Справа № 947/9515/21
Суддя: Петренко В. С.
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/9515/21
Провадження № 2-а/947/103/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2021 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Ратовської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до Інспектора патрульної поліції Відділу організації несення служб в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області молодшого лейтенанта поліції Смичковського Олександра Олександровича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Одеській області

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

29.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Інспектора патрульної поліції Відділу організації несення служб в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області молодшого лейтенанта поліції Смичковського Олександра Олександровича, в якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3936067 від 18.03.2021 року у вигляді адміністративного стягнення у розмірі 680 грн. з ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що він отримав постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3936067 від 18.03.2021 року, у вигляді адміністративного стягнення у розмірі 680 грн., яка складена ОСОБА_2 .

Позивач вказує, що по суті вказаного правопорушення у постанові, за якою нібито ним було здійснено керування автомобіля 18.03.2021 року о 16:18:39 в м. Одесі по провулку Водний, 19, у м. Одесі, нібито керуючи транспортним засобом, він - ОСОБА_1 здійснив стоянку у місці, що зробило суттєве перешкоджання руху інших ТЗ та руху пішоходів, чим порушив п. 15.10. ПДР - порушення правил стоянки у місцях, де ТЗ, що стоїть, зробить неможливим рух інших ТЗ або пішоходів.

Однак, позивач стверджує, що відомості, які викладені у цій постанові, не відповідають дійсності, а доказів протилежного не може бути надано відповідачем, оскільки не було зафіксоване в автоматичному режимі на відповідному приладі або іншими засобами.

Позивач зазначає, що у АДРЕСА_1 , взагалі не може бути рух транспортних засобів, оскільки провулок тупиковий.

Відповідно до правил дорожнього руху п.15.1 «Зупинка і стоянка» - зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі, а АДРЕСА_1 , не є дорогою.

Також позивач вказує, що підставою для накладення інспектором поліції штрафу може бути фото- та відеофіксація, а також показання свідків, а візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення.

При цьому, позивач посилається на постанову Верховного Суду у справі №357/10134/17від 23.10.2019 року, у якій зазначено, що якщо в матеріалах справи відсутній будь-який доказ, як то відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем ПДР, то це свідчить про недоведеність правомірності прийнятої постанови.

З урахуванням викладеного, вважаючи себе невинним, а постанову серії ЕАН №3936067 від 18.03.2021 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невірним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи, прийняту із порушення норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу адміністративну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 30.03.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції Відділу організації несення служб в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеської області молодшого лейтенанта поліції Смичковського Олександра Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення було залишено без руху. Повідомлено ОСОБА_1 про необхідність виправити недоліки позову протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: сплатити судовий збір за подання позовної заяви про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір», тобто 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп., та надати докази такої сплати. Роз`яснено позивачу, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде залишена без розгляду відповідно до частини 15 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

05.04.2021 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків разом з квитанцією про сплату судового збору у розмірі 454,00 грн.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 12.04.2021 рокубуло прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції Відділу організації несення служб в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеської області молодшого лейтенанта поліції Смичковського Олександра Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Крім того, ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 12.04.2021 року було залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Департамент патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Одеській області.

Відповідач - Інспектор патрульної поліції Відділу організації несення служб в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області молодшого лейтенанта поліції Смичковський Олександр Олександрович у строк, зазначений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відзив на позов не надав.

29.04.2021 року від представника відповідача - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Одеській областідо канцелярії суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування наданого відзиву представник відповідача посилається на те, що 18.03.2021 року, знаходячись на службі, під час патрулювання та нагляду за дорожнім рухом на службовий планшет отримали виклик «Порушення ПДР» за адресою: м. Одеса, Київський р-н, провулок Водний, 19А. Прибувши за вказаною адресою, інспектором 5-ї роти 1-го батальйону відділу з організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 було виявлено порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля FIАТ CINQUECENTO, н/з НОМЕР_1 , як пізніше встановлено, ОСОБА_1 , який приблизно о 16 год. 18 хв. в м. Одеса, пров. Водний, 19, здійснив зупинку/стоянку зробивши неможливим рух іншим транспортним засобам, чим суттєво заважав та створював перешкоду іншим учасникам дорожньому руху, чим порушив п. 15.10.д) ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Представник відповідача вказує, що прибувши за вказаною адресою, поліцейськими було виявлено автомобіль FIАТ CINQUECENTO, н/з НОМЕР_1 , який суттєво перешкоджав проїзду іншим учасникам дорожнього руху, а саме в`їзду та виїзду автомобілів у двір та проходу пішоходів. На місці знаходився заявник, який повідомив, що не може проїхати на своєму авто до себе до дому, так як сусіди постійно паркують своє авто біля будинку заявниці та цим самим перекривають в`їзд до подвір`я.

Як зазначає представник відповідача, через деякий час було виявлено позивача, гр. ОСОБА_1 (сусід заявника), який під час спілкування з поліцейським підтвердив, що саме він припаркував вищезазначений транспортний засіб.

Також заявник зазначив, що дане правопорушення зі сторони сусідів відбувається систематично.

При цьому, представник відповідача стверджує, що під час розгляду справи, позивача було ознайомлено з його правами згідно ст. 268 КУпАП та 63 Конституції України, позивач скористався своїм правом на власний розсуд і не надав поліцейським письмового пояснення по суті вчиненого ним правопорушення. Жодної іншої письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки, так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку п. 5 ст. 278 КУпАП, не надходило.

