Справа № 360/1974/21
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

15 червня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1974/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Гребенара Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області, Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Гребенара Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі І відповідач, ГУНП в Луганській області), з такими позовними вимогами:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017;

2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивач з 07.11.2015 по 01.09.2020 проходив службу в поліції - Головному управлінні Національної поліції в Луганській області. Згідно з наказом № 966 о/с начальника Головного управління Національної поліції в Луганській області від 20.08.2020 підполковника поліції, начальника відділення спеціальної поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 4 частини першої статті 77 у зв`язку зі скороченням штатів або переведенням організаційних заходів з 01.09.2020.

Під час проходження служби позивач отримував грошове забезпечення, але у період з 07 листопад 2015 року по 31 жовтня 2017 року індексація грошового забезпечення позивачу виплачена не була. Станом на день звільнення відповідачем не було проведено розрахунків щодо індексації грошового забезпечення за вказаний період. Відповідач листом від 15.03.2021 № 412/11/22-2021 надав позивачу довідку від 12.03.2021 № 307/111/22-2021 щодо нарахованої та виплаченої індексації за період проходження служби з 07.11.2015 по 01.09.2020, з якої вбачається, що індексація грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.10.2017 позивачу не нараховувалася та не виплачувалася.

Представник позивача вважає бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 протиправною.

Ухвалою суду від 15 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 12 - 13).

Ухвалою суду від 01 червня 2021 року залучено Департамент захисту економіки Національної поліції України як другого відповідача до участі у справі (арк. спр. 31-32).

Від Головного управління національної поліції в Луганській області надійшов відзив на позовну заяву від 27.04.2021 № 742/111/28-2021 (арк. спр. 17 - 20), в якому відповідач зазначив наступне.

Щодо стягнення з ГУНП в Луганській області індексацію грошового забезпечення за період проходження служби з 07.11.2015 по 30.11.2016, ГУНП в Луганській області в цій частині позовних вимог є неналежним відповідачем у зв`язку з тим, що у цей період часу ОСОБА_1 перебував на посаді заступника начальника управління - начальника відділу управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки НПУ.

Таким чином, ОСОБА_1 не перебував у трудових відносинах з ГУНП в Луганській області в період часу з 07.11.2015 по 30.11.2016, як наслідок у відповідача по справі відсутні будь-які зобов`язання перед позивачем щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення у період з 07.11.2015 по 30.11.2016.

Також відповідач зазначив, що спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення».

Відповідач зауважив, що позивачем до позову взагалі не надано будь яких доказів на обґрунтування своїх вимог а саме інформації щодо зміни індексу споживчих цін які надають право позивачу на індексацію грошового забезпечення у спірний період крім того вимоги позивача носять лише декларативний характер.

Відповідно до статті 2 Закону, індексації підлягають грошові доходи громадян, які отримані ними в гривнях на території України і не мають разового характеру. Серед них найпоширенішими є оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно із статтею 4 Закону, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Частиною другою статті 5 Закону передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Частиною шостою статті 5 Закону визначено, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідач звертає увагу суду, що відповідно до частини 1 статті 51 Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах бюджетних асигнувань на заробітну плату (грошове забезпечення), затверджених для бюджетних установ у кошторисах.

В свою чергу постановою КМУ від 18.10.2017 № 782 було внесено зміну до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, доповнивши абзац п`ятий після слова «військовослужбовців» словом, «поліцейських».

Відповідач зазначив, що Порядок № 1078 (в редакції, яка діяла до набрання чинності постановою КМУ № 782) взагалі не передбачав індексацію грошового забезпечення поліцейських, а тому бюджетні асигнування на ці виплати не надходили та кошторис на сплату грошового забезпечення такої виплати не передбачав.

Таким чином, на думку І-го відповідача, правові підстави для нарахування та виплати індексації грошових доходів поліцейським Національної поліції України з грудня 2016 року по жовтень 2017 року відсутні.

На підставі викладеного, І-ий відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Департаментом захисту економіки Національної поліції України до суду 14.07.2021 надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, тотожних зазначеним у відзиві відповідача ГУНП в Луганській області (арк. спр. 37-40).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (арк. спр. 3), має статус учасника бойових дій відповідно до посвідчення від 06.11.2015 серії НОМЕР_2 (арк. спр. 4).

