Справа № 136/746/21
Суддя: Шпортун С. В.
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 136/746/21
провадження № 2-а/136/7/21
РІШЕННЯ

іменем України

"28" травня 2021 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі:

головуючого судді Шпортун С.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельник В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, за правилами спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції у Хмельницькій області лейтенанта поліції Назар Андрія Федоровича, Управління патрульної поліції у Хмельницькій області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до поліцейського Управління патрульної поліції у Хмельницькій області лейтенанта поліції Назар Андрія Федоровича (далі відповідач 1), у якій просив суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАН №4124274 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване у неавтоматичному режимі, а провадження у справі закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Підставність позову позивач обґрунтовує тим, що 26.04.2021 поліцейським УПП у Хмельницькій обл. лейтенантом поліції Назар А.Ф. було винесено постанову серії ЕАН №4124274 про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного у виді штрафу у розмірі 510,00 грн за порушення п. 22.5 ПДР щодо перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничним переїздами.

Позивач вважає вказане рішення посадової особи суб`єкта владних повноважень незаконним та таким, що підлягає скасуванню, мотивуючи тим, що оскаржувана постанова не містить інформації про здійснення фіксації правопорушення будь-якими доказами, лише містить констатацію факту перевищення допустимих норм навантаження на строєні вісі транспортного засобу, а проведені зважування вагами, тобто обладнанням на підтвердження повірки яких докази відсутні; не враховано властивості вантажу суміш С5, який перевозився та має властивість зміщуватись, в результаті чого виникла похибка 5,91%, що є незначною; не враховано фактичну масу транспортного засобу, який не перевищував понад 40 т, а мав 35 800 кг. Крім цього, зважування відбувалось шляхом складання даних про масу по кожній з напівосей, що є порушенням методики вимірювання, оскільки вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі та визначати повну масу вантажівки з певною осею та дискретністю вимірювання, чого дотримано не було.

Ухвалою суду від 17.05.2021 до справи було залучено за клопотанням позивача у якості співвідповідача Управління патрульної поліції у Хмельницькій області ДПП.

Поліцейським Управління патрульної поліції у Хмельницькій області лейтенантом поліції Назар А.Ф. було подано відзив, відповідно до якого він просив суд в задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що оскаржувана позивачем постанова була винесена ним із дотриманням вимог КУпАП та ПДР, стягнення накладено в межах санкції норми, за якою інкриміновано діяння позивача. При цьому, позивачем не оскаржувались дії та рішення посадових осіб Укртрансбезпеки, до компетенції яких входить віднесення транспортного засобу до великовагових чи великогабаритних, відповідальність щодо забезпечення належного стану обладнання для здійснення ГВК. Вимоги позивача є безпідставними, оскільки останній керуючи вантажівкою перевозив щебінь, де навантаження на строєну вісь було зафіксовано 23 300 кг при допустимому навантаженні 22 000 кг, що на 1 300 кг більше норми, чим порушив п. 22.5 ПДР. Притягнення позивача до адміністративної відповідальності здійснено на основі наявних доказів, які позивач сам подав до суду, а саме: копія акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів; довідки про здійснення ГВК; копія розрахунку №349 за підписами посадових осіб Укртрансбезпеки. Згідно талону здійснення ГВК №434 на транспортний засіб позивача було наявне перевищення ваги на строєну вісь 1300 кг. Відповідач стверджує, що хоч і до компетенції поліції не відноситься габаритно-ваговий контроль транспортних засобів, однак саме завдяки виявленню перевищення вагових параметрів посадовими особами Укртрансбезпеки, працівник поліції зафіксував порушення позивачем п. 22.5 ПДР, внаслідок чого виніс оскаржувану постанову серії ЕАН №4124274 від 26.04.2021, тобто в рамках наданих повноважень та у спосіб визначений законом.

Управління патрульної поліції у Хмельницькій області своїм правом на відзив не скористались.

Позивач відповіді на відзив не подав.

Ухвалою суду від 07.05.2021 призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні з повідомлення (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також, було витребувано від УПП у Хмельницькій обл. матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Сторони заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не подали до суду.

У судове засідання сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомленими.

Позивач та відповідач - 1 скористались своїми правами на розгляд справи у їх відсутність, про що надали заяви відповідного змісту.

Відповідач - 2 був належним чином повідомленим шляхом направлення виклику та ухвали суду на електронну адресу, утім жодних клопотань в адресу суду не блуло спрямовано.

З огляду на зазначене, відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, судовий розгляд справи суд здійсню у відсутність сторін, на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників судового процесу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ст. 229 КАС України не здійснювалось.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи, повно з`ясувавши обставини справи та оцінивши зібрані докази, встановив, що 26.04.2021 поліцейським УПП у Хмельницькій обл. лейтенантом поліції Назар А.Ф. було винесено постанову серії ЕАН №4124274 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване у не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. (а.с. 13).

Із вказаного рішення посадової особи суб`єкта владних повноважень слідує, що 26.04.2021 о 13:53 год. ОСОБА_1 , керуючи вантажівкою перевозив щебінь, де навантаження на строєну вісь було 23 300 кг, при допустимому навантаженні 22 000 кг, що на 1 300 кг більше норми, чим порушив п. 22.5 ПДР, а саме порушення по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Позивач, не погодившись із зазначеним рішенням посадової особи суб`єкта владних повноважень, вважаючи його незаконним, звернувся до суду із даним позовом про оскарження індивідуального акту.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

На виконання вимог ухвали суду від 07.05.2021 відповідачами не було надано матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача, у якій було винесено оскаржувану постанову, не надано жодних доказів з посиланням на те, що вони надані позивачем до позову.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ч. 1ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за частиною першою статті 132-1 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ч. 2 ст. 222 КУпАП).

Вказані норми свідчать про те, що розгляд справи та винесення оскаржуваного позивачем рішення посадової особи суб`єкта владних повноважень було проведено в рамках повноважень останнього.

Положеннями п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Правила дорожнього руху (далі ПДР), відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України (п. 1.1 Правил дорожнього руху).

Згідно з пунктом 22.5 ПДР, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України N 30 від 18.01.2001, встановлюють єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Так відповідно до п. 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі Правил проїзду), визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з п. 3 згаданих Правил проїзду, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 , керуючи вантажівкою перевозив щебінь, де навантаження на строєну вісь було 23 300 кг, при допустимому навантаженні 22000 кг, що на 1300 кг більше норми, чим порушив п. 22.5 ПДР, а саме порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Судом встановлено, що згідно показників ваги №449 здійснення ГВК талон №434 (а.с 8), 26.04.2021 о 13:49 було проведено зважування транспортного засобу номерний знак НОМЕР_1 , режим динамічний, тобто під час руху, а саме: 3,2 км/год.; 3,5 км/год.; 3,6 км/год.; 3,2 км/год.; 3,6 км/год. Всього вага на кожну із вісей показала 6600 кг, 8600 кг, 7100 кг, 7950 кг, загальна вага 38 500 кг. Вказані показники відображено у довідці №б/н про результати здійснення габаритно - вагового контролю (а.с.10).

Тобто у вину позивачеві ставиться порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

У той же час відповідно до примітки ст. 132-1 КУпАП, дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

Адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті пов`язані з перевищенням габаритних параметрів передбачено частиною другою статті 132-1 цього Кодексу, і несе її відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи (ч. 1 ст. 14-3 КУпАП).

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події та складу адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності. До структури складу адміністративного правопорушення відносяться: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона. Адміністративне правопорушення може мати місце лише за наявності всіх перелічених складових, що у сукупності становлять склад адміністративного правопорушення.

Так, судом встановлено, що фактичні обставини справи, викладені в оскаржуваній постанові, не знайшли свого відображення у належній юридичній кваліфікації правопорушення, позивач не може нести відповідальність за ч.1 ст.132-1 КУпАП.

Крім цього, пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У зв`язку з цим посадова особа зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатись, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особу порушника, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та інше.

У той же час, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП не надано, у тому числі на пропозицію суду викладену в ухвалі, відповідач вказав, що усі докази на підтвердження вини надано позивачем до позову.

Позивач у позовній заяві заперечив обставини щодо відповідності обладнання нормам діючого законодавства, яким здійснювалось зважування транспортного засобу, яким він керував та нормативно правових актів, зокрема зазначив, що не підтверджено утримання такого обладнання в робочому стані; його періодичної повірки в строки визначені діючим законодавством, наявність відповідного свідоцтва.

Вказані обставини відповідачем не спростовані, а на підтвердження таких обставин не надано належних доказів.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 5 розділу ІV Інструкції встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Зокрема, такими є відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис та докази вчиненого правопорушення, які додаються до постанови.

В свою чергу, у п.7 «До постанови додаються» - відсутні будь які докази наявності відомостей про обладнання яким проведено було зважування транспортного засобу, яким керував позивач, не зазначено інших доказів, за наявності яких могло бути зафіксовано вказані обставини та свідчили про підтвердження вини позивача «поза будь яким розумним сумнівом», а доводи позивача, що позивач сам надав такі докази не6 звільняють його від обов`язку довести такі обставини перед судом відповідно до ст.77 КАС України.

Ураховуючи викладене, у суду відсутні підстави вважати, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

При цьому, суд враховує, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України), тобто саме відповідач в разі заперечення позивачем обставин притягнення його до адміністративної відповідальності зобов`язаний доводити правомірність своїх дій.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.02.2020 в справі N 524/9716/16-а.

Суд звертає увагу, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі N 338/1/17.

Інших доказів, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не надано та матеріали справи не містять. Тому суд вважає, що правомірність прийняття оскаржуваної постанови відповідачем, з огляду на відсутність доказів, які можуть бути взяті судом до уваги на спростування викладених у позовній заяві обставин, не доведено.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в тому числі, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Ураховуючи відсутність достатніх доказів, які можуть бути прийняті судом до уваги та на підставі яких винесено оскаржувану постанову, приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника, яким не визнаються обставини, викладені в оскаржуваній постанові, слід тлумачити на його користь, суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову про притягнення позивача до відповідальності та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень, слід скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення, що відповідає п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, а тому позов підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст.139 КАС України, де зазначено, що у зв`язку із задоволенням позову особи, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжного доручення позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 454, 00 грн, відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд вказує про присудження на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору у межах вказаної суми.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 20, 22, 7277, 139, 241246, 250, 255, 257263, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) до поліцейського Управління патрульної поліції у Хмельницькій області лейтенанта поліції Назар Андрія Федоровича та Управління патрульної поліції у Хмельницькій області ДПП (місцезнаходження: пров. Коцюбинського, буд. 35/2, м. Хмельницький, Хмельницька обл.) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАН №4124274 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-1 КУпАП, винесену 26.04.2021 поліцейським Управління патрульної поліції у Хмельницькій області лейтенантом поліції Назар Андрієм Федоровичем, а провадження у справі, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі - Управління патрульної поліції у Хмельницькій області ДПП на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 454, 00 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом 10-ти днів із дня його проголошення (ч. 4 ст. 286 КАС України) до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Повний текст рішення суду складено 01.06.2021.

Суддя С.В. Шпортун