Справа № 340/1870/21
Суддя: Г.П. Казанчук
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/1870/21

Кіровоградський окружний адміністративний суду у складі судді Казанчук Г.П., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Терновенка Р.М., звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати винесене ГУ ДПС у Кіровоградській області податкове повідомлення - рішення №0-1120 від 25.01.2021 року про нарахування ОСОБА_1 податкового зобов`язання в сумі 73500 грн. 51 коп. за податковий період 2020 року.

Також представник ОСОБА_1 адвокат Терновенко Р.М., просить суд стягнути з ГУ ДПС у Кіровоградській області понесені позивачем судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 908 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 4086 грн..

В обґрунтування позову позивач зазначає, що Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області прийнято податкове повідомлення - рішення, яким визначена сума податкового зобов`язання за нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 73500,51 грн. Зазначене рішення позивач вважає протиправним, оскільки об`єкт нерухомого майна відчужений за договором дарування від 22.04.2020 року, а відтак нарахування податку на нерухоме майно за весь 2020 рік вважає протиправним.

Представником ГУ ДПС у Кіровоградській області (надалі відповідач) надано відзив на позов, у якому зазначено про те, що згідно статтею 266 ПК України позивач як власник житлового будинку 3395 кв.м. зобов`язана сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за ставкою, визначеною рішенням сесії Новоселівської сільської ради №205 від 27.06.2019 року. Оскільки при звірці даних щодо об`єктів житлової та нежитлової нерухомості , отриманих в автоматичному режимі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане гр. ОСОБА_2 розбіжностей не виявлено, а тому просив у задоволенні позову відмовити.

Представником позивача подано відповідь на позовну заяву разом із уточненням коду ЄДРПОУ відповідача, в якій наголошено на тому, що комплекс будівель за який нарахований податок знаходиться у власності іншої особи.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи (а.с.25).

Дослідивши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Згідно договору дарування комплексу нежитлових будівель від 22 квітня 2020 року ОСОБА_1 (Дарувальник) безоплатно та безумовно передала у власність (подарувала), а ОСОБА_3 (Обдаровуваний) прийняв в дарунок комплекс нежитлових будівель, що розташований по АДРЕСА_1 (а.с.12-13).

ГУ ДПС у Кіровоградській області прийнято податкові повідомлення від 25.01.2021 року №0-1120, якими визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки в сумі 73500 грн. (а.с.9, надалі спірне рішення).

Правомірність та законність винесення спірного рішення є предметом спору, переданим на вирішення адміністративного суду.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі ПК України), він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 265.1 ст. 265 та пунктом 10.1 статті 10 Податкового кодексу України (надалі ПК України) передбачено, що податок на майно, складовою якого є податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є місцевим податком, специфіка якого полягає в тому, що такий податок встановлюють місцеві ради відповідно до вимог та в межах, визначених ПКУ.

Відповідно до підпункту 12.4.3 пункту 12.4 статті 12 ПК України до повноважень сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів належить до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їхніх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке має наслідком зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набуває чинності з початку бюджетного періоду.

Пунктом 12.3 статті 12 ПК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Пунктом 266.2 статті 266 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункт 266.1статті 261 ПК України).

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України).

Об`єктами житлової нерухомості є: житловий будинок (садового типу і багатоквартирний); прибудова до житлового будинку; квартира; котедж; кімнати у багатосімейних (комунальних) квартирах; садовий будинок; дачний будинок (пп. 14.1.129 ПК України).

До об`єктів нежитлового фонду відносяться: будівлі готельні; будівлі офісні; будівлі торговельні; гараж; будівлі промислові та склади; будівлі для публічних виступів (казино, гральні будинки); господарські (присадибні) будівлі; допоміжні (нежитлові) приміщення - це сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні. трансформаторні підстанції тощо: інші будівлі (пп. 14.1.129-1 ПК України).

Типи об`єктів нерухомості, з метою оподаткування податком на нерухомість, визначаються відповідно до статті 17 ПКУ на підставі оригіналів документів, що підтверджують право власності на такі об`єкти, а "також на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Відповідно до підпункту 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 ПК України, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Суд зауважує, що доказів звернення позивача до органів податкової служби щодо усунення розбіжностей, суду не надано.

Так, фізичні особи у 2021 році сплачують податок на нерухоме майно за базовий податковий (звітний) період - 2020 рік із застосуванням минулорічних ставок і пільг та з урахуванням мінімальної зарплати у розмірі 4723 грн., встановленої на 2020 рік.

Рішенням Новоселицької сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області від 27.06.2019 №205 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2020 рік» (а.с.34-37).