Наказом від 07.11.2015 № 105 о/с відповідно до пункту 9 та 12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» призначено таких, що прибули з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку переатестації з 07.11.2015: по управлінню захисту економіки в Луганській області ОСОБА_1 (арк. спр. 41).

Згідно з наказом Департаменту захисту економіки від 28.11.2016 № 306 ОСОБА_1 переведено для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Луганській області, звільнивши з посади заступника начальника управління начальника відділу управління з 01 грудня 2016 року (арк. спр. 42).

З 01.12.2016 по 21.12.2016 позивач працював в ГУНП в Луганській області на посаді заступника начальника начальника відділу управління кадрового забезпечення, з 21.12.2016 по 01.09.2020 начальником відділення спеціальної поліції, що підтверджується довідкою УКЗ ГУНП в Луганській області від 12.04.2021 (арк. спр. 25).

Отже, у спірному періоді позивач проходив службу в Департаменті захисту економіки з 07.11.2015 по 01.12.2016, в ГУНП в Луганській області з 01.12.2016 по 31.10.2017.

Відповідно до витягу з наказу ГУНП в Луганській області від 20.08.2020 № 966 о/с звільнено зі служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_1 , начальника відділення спеціальної поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області за ст. 77 ч. 1 п. 4 (у зв`язку із скороченням штатів бо проведенням організаційних заходів), з 01.09.2020, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 21 рік 04 місяці 29 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 11 років 00 місяців 00 днів, загальний трудовий стаж: 26 років 05 місяців 21 день, з виплатою одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати складає: 21 рік, з виплатою компенсації за невикористану в році звільнення відпустку у кількості 30 діб, встановивши відсоток премії за вересень 2020 року 47,71% (арк. спр. 5).

Із довідки ГУНП в Луганській області від 12.03.2021 № 307/111/22-2021 встановлено, що індексація грошового забезпечення у період з листопада 2015 року по жовтень 2016 року ОСОБА_1 не виплачувалась (арк. спр. 7).

У довідці ГУНП в Луганській області від 19.04.2021 № 477/111/22-2021 зазначено, що індексація грошового забезпечення у період з грудня 2016 року по жовтень 2017 року ОСОБА_1 не виплачувалась (арк. спр. 23).

Згідно з довідкою Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 08.06.2021 № 46 індексація грошового забезпечення у період з листопада 2015 року по листопад 2016 року ОСОБА_1 не нараховувалась та не виплачувалась (арк. спр. 43).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначає Закон України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580).

Відповідно до частини першої статті 59 Закону № 580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Пунктом 4 частини десятої статті 62 Закону № 580 визначено, що поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Згідно із частинами першою, другою і п`ятою статті 94 Закону № 580 поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Частиною першою статті 2 Закону № 1282-ХІІ встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).

У частині п`ятій статті 2 Закону № 1282-ХІІ вказано, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно зі статті 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року 101 відсоток).

Частинами першою та другою статті 5 Закону № 1282-ХІІ підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Статтею 6 Закону № 1282-ХІІ встановлено, що Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до преамбули та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» постановлено з метою реалізації Закону України від 6 лютого 2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» затвердити Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

З метою реалізації положень Закону № 1282-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 17 липня 2003 року № 1078 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078).

Згідно із пунктом 1 Порядок № 1078 встановлено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Пунктом 1-1 Порядку № 1078 визначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року 101 відсоток). Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 2 Порядку № 1078 визначено чіткий перелік видів грошових доходів громадян, що підлягають індексації.

Так, пунктом 2 Порядку № 1078 (в редакції від 24 листопада 2016 року) встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Отже, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи із служби в поліції жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

При цьому обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення.

Суд наголошує, що статтею 94 Закону № 580 безпосередньо визначено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

У зв`язку з чим за спірний період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року стосовно позивача були визначені законом підстави для індексації грошового забезпечення як поліцейського.

Оскільки право на індексацію грошового забезпечення позивача порушено, тому воно підлягає відновленню в судовому порядку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Зважаючи на обставини справи, суд дійшов висновку, що позивачем обрано достатній та ефективний спосіб захисту порушеного права, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом не вирішується питання про розподіл судових витрат, оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 32, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги адвоката Гребенара Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (місцезнаходження: 93406, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Вілєсова, буд. 1, код за ), Департаменту захисту економіки Національної поліції України (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 10, код за ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 30.11.2016.

Зобов`язати Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 30.11.2016.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2016 по 31.10.2017.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2016 по 31.10.2017.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова