Справа № 560/141/21
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/141/21
РІШЕННЯ

іменем України

15 червня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Лабань Г.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якому просить:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 24.09.2020 №12 щодо відмови у призначенні пенсії за вислугою років за заявою від 16.09.2020.

2. Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугою років період роботи масажистом з 01.03.1988 по 21.11.1988, з 28.01.1991 по 11.10.2017 та призначити з 16.09.2020 пенсію за вислугою років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

3. Стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 16.09.2020 звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за вислугу років. До заяви додав документи, перелік яких визначено відповідним Порядком. За результатами розгляду заяви відповідач прийняв рішення від 24.09.2020 № 12, яким відмовив у призначенні пенсії за вислугу років згідно пункту "е" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з відсутністю станом на 11.10.2017 стажу, який дає право на пенсію за вислугою років. При цьому, при обчисленні загального страхового стажу позивача, окрім спеціального страхового стажу, необхідно враховувати наступні періоди: з 01.03.1988 по 21.11.1988, з 28.01.1991 по 11.10.2017 на посаді "масажиста" у Хмельницькій міській поліклініці №1.

Ухвалою від 13.01.2021 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що відмова у виплаті виплатити грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, як медичному працівникові є правомірною, оскільки на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України № 1058, позивач не працював в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788 від 05.11.1991 року, а тому відсутні законодавчі підстави для виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії.

У відзиві також заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

Враховуючи те, що дана справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 у відповідності до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" призначено пенсію за віком.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За результатом розгляду заяви позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, листом від 04.12.2020 року за № 2200-1704-8/53180 відмовило ОСОБА_1 у виплаті допомоги, в зв`язку з тим, що на дату досягнення пенсійного віку він не працював в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення".

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно положень частини 1 статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «;Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 N 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), який набрав законної сили з 01.01.2004 року.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Судом встановлено, що фактично спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування пункту 7-1 розділу Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пункту 7-1 Закону № 1058-IV, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 (далі Порядок), до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 передбачено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України № 1058 та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З системного аналізу вищенаведених правових норм, суд дійшов висновку, що необхідними умовами для отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій є зокрема:

- досягнення особою пенсійного віку, наявність у неї необхідного страхового стаж;

- вихід на пенсію з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19.03.2019 р. по справі № 466/5637/17.

За змістом пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» отримання вказаної грошової допомоги визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Як встановлено судом згідно трудової книжки у період з 01.03.1988 по 21.11.1988 та з 28.01.1991 по 15.09.2020 ОСОБА_1 працював на посаді масажиста Хмельницькій міській поліклініці №1.

На дату звернення із заявою про призначення пенсії за вислугу років мав 35 років 9 місяців 12 днів загального стажу, з них - 29 років 11 місяців спеціального стажу станом на дату звільнення та 27 років 5 місяців - станом на 11.10.2017.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» №909 від 04.11.1993.

Розділом 2 «Охорона здоров`я» Переліку №909 передбачено, що право на пенсію за вислугою років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), що працюють у таких закладах охорони здоров`я: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, діагностичні центри.

Законом України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" від 19.11.1992 р. № 2801-XII та наказами МОЗ України в сфері медичної діяльності встановлено, що до середнього медичного персоналу відносяться особи, які отримали спеціальну освіту та відповідну кваліфікацію в середніх медичних навчальних закладах і допущені в установленому порядку до медичної діяльності.

Статтею 74 Закону № 2801-XII визначено, що медичною діяльністю можуть займатися особи, які мають відповідну спеціальну освіту.

Так, позивач відповідно до Свідоцтва про проходження підвищення кваліфікації до диплому № НОМЕР_1 у 1991 році пройшов підвищення кваліфікації зі спеціальності «медсетра медична з масажу»

Крім того, закінчив Хмельницьке медичне училище та отримав кваліфікацію фельдшера, що підтверджуються дипломом НОМЕР_1 , що свідчить про наявність у нього кваліфікації середнього медичного персоналу.

У відповідності до Класифікатору професій ДК 003:2005 під кодом 3231 міститься назва посади "Сестра медична з массажу".

Тобто, позивач має кваліфікацію середнього медичного персоналу.

Щодо належності посади "масажист" до посад середнього медичного персоналу варто зазначити наступне. Класифікатор професій ДК 003:2005 під кодом 3231 містить назву роботи "Сестра медична з масажу". Такий класифікатор відсилає до 78 Довідника кваліфікаційних характеристик працівників.

Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників системи охорони здоров`я, що ведений в дію наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29.03.2002 року, під № 30 зареєстровано посаду "Сестра медична з масажу". У вказаному Довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників системи охорони здоров`я відсутня посада "Масажист".

Згідно з діючими в період з 1986 року по 1993 року штатними нормативами ("Збірник штатних нормативів і типових штатів закладів охорони здоров`я" під редакцією ОСОБА_2 , 1986 р.), до штатних розписів закладів охорони здоров`я вводились посади медичних сестер з масажу, які належали до категорії середній медичний персонал.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про те, що позивач має право на зарахування періоду роботи 01.03.1988 по 21.11.1988, з 28.01.1991 по 11.10.2017 до свого спеціального стажу.

Проаналізувавши норми матеріального права, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача у частині не включення до страхового стажу період роботи позивача на посаді «масажиста» у Хмельницькій міській поліклініці №1 з 01.03.1988 по 21.11.1988, з 28.01.1991 по 11.10.2017.

З урахуванням періоду роботи позивача на посаді «масажиста» на дату звернення із заявою про призначення пенсії за вислугу років я мав 35 років 9 місяців 12 днів загального стажу, з них - 29 років 11 місяців спеціального стажу станом на дату звільнення та 27 років 5 місяців - станом на 11.10.2017 та враховуючи вихід на пенсію саме з посади в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 будь - якого іншого виду пенсії, що дає право позивачу, відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року, на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

З огляду на висновки суду, до яких дійшов суду щодо протиправності вказаних дій відповідача, суд вважає, що позовні вимоги щодо зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за вислугою років період роботи масажистом з 01.03.1988 по 21.11.1988, з 28.01.1991 по 11.10.2017 та призначити з 16.09.2020 пенсію за вислугою років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", є законними та обґрунтованими, та такими, що належать задоволенню у повному обсязі.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 24.09.2020 №12 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років за заявою від 16.09.2020.

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за вислугою років період роботи масажистом з 01.03.1988 по 21.11.1988, з 28.01.1991 по 11.10.2017 та призначити з 16.09.2020 пенсію за вислугою років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840, 80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя Г.В. Лабань