Справа № 338/510/21
Суддя: Шишко О. А.
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/510/21

15 червня 2021 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого-судді Шишка О.А.,

з участю : секретаря Сіщук Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №176/0/92-21-ДК/0121/По/08/01/-21 від 24 березня 2021 року.

Заявлені вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що постановою державного інспектора у сфері здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Гірака О.М. №176/0/92-21-ДК/0121/По/08/01/-21 від 24 березня 2021 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. Вказану постанову вважає незаконною, оскільки вона винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення №176/0/92-21-ДК/0125П/07/01/-21 від 24 березня 2021 року, який не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Крім того, в мотивувальній частині постанови вказано, що земельна ділянка, яка розташована по АДРЕСА_1 , ним використовується не за цільовим призначенням, однак доказів в обгрунтування такої позиції відповідача матеріали справи не містять. Зазначає, що земельну ділянку він придбав за договором купівлі-продажу від 27.08.2008 року. Її цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, однак частина цієї ділянки надмірно зволожена, що призвело до утворення водойми, яка залишилася в даний час. Отже дана частина земельної ділянки непридатна для використання за її цільовим призначенням, і на думку спеціалістів технічні можливості для її осушення відсутні.

Також позивач зауважує, що порушена процедура розгляду адміністративної справи, так як протокол про адміністративне правопорушення складено у його відсутності, про час та місце розгляду справи він не повідомлений, йому не роз`яснювались його права, копію протоколу від 24 березня 2021 року разом із постановою від цього ж числа отримав поштовим зв`язком 16 квітня 2021 року. Просив згадану постанову скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

18 травня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що державним інспектором Гіраком О.М. проведено перевірку земельної ділянки загальною площею 0,4816 га (кадастровий номер :01:004:0083), на АДРЕСА_1 , за результатами якої складено акт обстеження земельної ділянки від 04 березня 2021 року та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 04 березня 2021 року Вказаними актами встановлено, що на земельній ділянці приватної форми власності, власник - ОСОБА_1 , з кадастровим номером :01:004:0083, розташовано штучну водойму (ставок) на площі 0,0950 га.), що є порушенням п. "ґ" ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України, за що передбачена відповідальність ст.53 КУпАП.

18 березня 2021 року державний інспектор Гірак О.М. рекомендованим листом направив повідомлення ОСОБА_1 про виклик для надання пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства. Під час перевірки статусу відправлення на сайті Укрпошти встановлено, що таке отримане членом сім`ї ОСОБА_1 23 березня 2021 року.

24 березня 2021 року державним інспектором на підставі акта перевірки від 04 березня 2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , від підписання такого та надання пояснень останній відмовився. Вважає, що вказаний протокол від 24 березня 2021 року та оскаржувана позивачем постанова про накладення адміністративного стягнення винесені з дотриманням вимог КУпАП, Земельного кодексу України та Інструкції з оформлення державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель матеріалів про адміністративні правопорушення, а отже підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Позивач пояснив, що будь-яких повідомлень про виклик до державного інспектора він не отримував, тому не був належним чином повідомлений про розгляд справи, призначений на 24 березня 2021 року. Заперечував факт зняття родючого шару ґрунту та облаштування водойми, наполягав на тому, що частина земельної ділянки надмірно зволожена, а водойма, розташована на ній, вже була на час придбання ним земельної ділянки. Він продовжує доглядати за всією земельною ділянкою, очищує утворену водойму від водоростей. які використовує для добрива. Також він надає утворену водойму місцевій пожежній частині для використання як пожежної водойми. Вважає, що не може нести відповідальність за дії, які він не вчиняв, тому просить позов задовлльнити.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, наведених у відзиві. Зазначила, що протокол від 24 березня 2021 року та оскаржувана позивачем постанова про накладення адміністративного стягнення винесені з дотриманням норм чинного законодавства, тому просила в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що наказом начальника Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 24 лютого 2021 року № 176-ДК державному інспектору Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Олександру Гіраку доручено здійснити державний контроль за дотриманням вимог земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки під час використання земель водного фонду, а саме: земельної ділянки приватної форми власності площею 0,4816 га (кадастровий номер :01:004:0083), цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Солотвинської селищної територіальної громади Івано-Франківського району (а.с. 28).

04 березня 2021 року державним інспектором Гіраком О.М. складено акт обстеження земельної ділянки №176/0/92-21-ДК/190/АО/10/01/-21, з якого видно, що ним проведено обстеження земельної ділянки площею 0,4816 га, кадастровий номер :01:004:0083 на АДРЕСА_1 , яка належить до земель сільськогосподарського призначення (цільове призначення для ведення особистого селянського господарства), власник - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 . За результатами обстеження встановлено, що на земельній ділянці розташовано штучну водойму (ставок) на площі 0,0950 га. Також встановлено, що на території вказаної земельної ділянки здійснено зняття та перенесення ґрунтового покриву земельної ділянки для експлуатації та облаштування штучної водойми (ставка) (а.с.29).

