Справа № 160/17697/20
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
30 грудня 2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДПС у Дніпропетровській області) про визнання протиправною та скасування вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 20.05.2019 № Ф-9668-50/66-У зі сплати єдиного внеску в розмірі 21 030, 90грн.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що у період з 2009 по 2019 роки він підприємницьку діяльність не здійснював та доход від такої діяльності не отримував. 19 липня 2019 року державна реєстрація підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 була припинена. У грудні 2020 року позивач дізнався, що його майно арештовано у зв`язку з несплатою суми боргу (недоїмки) відповідно до вимоги відповідача від 20.05.2019 № Ф-9668-50/66-У зі сплати єдиного внеску в розмірі 21 030, 90грн. Окрім цього позивачем зазначено, що оскаржена вимога прийнята без проведення жодної перевірки та складання відповідного акту документальної перевірки. Також позивач зазначив, що вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9668-50/66-У сформована ГУ ДПС у Дніпропетровській області 20.05.2019, хоча згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ГУ ДПС у Дніпропетровській області утворено лише 01.08.2019, про що зроблений відповідний запис, а розпочало свою діяльність 03.09.2019, відповідно до наказу ГУ ДПС від 03.09.2019 № 17 «Про початок діяльності ГУ ДПС у Дніпропетровській області». У зв`язку з чим, позивач звернулася до суду з означеною позовною заявою.
17.02.2021 року до суду від ГУ ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області як фізична особа-підприємець з 19.08.2004. На момент формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20.05.2019 № Ф-9668-50/66 позивач, як ФОП припинений не був. Податкова звітність позивачем не подавалася, доходів він не отримував, відомостей щодо припинення підприємницької діяльності не подавав, а тому, з урахуванням положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які набули чинності з 01.01.2017, повинен був сплачувати суму єдиного внеску, яка не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Також відповідачем зазначено, що первинна вимога № Ф-9668-50/66 була сформована 20.05.2019 ГУ ДФС у Дніпропетровській області та направлена на адресу позивача 11.07.2019. Після повернення 05.09.2019 первинної вимоги, з 15.09.2020 вона набула статус узгодженої і вже ГУ ДПС у Дніпропетровській області сформував вимогу від 20.05.2019 № Ф-9668-50/66-У, яку направив до виконавчої служби, і яка є предметом оскарження. Згідно з вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 20.05.2019 № Ф-9668-50/66-У позивачу нараховано ЄСВ в сумі 21 030, 90грн. У зв`язку з чим відповідач просить суд в задоволенні позовної заяви відмовити.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) був зареєстрований як фізична особа - підприємець з 11.08.2004, та з 19.08.2004 перебуває на обліку в органах державної податкової служби.
Судом встановлено, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області було сформовано та направлено на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.05.2019 № Ф-9668-50/66-У, якою ОСОБА_1 нараховано борг по сплаті єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2017, 2018 та І і ІІ квартали 2019 року в сумі 21 030, 90грн.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Частиною 2 статті 6 Конституції України встановлено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.
Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. (ч.1 ст.68 Конституції України).
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон №2464-VI).
Згідно з п. 2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI встановлено, що до платників єдиного внеску віднесено фізичних осіб-підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування.
Приписами п. 2 ч. 1 ст.7 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
З огляду на вищенаведені положення, платники податків, зокрема фізичні особи-підприємці, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування, зобов`язані сплачувати єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Суд звертає увагу, що, ГУ ДПС у Дніпропетровській області 20.05.2019 сформувало податкову вимогу № Ф-9668-50/66-У, відповідно до якої, станом на 23.09.2019 заборгованість зі сплати ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування складала 21 030,90 грн.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» ГУ ДФС у Дніпропетровській області реорганізовано та приєднано до ГУ ДПС у Дніпропетровській області.
Наказом Державної податкової служби України від 12.07.2019 № 14 було затверджено Положення про ГУ ДПС у Дніпропетровській області.
Свою діяльність ГУ ДПС у Дніпропетровській області розпочало 03.09.2019, відповідно до наказу «Про початок діяльності ГУ ДПС у Дніпропетровській області» від 03.09.2019 № 17.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесло оскаржену вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.05.2019 № Ф-9668-50/66-У раніше, ніж ГУ ДПС у Дніпропетровській області було утворено та зареєстровано, як юридичну особу у встановленому законом порядку.
Посилання відповідача на те, що первинну вимогу № Ф-9668-50/66 було сформовано 20.05.2019 ГУ ДФС у Дніпропетровській області та направлено на адресу позивача 11.07.2019, а ГУ ДПС у Дніпропетровській області сформувало вже «узгоджену» вимогу від 20.05.2019 № Ф-9668-50/66-У, суд оцінює критично, оскільки ГУ ДПС у Дніпропетровській області утворено як нову юридичну особу публічного права і вона не може формувати узгоджену вимогу про сплату боргу, яка була первинно сформована юридичною особою, яка реорганізована (ГУ ДФС у Дніпропетровській області).
Крім того, ГУ ДФС у Дніпропетровській області на момент розгляду справи в суді перебуває в стані припинення з 02.08.2019, але не припинено.
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9668-50/66-У від 20.05.2019, винесена ГУ ДПС у Дніпропетровській області, є протиправною, а отже суд дійшов висновку про її скасування.
Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. ч. 1 та 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, перевіривши докази надані позивачем, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на вищевикладене, судовий збір у розмірі 840,80 грн., сплачений позивачем відповідно до квитанції № 14 від 24.12.2020 року, підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись статтями 9, 73-77, 134, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складений 05.04.2021.

Суддя О.В. Царікова