Справа № 140/3824/21
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року ЛуцькСправа № 140/3824/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (далі ГУ Держгеокадастру у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу від 12.10.2020 №3-6831/15-20-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою»; зобов`язання надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка знаходяться на території Підгородненської сільської ради (Любомльська ОТГ) Любомльського району Волинської області із земель державної власності в межах норм безоплатної приватизації шляхом поділу земельної ділянки кадастровий номер :05:002:0482 загальною площею 48,5121 га.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом від 12.10.2020 №3-6831/15-20-СГ ГУ Держгеокадастру у Волинській області відмовило позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з тим, що згідно частини третьої статті 136 Земельного кодексу України (далі ЗК України), земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватись, передаватись у заставу, надаватись у користування до завершення торгів; згідно поданих картографічних матеріалів бажана для відведення земельна ділянка накладається на земельну ділянку, яка відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 08.10.2020 №71-Т включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах.

ОСОБА_1 вважає таку відмову протиправною, оскільки вона суперечить вимогам статті 118 ЗК України, якою встановлено вичерпний перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Позивач вказує, що звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що в свою чергу не тягне за собою відчуження, передання в заставу, надання у користування, тому просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Відповідач у поданому 12.05.2021 за вх.№20789/2021 відзиві на позов заперечує заявлені позовні вимоги з тих підстав, що позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності у зв`язку з тим, що бажана до відведення земельна ділянка є частиною земельної ділянки площею 48,5121 га кадастровий номер :05:005:0483, яка включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах, а тому відповідно до частини третьої статті 136 ЗК України не може надаватися у власність, про що неодноразова вказував Верховний Суд у своїх рішеннях. Крім того, згідно наказу ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 24.02.2021 №52-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» Любомльській територіальній громаді в особі Любомльської міської ради Любомльського району у комунальну власність згідно акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність передано земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 166,3917 га, в тому числі і земельну ділянку площею 48,5121 га кадастровий номер :05:002:0483.

Також відповідач у відзиві звертає увагу, що суд не вправі приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, наприклад, про надання земельних ділянок у власність або в користування, укладення договорів купівлі-продажу або оренди земельних ділянок, а також зазначати, яке конкретно рішення такими органами повинно бути прийнято, тобто суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 26.11.2019 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Волинській області із клопотанням від 12.11.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідно до статті 25 Закону України «Про землеустрій» щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га, яка знаходиться на території Підгородненської сільської ради (Любомльська ОТГ), шляхом поділу земельної ділянки кадастровий номер :05:002:0483 загальною площею 48,5121 га, до якої додав копії паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, графічні матеріали, на яких зазначене бажане місце розташування земельної ділянки.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 24.12.2019 №3-3673/15-19-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності земельної ділянки, розташованої на території Любомльської ОТГ, орієнтовним розміром земельної ділянки 2,00 га для ведення особистого селянського господарства. Підставою для відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 стала відсутність пропозиції Любомльської ОТГ в погодженні відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га відповідно до пункту 3 розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 №60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад». Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду і рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 у справі №140/5382/20 адміністративний позов задоволено повністю, вирішено: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 24.12.2019 №3-3673/15-19-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою»; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Волинській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 12.11.2019 про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га, розташованої на території Підгородненської сільської ради Любомльського району Волинської області, шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером :05:002:0483 загальною площею 48,5121 га. На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 у справі №140/5382/20, яке набрало законної сили 07.08.2020, відповідачем повторно розглянуто клопотання ОСОБА_1 та наказом від 12.10.2020 №3-6831/15-20-СГ відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Любомльської об`єднаної територіальної громада Любомльського району Волинської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства у зв`язку з тим, що бажана до відведення земельна ділянка є частиною земельної ділянки площею 48,5121 га кадастровий номер :05:005:0483, яка включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах, а тому згідно частини третьої статті 136 ЗК України не може надаватися у власність.

Вважаючи такий наказ відповідача протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Особливості безоплатної передачі земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність врегульовані статтею 118 ЗК України.

Так, частиною 6 статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Частиною сьомою статті 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто Земельним кодексом України передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Згідно частини четвертої статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

У відповідності до частини першої статті 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 статті 134 ЗК України визначені земельні ділянки, які не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах).

Статтею 136 ЗК України визначено порядок добору земельних ділянок державної чи комунальної власності та підготовка лотів для продажу на земельних торгах.

Організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Відтак, аналіз статті 136 ЗК України свідчить про те, що в разі віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах, то це є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Як слідує з матеріалів справи, приймаючи оскаржуваний наказ від 12.10.2020 №3-6831/15-20-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою», ГУ Держгеокадастру у Волинській області керувалось тим, що бажана до відведення земельна ділянка накладається на земельну ділянку площею 48,5121 га кадастровий номер :05:005:0483, яку включено до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, право на які буде виставлено на земельні торги.

З матеріалів справи також вбачається, що включення спірної земельної ділянки площею 48,5121 га кадастровий номер :05:005:0483 до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах окремими лотами у Волинській області відбулось на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 08.10.2020 №71-Т «Про визначення переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах».

При цьому, відповідно до графічних матеріалів місця розташування бажаної земельної ділянки, що долучались позивачем до заяви (клопотання) від 12.11.2019, та додатку 1 до наказу ГУ Держгеокадастру у Волинській області №71-Т від 08.10.2020, земельна ділянка, яка планується для отримання ОСОБА_1 , відноситься до земель сільськогосподарського призначення (цільове призначення 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), і дана земельна ділянка складає частину раніше сформованої земельної ділянки площею 48,5121 га кадастровий номер :05:005:0483.

Суд звертає увагу, що на момент розгляду заяви позивача на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 у справі №140/5382/20, яке набрало законної сили 07.08.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та прийняття ГУ Держгеокадастру у Волинській області наказу від 12.10.2020 №3-6831/15-20-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою», земельна ділянка, щодо якої ОСОБА_1 було подано клопотання, наказом ГУ Держгеокадастру у Волинській області №71-Т від 08.10.2020 була включена до переліку вільних земельних ділянок сільськогосподарського призначення, права на які можуть бути продані на земельних торгах.

Таким чином, вказане вище, в силу приписів частини третьої статті 136 ЗК України є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частин першої-п`ятої статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.

Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Частиною шостою статті 79-1 ЗК України визначено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про землеустрій», проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Видами документації із землеустрою є, зокрема: й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Таким чином, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.

Тобто, згідно приписів Земельного кодексу України способами формування земельної ділянки, є, у порядку відведення земельної ділянки із земель державної, комунальної власності (за відсутності на даній частині земної поверхні сформованих та зареєстрованих земельних ділянок), шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки. На одній частині земної поверхні неможливим є існування двох одночасно зареєстрованих земельних ділянок, координати яких перетинаються, оскільки частиною другою статті 79 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий шар.

Отже, надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.

Відповідно до частини 2 статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру: а) щодо категорії земель:

- на підставі відповідної документації із землеустрою, яка розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються;

- на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким передбачена зміна її цільового призначення;

- на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель;

б) щодо виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель:

- на підставі відповідної документації із землеустрою, яка розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються;

- на підставі письмової заяви власника (користувача) земельної ділянки державної чи комунальної власності, - у разі зміни виду використання земельної ділянки (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони);

- на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким передбачена зміна її цільового призначення.

Таким чином, зміна цільового призначення земельної ділянки може відбуватись на підставі відповідної документації із землеустрою, яка розробляється при формуванні земельних ділянок.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Статтею 33 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Отже, проект землеустрою та подальша відповідна процедура необхідні лише у разі: переведення земельної ділянки з однієї категорії, визначеної статтею 19 ЗК України, в іншу; зміни виду використання земельної ділянки в межах земель оборони; зміни виду використання земельної ділянки в межах земель сільськогосподарського призначення (окрім наданих для ведення ОСГ, які можуть використовуватись також для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення).

Така позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №806/5308/15.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у даному випадку земельна ділянка кадастровий номер :05:005:0483, яка вже сформована та з якої позивач просив виділити 2 га, має площу 48,5121 га та є єдиним масивом, перебуває у державній власності з цільовим призначенням - землі запасу, а відтак, з урахуванням встановлених судом обставин, слід дійти висновку, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні без зміни їх цільового призначення здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, а не за проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, що у свою чергу свідчить про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача від 12.11.2019 та про відсутність підстав задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Наведений вище висновок суду відповідає правовим позиціям Верховного Суду, сформульованим у постановах від 04.05.2020 по справі №802/1539/17-а, від 25.11.2019 по справі № 823/1178/17, від 21.08.2018 (справа №823/1179/17) та від 03.10.2019 (справа №823/1172/17).

У даному випадку наявне мотивування оскаржуваного рішення не змінює його наслідків, а також наведених вище висновків суду, не є підставою для скасування рішення та зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Посилання позивача на висновки Верховного Суду в інших справах, на думку суду, є помилковим з огляду на відмінність обставин.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Відтак, дослідивши всі матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог, відсутні підстави для відшкодування судових витрат.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (43021, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 67, ) про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський