Справа № 640/19902/19
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2021 року м. Київ № 640/19902/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління проектами «СМАРТ ФІНАНС»
до Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03 липня 2019 року № ,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління проектами «СМАРТ ФІНАНС» (далі - ТОВ «КУП «СМАРТ ФІНАНС», позивач) з адміністративним позовом до Головне управління Державної фіскальної служби України у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03 липня 2019 року № .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки відповідача за наслідками проведеної перевірки щодо порушень позивачем положень Податкового кодексу України при визначенні суми податку на прибуток є хибними, базуються виключно на суб`єктивних припущеннях перевіряючих, які не мають підтвердження належними доказами, адже позивачем дотримано всі вимоги передбачені статтями 134 та 141 Податкового кодексу України при обчислені такого податку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.10.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

18 листопада 2019 року представником Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві надано до суду відзив, в якому відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні.

Відзив обґрунтовано тим, що, що позивачем не відображено від`ємне значення фінансового результату від продажу або іншого відчуження цінних паперів, відображеного у складі фінансового результату до оподаткування податкового періоду, чим порушено положення статті 134 та 141 Податкового кодексу України та занижено різниці, на які збільшується фінансовий результат до оподаткування податком на прибуток за 2016 рік на загальну суму 1 762 768 грн., у зв`язку із чим винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 03 липня 2019 року № .

Крім того, відповідач зазначає, що якщо у платника, який у 2016 році прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату на усі різниці, річний дохід за 2017 рік перевищив 20 мільйонів гривень, то він повинен застосовувати коригування вже при визначенні фінансового результату до оподаткування за 2017 рік. Тобто, Позивач повинен починати застосовувати коригування, починаючи з того податкового періоду, у якому його річний дохід перевищив 20 мільйонів гривень, що останнім виконано не було.

09 грудня 2019 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що відповідно до положень статті 141 Податкового кодексу України вбачається, що для платників податків, які здійснюють операції з продажу або іншого відчуження цінних паперів, передбачені окремі податкові різниці визначені зазначеною статтею, зокрема відповідно до підпункту 141.2.1 пункту 141.2 фінансовий результат до оподаткування збільшується: на суму від`ємного фінансового результату від продажу або іншого відчуження цінних паперів, відображеного у складі фінансового результату до оподаткування звітного періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, при цьому, відповідно до положень пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України підприємствам річний дохід яких менший за 20 мільйонів гривень надається право не застосовувати коригування на різниці при визначенні об`єкту оподаткування, а за таких умов позивачем не допущено порушення вимог чинного законодавства.

09 червня 2020 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва допущено замінену відповідача у справі з Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві на його правонаступника Головне управління Державної податкової служби України у м. Києві.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

28 травня 2019 року головним управлінням ДФС України проведено документальну виїзну перевірку ТОВ «КУП «СМАРТ ФІНАНС» з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства, та сплати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем було складено акт № 209/1-26-15-14-03-01/ 370800448 , відповідно до висновків якого, позивачем порушено вимоги підпункту 134.1. пункту 134.1 статті 134, підпункту 141.2.1 пункту 141.2 статті 141розділу ІІІ Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2016 рік на суму 317 298,00 грн.

На підставі зазначеного вище акту, 03.07.2019 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № на суму 396 622,50 грн. з яких 317 298,00 грн. зобов`язання по сплаті податку на прибуток та 79 324,50 грн. штрафні фінансові санкції.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями податкового органу позивач звернувся до суду із адміністративним позовом.

В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правовідносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до положень підпункту 134.1.1 пункту 134.1. статті 134 Податкового кодексу України (в редакції, чинній, на час виникнення спірних правовідносин), об`єктом оподаткування є:

прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Згідно підпункту 140.4.2 пункту 140.4 статті 140 Податкового кодексу України до різниць, на які зменшується фінансовий результат до оподаткування, відноситься різниця у вигляді від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років.

Відповідно до підпункту 141.2.1 пункту 141.2. статті 141 Податкового кодексу України фінансовий результат до оподаткування збільшується: на суму від`ємного фінансового результату від продажу або іншого відчуження цінних паперів, відображеного у складі фінансового результату до оподаткування звітного періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

При цьому відповідно до пункту 137.4 статті 137 Податкового кодексу України податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком. Податковий (звітний) період починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду.

Згідно підпункту «в» пункту 137.5 статті 137 Податкового кодексу України річний податковий (звітний) період встановлюється для таких платників податку: платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за показниками Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід), за попередній річний звітний (податковий) період, не перевищує 20 мільйонів гривень. При цьому до річного доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначеного за показниками Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід), включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Матеріалами справи встановлено, що розмір річного доходу позивача за 2015 рік склав 3 239 315 гривень, що відповідно до тверджень позивача, є позитивним значенням об`єкту оподаткування податком на прибуток, а саме у розмірі 9 080 грн.

У січні 2016 року на підставі того, що дохід за попередній 2015 рік не перевищив 20 мільйонів гривень, позивач прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці, оформлене Наказом № 160112/1 від 12.01.2016 року.

Крім того, позивачем було подано податкову декларацію за 2015 рік № 927598354, в якій зазначив про рішення не застосовувати коригування фінансового результату.

Зазначена декларація була прийнята податковим органом, про що свідчить квитанція № 2 від 23.02.2016 року.

У зв`язку із прийнятим рішенням, при визначенні об`єкту оподаткування податком на прибуток у 2016 році, позивачем не застосовувалось корегування фінансового результату на різниці, що виникли у цьому році, а саме: сума від`ємного фінансового результату від продажу або іншого відчуження цінних паперів (передбачена положеннями статті 141 Податкового кодексу України) та сума розрахункової амортизації основних засобів або нематеріальних активів (передбачена статтею 138 Податкового кодексу України).

Так, дохід позивача у 2016 році склав 6 824 782 гривні, що відповідно до тверджень позивача, є позитивним значенням об`єкту оподаткування податком на прибуток, а саме у розмірі 46 967 грн.

Позивачем було подано податкову декларацію за 2016 рік № , яка відповідно від квитанції № 2 від 27.01.2017 року прийнята податковим органом.

Оскільки річний дохід позивача за 2016 рік був менший за 20 мільйонів гривень, у 2017 році позивач також мав право не застосовувати коригування фінансового результату на різниці.

За результатами 2017 року дохід позивача склав 23 119 292 грн., що було зазначено у податковій декларації за 2017 рік № 11911657, яка відповідно до квитанції № 2 від 16.01.2018 року прийнята податковим органом.

Так, враховуючи перевищення доходу за 2017 рік суми у 20 мільйонів гривень позивач з січня 2018 року почав застосовувати коригування фінансового результату на різниці та перейшов на застосування квартального податкового звітного періоду.

В той же час, викладена в Акті перевірки позиція відповідача полягає у тому, що якщо у платника, який у 2016 році прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату на усі різниці, річний дохід за 2017 рік перевищив 20 мільйонів гривень, то він повинен застосовувати коригування вже при визначенні фінансового результату до оподаткування за 2017 рік. Тобто, Позивач повинен починати застосовувати коригування, починаючи з того податкового періоду, у якому його річний дохід перевищив 20 мільйонів гривень.

Крім того, відповідачем також зазначається, що позивачем не відображено від`ємне значення фінансового результату від продажу або іншого відчуження цінних паперів, відображеного у складі фінансового результату до оподаткування податкового періоду чим порушено положення статті 134 та 141 Податкового кодексу України та занижено різниці, на які збільшується фінансовий результат до оподаткування податком на прибуток на загальну суму 1 762 768 грн., у зв`язку із чим винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 03 липня 2019 року № .

Разом з тим, суд не погоджується з такою позицією відповідача з огляду на наступне.

З системного аналізу положень статті 141 Податкового кодексу України вбачається, що для платників податків, які здійснюють операції з продажу або іншого відчуження цінних паперів, передбачені окремі податкові різниці визначені зазначеною статтею, зокрема відповідно до підпункту 141.2.1 пункту 141.2 фінансовий результат до оподаткування збільшується: на суму від`ємного фінансового результату від продажу або іншого відчуження цінних паперів, відображеного у складі фінансового результату до оподаткування звітного періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

При цьому, відповідно до положень пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України підприємствам річний дохід яких менший за 20 мільйонів гривень надається право не застосовувати коригування на різниці при визначенні об`єкту оподаткування.

Крім того, виходячи зі змісту статей 134-141 Податкового кодексу України, можна дійти висновку, що застосування коригувань фінансового результату до оподаткування на різниці починається у тому податковому періоді, який є наступним за податковим періодом, у якому річний дохід перевищив двадцять мільйонів гривень.

Зокрема, відповідно до буквального тлумачення підпункту 134.1.1 пункту 134.1. статті 134 Податкового кодексу України, якщо у платника (позивача), який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу (в 2015 році), в будь-якому наступному році (2018 рік) річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період (2017 рік) перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року, тобто - 2018 року, що, власне, і було зроблено позивачем при поданні податкової декларації з податку на прибуток за І квартал 2018 року.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -

тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування -

тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Отже, фінансова відповідальність платника податку можлива лише за умови доведення контролюючим органом факту порушення таким платником законодавства з питань оподаткування, чого під час розгляду даної справи встановлено не було.

Відтак, підстави для застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, відсутні.

За таких обставин, доводи контролюючого органу про заниження різниці на які збільшується фінансовий результат до оподаткування податком на прибуток, є необґрунтованими, як і твердження про обов`язок позивача коригувати фінансовий результат до оподаткування на усі різниці за безпосередньо 2017 рік, внаслідок перевищення доходу позивача за 2017 рік суми в 20 млн. грн, внаслідок чого оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 03 липня 2019 року № є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до положень частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких підлягають відшкодуванню або оплаті витрати позивача - не суб`єкта владних повноважень при задоволенні адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 5 949,35 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 22.10.2019 року № 4594, що міститься в матеріалах справи.

Враховуючи задоволення позовних вимог, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачений позивачем судовий збір у сумі 5 949,35 грн.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління проектами «СМАРТ ФІНАНС» (, адреса: 04116, м. Київ, вул. В.Василевської / вул. Кирило-Мефодіївська, 12/16) задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві від 03 липня 2019 року № .

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління проектами «СМАРТ ФІНАНС» (, адреса: 04116, м. Київ, вул. В.Василевської / вул. Кирило-Мефодіївська, 12/16) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) судовий збір у розмірі 5 949 (п`ять тисяч дев`ятсот сорок дев`ять) грн. 35 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко