторони вказаних адміністративних правопорушень. та на підставі вищевикладеного просить поновити йому строк на оскарження постанов серії ГАБ №579768 та серії ГАБ №579767 від 06.01.2021 року, скасувати їх та стягнути судові витрати (суму сплаченого судового збору в розмірі 454 гривні та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 500 гривень).

Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

У встановлений ухвалою строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також відповідачем у визначений ухвалою строк відзиву не подано, крім того, не надано завірених копій матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.178 та ст. 176 КУпАП, які судом витребовувались ухвалою про відкриття провадження від 27 травня 2021 року.

В судове засідання позивач не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАСУ позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи зазначені норми чинного законодавства, а також обставини, якими позивач обґрунтовує поважність причини пропуску строку на звернення до суду з даним позовом, які визнаються поважними, суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк для звернення з позовною заявою.

Із постанови серії ГАБ №579768 від 06.01.2021 року вбачається, що цього дня о 22 год 30 хв в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 на зупинці громадського транспорту знаходився у п`яному вигляді (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя), а також був у брудному одязі, мокрий, з розстібнутою ширінкою, чим ображав людську гідність та громадську мораль.

Крім цього, з постанови серії ГАБ №579767 від 06.01.2021 року вбачається, що цього дня о 22 год 40 хв в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 зберігав самогон домашнього вироблення без мети збуту в кількості 0,5л.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП України, основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Беручи до уваги принцип невинуватості особи, закріплений у Конвенції та Конституції України, та обов`язок суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятих ним рішень, закріплений у КАС, суд констатує, що відповідач жодним чином не довів правомірності оскаржуваної постанови, а тому у суду відсутні підстави вважати, що позивачем дійсно були вчинені адміністративні правопорушення внаслідок недотримання ПДР.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст.247КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно з ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У відповідності до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які сумніви та протиріччя, які виникають при розгляді адміністративного позову про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення суд тлумачить на користь особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, дотримуючись приписів ст. 62 Конституції України.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, а також те, що встановити наявність вини у вчиненні адміністративних правопорушень лише за постановою про накладення адміністративного стягнення неможливо, а відповідачем не надано суду жодного доказу вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 178 КУпАП, ст. 176 КУпАП, більше того, їх об`єктивна сторона, викладена у постановах, не відповідає диспозиціям вказаних статей, відтак відповідачами не виконано обов`язку щодо доказування в даній адміністративній справі, не доведено правомірність свого рішення. За таких обставин, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.293 КУпАП встановлено, що орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без змін, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 25.05.2021 року, акт виконаних робіт від 26.05.2021 року та квитанцію прибуткового касового ордера від 26.05.2021 року про оплату 500 (п`ятисот) гривень. Тому на підставі положень ст. 134 КАС України на користь ОСОБА_1 слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції у Волинській області 500 (п`ятсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Крім цього, на користь ОСОБА_1 слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції у Волинській області 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.3 ст.286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 Любешівського відділення поліції Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Швайка Івана Івановича та Головного управління Національної поліції у Волинській області про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанови поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 Любешівського відділення поліції Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Швайка Івана Івановича щодо Гичука Анатолія Миколайовича серії ГАБ №579768 від 06.01.2021 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 178 КУпАП та серії ГАБ №579767 від 06.01.2021 року по справі про адміністративне правопорушення за ст. 176 КУпАП - скасувати, а провадження у справах закрити за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 500 (п`ятсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Любешівський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області О.В. Цибень