Справа № 420/5649/21
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5649/21
У Х В А Л А

14 червня 2021 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Радчука А.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (вул. Січових стрільців, 17, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невнесення змін до Переліку вкладників та не затвердження змін до Загального реєстру вкладників АТ "Імексбанк", які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок фонду, відносно ОСОБА_1 з належної її сумою в розмірі 189890, 97 грн. на підставі договору банківського вкладу від 19.01.2015р. №490016903;

зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести зміни до Переліку вкладників та затвердити зміни до Загального реєстру вкладників АТ "Імексбанк", які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду, відносно ОСОБА_1 з належної її сумою в розмірі 189890, 97 грн. на підставі договору банківського вкладу від 19.01.2015p.№490016903.

Представник відповідача звернувся до суду з клопотанням, в якому просив залишити без розгляду позовну заяву у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

В обґрунтування даного клопотання зазначено, що 21.01.2016 року позивачу направлено відповідь (вих. № 311) від Уповноваженої особи ФГВФО. 27.02.2020 року Позивачу направлено відповідь (вих. № 285) від Уповноваженої особи ФГВФО. 25.03.2020 року Верховним судом винесено Постанову по справі № 521/10074/17, якою закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ФГВФО, за участi третьої особи ПАТ «Імексбанк». 07.04.2021 року позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із цим позовом.

Розглянувши клопотання суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.3 ст.122 КАС України).

За правилами статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу (п. 8 ч. 1 статті 240 КАС України).

Вирішуючи клопотання відповідача, з урахуванням наданих на їх обґрунтування доказів, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд, оцінюючи обставини, що перешкоджали особі здійсненню права на своєчасне звернення за захистом порушених прав, свобод та інтересів, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Таким чином, умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед його пропуск, відсутність заяви про поновлення строку, а у разі подання заяви про поновлення строку - відсутність поважних причин його пропуску.

Щодо визначення, власне, поважності причин пропуску строку звернення до суду, необхідно звернути увагу, що законодавством не встановлено перелік випадків, які можуть розцінюватись судом як поважні причини пропуску строків, а тому, відповідно, вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції суду, до якого з адміністративним позовом звертається позивач.

Разом з тим, поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду є наявність обставин, які створили об`єктивні перешкоди для звернення особи з адміністративним позовом і подолання яких для цієї особи було неможливим або ускладненим.

Так постановою Верховного Суду від 25.03.2020 у справі №521/10074/17 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29.08.2018 та постанову Одеського апеляційного суду від 05.06.2019 скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію, за участю третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «МЕКСБАНК» про визнання діяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії закрито.

Крім того ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 29 квітня 2020 року по справі №522/3800/20 клопотання адвоката Галюрова М.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.02.2017 р. задоволено. Скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 14.02.2017 р. у провадженні №757/8557/17-к в частині грошових коштів, що знаходяться на рахунках фізичних осіб в АТ «Імексбанк», а саме: ОСОБА_1 (№ НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , рахунок НОМЕР_3 ).

18.03.2021 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб розглянуто звернення позивача, зареєстроване у фонді 23.12.2020 року та повідомлено, що наразі відсутнє судове рішення, що набрало законної сили, про зобов`язання включити вкладника АТ «МЕКСБАНК» ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Таким чином, судом встановлено, що позивач протягом усього часу виявляла бажання скористатись судовим захистом і вживала спрямовані на це заходи,

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

У той же час, адміністративний суд керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини, яку він викладає у своїх рішеннях.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 Конвенції не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. France Європейський суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому, як випливає з рішення Європейського суду з прав людини у справі Ilhan v. Turkey, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, як свідчить позиція Європейського суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що лише 18.03.2021 року відповідачем було остаточно відмовлено позивачу в отриманні гарантованої суми відшкодування за вкладом, суд вважає що відсутні підстави для залишення даної позовної заяви без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 248 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (вул. Січових стрільців, 17, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Радчук А.А.