Крім того, цього ж числа державним інспектором Гіраком О.М. складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки №176/0/92-21-ДК/162/АП/09/01/-21 (а.с. 30-31), зі змісту якого видно, що на цій ділянці розташовано штучну водойму (ставок), тобто ФОП ОСОБА_1 використовує земельну ділянку не за цільовим призначенням, що є порушенням п. "ґ" ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України, та ст. 53 КУпАП.

Згідно з повідомленням про виклик для надання пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства, адресованим ОСОБА_1 , дата такого повідомлення містить виправлення на 18 березня 2021 року, останній запрошувався для надання пояснень до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на 11 год 24 березня 2021 року (а.с. 32).

Відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24 березня 2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення № 176/0/92-21-ДК/0125П/07/01/-21 за ст. 53 КУпАП (а.с.34), за результатами розгляду якого винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 24 березня 2021 року №176/0/92-21-ДК/0121/По/08/01/-21. Цією постановою фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

В описовій частині вказаної постанови державним інспектором вказано, що земельна ділянка приватної форми власності площею 0,4816 га (кадастровий номер :01:004:0083), цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташована по АДРЕСА_1 , перебуває у власності ФОП ОСОБА_1 , використовується не за цільовим призначенням на площі 0,0950 га, що є порушенням п. "ґ" ч.1 ст.211 ЗК України та ст. 53 КУпАП. (а.с.35)

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За вимогами статті 256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Крім того, відповідно до п. 6 розділу ІІ Інструкції з оформлення державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19 січня 2017 року №6, у протоколі обов`язково робиться відмітка про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її прав і обов`язків, передбачених статтею 268 КУпАП, а також про повідомлення її про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу їй обов`язково направляється рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення (додаток 2) із зазначенням часу і місця розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адмінвідповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Натомість вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення, разом з постановою про накладення адміністративного стягнення, приписом та повідомленням державного інспектора надіслано відповідачем 12 квітня 2021 року та отримано позивачем лише 16 квітня 2021 року. Повідомлення про виклик для надання пояснень з питань, пов`язаних з порушенням вимог земельного законодавства на 11 год 24 березня 2021 року, дата складання якого виправлена на 18 березня 2021 року і яке за словами представника відповідача направлено цього числа ОСОБА_1 , на підтвердження чого подано фіскальний чек (трек номер 674) без опису вкладення рекомендованого листа та яке, як встановлено судом, доставлено о 20 год 00 хв 23 березня 2021 року, не може свідчити про належне повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що позбавило останнього можливості реалізувати надані йому права, які передбачені статтею 268 КУпАП.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна відповідати вимогам визначеним даною статтею.

Так постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Однак, зазначених вимог державним інспектором не дотримано. Так, постанова від 24 березня 2021 року направлена позивачу лише 12 квітня 2021 року, а її мотивувальна та резолютивна частини містять істотні суперечності, зокрема, згідно з резолютивною частиною оскаржуваної постанови до відповідальності притягнуто фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 , хоча відповідно до матеріалів справи власником ділянки є фізична особа. Крім того, постанова містить чітке посилання на площу земельної ділянки, яка використовується позивачем не за цільовим призначенням, однак матеріали справи не містять даних яким чином ця полоща визначена.

Таким чином при складанні державним інспектором протоколу про адміністративне правопорушення та в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 допущені суттєві процесуальні порушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.7 КУпАП, застосування уповноваженим на те органом і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетентності, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується не всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи вимагає від уповноваженого органу (посадової особи) насамперед повного дослідження доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні (ст. 251), здійснити всебічну й неупереджену оцінку цих доказів (ст.252), встановити наявність обставин, що пом`якшують (ст. 34) чи обтяжують (ст. 35) відповідальність, з`ясувати чи заподіяно майнову шкоду вчиненим правопорушенням, чи є можливість передати матеріали справи на розгляд громадських організацій чи звільнити від відповідальності через малозначність правопорушення (статті 21, 22 КУпАП).

В порушення вказаних норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, оспорювана постанова, а також складений щодо позивача адміністративний протокол не містять належного обгрунтування факту нецільового використання позивачем його земельної ділянки.

Адміністративна відповідальність відповідно до диспозиції ст. 53 КУпАП передбачена за використання земель не за цільовим призначенням, невиконання природоохоронного режиму використання земель, розміщення, проектування, будівництво, введення в дію об`єктів, які негативно впливають на стан земель, неправильна експлуатація, знищення або пошкодження протиерозійних гідротехнічних споруд, захисних лісонасаджень.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про землеустрій», цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою в установленому законодавством порядку.

Статтею 19 ЗК України встановлено, що за основним цільовим призначенням землі України поділяються на декілька категорій, зокрема, на землі: сільськогосподарського призначення.

Відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 р. № 548, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2010 р. за № 1011/18306 (далі - Класифікація), вирізняють, зокрема, такі види цільового призначення сільськогосподарських земель: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (КВЦПЗ - 01.01.01); для ведення фермерського господарства (КВЦПЗ - 01.01.02); для ведення особистого селянського господарства (КВЦПЗ - 01.01.03); для сінокосіння та випасання худоби (КВЦПЗ - 01.01.08).

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії згідно з ч.1 ст. 20 ЗК України здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Кожна категорія земель має узагальнене цільове призначення, що визначає специфіку її особливого правового режиму. Так, земельні ділянки, віднесені до однієї категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення.

Землями сільськогосподарського призначення, згідно з ч.1 ст. 22 ЗК України, визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Відповідно до вимог ст. 22 ЗК України, до складу сільськогосподарських земель входять: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення, зокрема, можуть передаватися у власність та надаватися у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 Земельного Кодексу.

Отже, відповідно до закріпленого принципу раціонального використання та охорони земель земельні ділянки (частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування з визначеними щодо неї правами) сільськогосподарського призначення підлягають використанню виключно відповідно до видів їх використання, які відповідають їх цільовому призначенню. Цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку.

Згідно з ст.33 ЗК України, земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Відповідно до вимог ч.1 ст.37-1 ЗК України, земельні ділянки сільськогосподарського призначення, призначені для ведення особистого селянського господарства, фермерського господарства, розташовані у масиві земель сільськогосподарського призначення, можуть використовуватися їх власником, землекористувачем також для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без зміни цільового призначення таких земельних ділянок.

Цільове призначення земельної ділянки площею 0,4816 га, що розташована по АДРЕСА_1 , та перебуває у власності ОСОБА_1 є ведення особистого селянського господарства (а.с.40-41)

Згідно з ст.1 Закону України «Про особисте селянське господарство» - особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Ст. 1 Водного Кодексу України визначено, що ставком є штучно створена водойма місткістю не більше 1 млн. кубічних метрів. Водойма - це безстічний або із сповільненим стоком поверхневий водний об`єкт.

Право на створення штучних водойм надане власникам земельних ділянок відповідно до п. 2 ст. 59 ЗК України, яким передбачено, що власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про аквакультуру» - аквакультура, це сільськогосподарська діяльність із штучного розведення, утримання та вирощування об`єктів аквакультури у повністю або частково контрольованих умовах для одержання сільськогосподарської продукції (продукції аквакультури) та її реалізації, виробництва кормів, відтворення біоресурсів, ведення селекційно-племінної роботи, інтродукції, переселення, акліматизації та реакліматизації гідробіонтів, поповнення запасів водних біоресурсів, збереження їх біорізноманіття, а також надання рекреаційних послуг.

Продукція аквакультури - одержані в результаті здійснення господарської діяльності всі види об`єктів аквакультури, а також вироблена з них харчова та нехарчова продукція, у тому числі харчова та запліднена ікра, що відносяться до сільськогосподарської продукції.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер :01:004:0083, площею 0,4816 га, яка розташована по АДРЕСА_1 відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, використовується позивачем ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства та може використовуватися власником також для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без зміни цільового призначення. Доказів використання позивачем ОСОБА_1 вищевказаної земельної ділянки не за цільовим призначенням відповідачем не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем ОСОБА_1 не змінено цільове призначення земельної ділянки, що знаходяться у його власності та використовується відповідно до цільового призначення земель - для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищевказані обставини, беручи до уваги сукупність досліджених та перевірених у справі доказів, суд вважає, що, викладені відносно позивача у постанові обставини спростовуються викладеними в позовній заяві та наданими в судовому засіданні поясненнями позивача. Тому, враховуючи допущені державним інспектором процесуальні порушення в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , винесення постанови, яка містить істотні протиріччя, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити, оспорювану постанову скасувати, а провадження у зазначеній справі - закрити.

Керуючись ст. 7, 9, 53-3, 56, 278, 279, 280, 283, 285 КУпАП, ст. 77, 139, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення № 176/0/92-21-ДК/0121/По/08/01/-21, винесену 24 березня 2021 року державним інспектором у сфері здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Гіраком Олександром Михайловичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальністю за ст. 53 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати, закрити справу про адміністративне правопорушення за ст.53 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення через Богородчанський районний суд.

Головуючий О.А.Шишко