Водночас нерухоме майно, власником якого є позивач підпадає під визначення майна, наведеного у пункті вище, оподаткування яких проводиться за ставкою 0,5%.

Тобто, розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для нежитлових будівель, на 2020 рік становить: 73500,46 грн. (4723 грн. х 0,5% х (3395,4 кв.м.). При цьому, за березень 2020 року нарахування податку на нерухоме майно не здійснювалось в силу законодавчих приписів щодо карантину. Отже, щомісячний платіж податку становить 6681,86 грн. (4723 грн. х 0,5% х 3395,4 кв.м./12).

При цьому відповідач до матеріалів відзиву надав копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якого ОСОБА_1 є власницею комплексу нежитлових будівель загальною площею 3395,40 кв.м. (а.с.32), який виданий станом на 21.08.2017 року.

Натомість, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна отриманої судом, комплекс нежитлових будівель загальною площею 3395,40 кв.м за адресою АДРЕСА_1 з 22.04.2020 року належить ОСОБА_3 .

Отже, враховуючи вищевикладене, позивач не володіє об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно з 22.04.2020 року.

Відповідно до підпункту 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Позивач була власником нерухомого майна у 2020 році протягом чотирьох місяців.

У підпункту 266.8 статті 266 ПК України визначено, що порядок обчислення сум податку в разі зміни власника об`єкта оподаткування податком.

У разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Оскільки договір дарування датований 22.04.2020 року, а відтак податковий період за який позивач зобов`язана сплати відповідний податок станови три місяці (січень, лютий, березень).

Враховуючи вищезазначену норму податок повинен обчислювати за період січень березень 2020 року, при цьому за березень 2020 року відповідачем не було здійснено нарахування податку через законодавчі обмеження, пов`язані із запровадженням карантину в Україні. Отже, позивач зобов`язана сплатити податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для нежитлових будівель, на 2020 рік лише за січень та лютий місяці в сумі 13363,72 грн. (2 х 6681,86).

Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Враховуючи вищеописане, суд дійшов висновку про те, що спірне рішення в частині визначення податку на нерухоме майно за період квітень грудень 2020 року в сумі в сумі 60136,77 грн. (6681,86 х 9) підлягає скасуванню, як протиправне.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з того, що відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 908 грн., що підтверджується квитанцією про його сплату №128 від 16.04.2021 (а.с.21). Позовні вимоги задоволені судом на суму 60136,77 грн., що дорівнює 85,3% від суми 73500,51 грн., а відтак судовий збір належить повернути пропорційно задоволеній частині в сумі 774,52 грн. (908 х 85,30/100).

У позові також зазначена вимога про стягнення з відповідача суми витрат на правничу допомогу в розмірі 4086 грн.

Частиною 4 статті 134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Представник позивача на підтвердження розміру витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу адвоката надав такі документи:

- копії договору №б/н про надання правової допомоги від 29.03.2021 року, укладеного між адвокатом Терновенко Р.М. та ОСОБА_1 відповідно (а.с.15);

- копія квитанції до прибуткового касового ордеру №12 від 16.04.2021 року щодо прийняття 4086 грн. від ОСОБА_1 (а.с.18);

- акт прийому-передачу виконаних робіт від 16.04.2021 року (а.с.16);

- копія ордеру серія КР №048165 від 29.03.2021 року (а.с.17).

Так, акт прийому передачі виконаний робіт містить такі види виконаних робіт:

- попереднє вивчення матеріалів та опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини та вивчення останніх рішень/судової практики Кіровоградського окружного адміністративного суду з аналогічних спорів 1 години х 908 грн.;

- складання позовної заяви 3 години х 908 грн. = 2724 грн.;

- складання опису вкладення, направлення позову поштою до суду 30 хв. х 908 грн. = 454 грн.

Оплата витрат на правничу допомогу складає 4 год. 30 хв. х 908 = 4086 грн.

1 година = 40% від МПМ/2270=908,00 грн.

Вивчаючи вищезазначений перелік, суд зазначає, що такий вид послуги, як надання попереднє вивчення матеріалів та опрацювання законодавчої бази та складання опису вкладененя та направлення позову поштою охоплюється складанням позовної заяви. А враховуючи часткове задоволення позову, на правову допомогу на користь позивача належить стягнути 2323,57 гривень (3 години х 908)/85,3%)).

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №0-1120 від 25.01.2021 року, винесене Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області, в частині нарахування ОСОБА_1 податкового зобов`язання в сумі 60136,77 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 774,52 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 2323,57 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна,55, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006 ).

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. Казанчук