Справа № 554/3842/21
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 16.06.2021 Справа № 554/3842/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 червня 2021 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону 3 роти патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Степаненка Костянтина Олександровича, третя особа - батальйон патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій, скасування постанови,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог та відзиву

26 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду, в якому зазначив, що 15 квітня 2021 року відповідно до постанови серії ЕАН № 4071746 він на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн за те, що о 13 год 40 хв, цього ж дня, він керував автомобілем MERCEDES-BENZ ML д. н. з. НОМЕР_1 на ділянці автодороги М-03( 65-й км) у Київській області та рухався зі швидкістю 147 км/год, при цьому перевищив встановлену швидкість руху на 37 км/год, чим порушив вимоги п. 12.6 Правил дорожнього руху (далі - Правил).

Заперечуючи факт вчинення інкримінованого йому порушення Правил, позивач зазначив, що у вказаний день він дійсно рухався на зазначеному автомобілі у вказаному місці, але інкримінованого йому порушення Правил не вчиняв. Зазначив, що дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення є протиправними, оскільки він має сумніви з приводу допустимості використання приладу TruCAМ, як засобу вимірювання швидкості руху, у зв`язку з чим ним заявлялося клопотання про перенесення слухання справи для вивчення матеріалів справи, надання доказів та забезпечення участі у розгляді справи його адвоката, чого зроблено не було, чим порушено його право на захист. Вважає, що доводи інспектора про вчинення ним правопорушення грунтуються на припущеннях.

Вказану постанову позивач вважає протиправною, що і стало підставою звернення його до суду з адміністративним позовом.

В установлений законом строк Відповідачем надано відзив на адміністративний позов, зі змісту якого слідує, що лазерний вимірювач швидкості TruCAМ LТІ 20/20 має сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UA-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів Державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LТІ 20/20 TruCAМ», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. Крім того, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/20477, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 24 листопада 2020 року лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAМ LТІ 20/20 є придатним до застосування, а тому вважає необгрунтованими посилання позивача на відсутність у працівників поліції законодавчо закріпленого права застосовувати даний прилад. Крім того, інспектор мав право розглядати справу у скороченому провадженні та на місці вчинення правопорушення винести постанову про адміністративне правопорушення, не порушивши при цьому процедуру розгляду справи, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Обставини справи, встановлені судом та докази, на підставі яких вони встановлені

Відповідно до постанови серії ЕАН № 4071746 ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн за те, що 15 квітня 2021 року, о 13 год 40 хв, цього ж дня він керував автомобілем MERCEDES-BENZ ML д. н. з. НОМЕР_1 на ділянці автодороги М-03 (65-й км) у Київській області та рухався зі швидкістю 147 км/год, при цьому перевищив встановлену швидкість руху на 37 км/год, чим порушив вимоги п. 12.6 Правил.

На підтвердження вказаних обставин Відповідачем надано фотокартку та відеозапис із лазерного приладу TruCam від 15 квітня 2021 року.

З вказаних матеріалів фото - та відеофіксації вбачається, що транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ ML д. н. з. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 147 км/год.

При цьому, матеріали відео - та фотофіксації не містять зображень водія під час руху транспортного засобу з перевищенням швидкості.

На підтвердження винуватості позивача ОСОБА_1 відповідачем надано відеозапис боді - камери 000016, тоді як спірна постанова містить посилання на запис боді- камери аі00016, що, на думку суду, є свідченням використання іншого приладу для відеофіксації порушення ПДР, а тому суд позбавлений можливості використовувати наданий відеозапис, як належний та допустимий доказ по справі.

Зі змісту наданого як позивачем, так і Відповідачем відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 заявляв клопотання про відкладення розгляду справи, для надання йому можливості вивчення матеріалів справи та забезпечення участі адвоката у розгляді справи.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України "Про дорожній рух" регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306.

Пункт 12.6 ПДР України передбачає, що поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47 іншим транспортним засобам дозволяється рух із швидкістю: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год, на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год, на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122 КУпАП (в редакції чинній на момент вчинення правопорушення).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України "Про Національну поліцію" (далі - Закон N 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону N 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Окрім того, частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП встановлено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню

адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач рухався зі швидкістю 147 км/год, при цьому перевищив встановлену швидкість руху на 37 км/год, чим порушив вимоги п. 12.6 Правил.

Так, спірна постанова серії ЕАН № 4071746 містить посилання на запис боді - камери аі00016, тоді як Відповідачем долучено відеозапис боді - камери 000016, тобто інший, що позбавляє суд можливості оцінити його як належний та допустимий доказ у справі.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 . Відповідачем разом з відзивом на адміністративний позов долучені фотознімки та відеофіксацію приладу TruCAМ від 15 квітня 2021 року, які не зазначені у спірній постанові, що позбавляє суд можливості оцінити його, як належний та допустимий доказ у справі.

Таким чином, Відповідачем, який розглянув справу не виконано вимогу щодо посилання у постанові про накладення стягнення на докази, які в повній мірі підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем.

Суд знаходить необґрунтованими доводи Відповідача про те, що процедура розгляду справи в порядку скороченого провадження не передбачає порядку її відкладення, за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки вказані доводи прямо порушують право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Частиною 1 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, серед яких: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Відповідно до ст. 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Статтею 279 КУпАП встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Таким чином, приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З аналізу наведених норм Кодексу України про адміністративні правопорушення слідує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та її вирішення повинно відбуватися в точній відповідності з законом та з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, з матеріалів справи слідує, що позивач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що заявив відповідне клопотання, проте інспектором не було вжито заходів щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, чим порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Докази в спростування таких доводів позивача в матеріалах справи відсутні.

Викладене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеній у постановах від 18 лютого 2020 року по справі № 524/9827/16-а та від 26 травня 2020 року по справі № 640/16220/16-а.

Таким чином, суд приходить до висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та її вирішення не відбувся в точній відповідності з законом та з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що факт порушення позивачем вимог п.12.6 ПДР України не підтверджується належними і допустимими доказами у справі, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови із зазначенням їх у постанові та з порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскаржувана постанова прийнята з порушенням вимог частини 2 ст. 77 КАС України та п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України та є необґрунтованою і такою, що прийнята без урахування всіх обставин, що мають значення для справи, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись статтями ст. ст. 241-243, 246, 250-251, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора батальйону 3 роти патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Степаненка Костянтина Олександровича, третя особа - батальйон патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій, скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора батальйону 3 роти патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Степаненка Костянтина Олександровича щодо винесення постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст.122 КУпАП.

Скасувати постанову серії ЕАН № 4071746 від 15 квітня 2021 року про накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн, як протиправну.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя А. Г. Савченко