Представник відповідача вказує, що на підставі усних пояснень заявника, фотографій та відеозаписів з місця правопорушенняу відношенні гр. ОСОБА_1 інспектором відділу з організації несення служби в м. Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Смичковським О.О., було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3936067 від 18.03.2021 року, з фабули якої вбачається, що 18.03.2021 року приблизно о 16 год. 18 хв. позивач здійснив зупинку/стоянку транспортного засобу FIАТ CINQUECENTO, н/з НОМЕР_1 в м. Одеса, в пров. Водний, 19, з порушенням п. 15.10.(д) Правил дорожнього руху України, здійснив зупинку/стояну зробивши неможливим рух іншим транспортним засобам, чим суттєво заважав та створював перешкоду іншим учасникам дорожньому руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. Вказаною постановою на особу накладено штраф у розмірі 680,00 грн.

Також представник відповідача зазначає, що факт порушення позивачем вимог п. 15.10.(д) Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, підтверджується фото та відео матеріалами з місця стоянки транспортного засобу FIАТ CINQUECENTO, н/з НОМЕР_1 .

Крім того, представник відповідача вказує, що інспекторами було зроблено заміри, відповідно до яких розмір провулку, де був розташований автомобіль позивача FIАТ CINQUECENTO, н/з НОМЕР_1 складає 2 м 80 см, габарити транспортного засобу позивача складають 1 м 49 см, проїзд між автомобілем позивача та огородженням складає 1 м 31 см, у зв`язку з чим, позивач, здійснивши зупинку/стоянку транспортного засобу FIАТ CINQUECENTO, н/з НОМЕР_1 , зробив неможливим рух іншим транспортним засобам, чим суттєво заважав та створював перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, що заборонено ПДР.

Представник відповідача вважає, що в обґрунтування власної позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

З урахуванням викладеного, представник відповідача вказує, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. Інспектор мав всі законні підстави для розгляду справи, ним дотримана процедура розгляду справи, постанова серії ЕАН № 3936067 від 18.03.2021 року обґрунтована, винесена на підставі та у порядку, передбаченому законодавством. Доводи позивача щодо необхідності її скасування безпідставні, необґрунтовані та не підкріплені нормами законодавства.

12.04.2021 року від представника позивача до канцелярії суду надійшли письмові пояснення, в яких представник позивача зазначив, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси у судді Куриленко О.М. перебуває цивільна справа №947/37890/20 за позовом ОСОБА_3 (сусідка позивача) до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Так, представник позивача вказує, що ОСОБА_3 звернулась до начальника управління поліції №1 з заявою відносно ОСОБА_6 , який поставив автомобіль і зазначила, що не може проїхати до свого будинку. Вказану заяву ОСОБА_3 долучила до матеріалів справи №947/37890/20 як доказ, однак ОСОБА_3 , коли приїжджає до будинку, ставить свій автомобіль у проході по АДРЕСА_1 .

Таким чином, представник позивача вважає, що Інспектором патрульної поліції Відділу організації несення служб в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеської області молодшого лейтенанта поліції Смичковським Олександром Олександровичем помилково винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3936067 від 18.03.2021 року.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 18.03.2021 року інспектором патрульної поліції 1-го батальйону 5 роти Відділу організації несення служб в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області молодшим лейтенантом поліції Смичковським Олександром Олександровичем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН №3936067, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 гривень 00 копійок.

У вказаній постанові серії ЕАН №3936067 від 18.03.2021 року поліцейським було зазначено суть адміністративного правопорушення, а саме, що 18.03.2021 року о 16 годині 18 хвилин ОСОБА_1 в м. Одесі провулок Водний, 19, керуючи транспортним засобом марки «FIАТ CINQUECENTO», н/з НОМЕР_1 , здійснив стоянку у місці, що зробило суттєве перешкоджання руху інших транспортних засобів та руху пішоходів, чим порушив п. 15.10.д Правил дорожнього руху України стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із вимогами ч. 2 вказаної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.1. Правил дорожнього руху України передбачено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

У відповідності до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно із п. 1.9. Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Положення, зокрема, щодо правил стоянки транспортних засобів визначені у розділі 15 Правил дорожнього руху, підпункти якого є суміжними один до одного під час їх застосування та мають враховуватись у системній єдності один з одним.

Так, відповідно до п. 15.10д Правил дорожнього руху України - стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Абз. 40 п. 1.10 розділу 1 ПДР України передбачено, що зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Абз. 78 п. 1.10. розділу 1 ПДР України встановлює визначення стоянки - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема, правопорушення передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 258 КУпАП визначаються перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Так, частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 5 статті 258 КУпАП передбачено якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, а передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127 1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5рп/15 розяснено положення ч.1 ст.276 КУпАП стосовно змісту словосполучення «за місцем його вчинення». Зазначено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Таким чином зазначеним рішенням роз`яснено, що словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015№ 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 розділ І Інструкції №1395).

Згідно п.4 розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

У відповідності до п.1 розділу III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.2 розділу III Інструкції №1395), що відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до п.1 розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до системного аналізу мотивувальної та резолютивної частини рішення Конституційного Суду України та норм КУпАП, суд дійшов висновку про те, що відповідачем правомірно застосовано скорочене провадження у справі про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача, як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за правилами користування транспортним засобом та розгляду справи про адміністративне правопорушення з винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік яких визначений ст. 251 КУпАП.

В своєму позові позивач оспорює факт порушення ним під. д) п. 15.10 Правил дорожнього руху України, у зв`язку з невірним з`ясуванням інспектором всіх обставин та невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам.

Однак, доказів в обґрунтування вказаних у позовній заяві обставин позивач не надав.

У відповідності до положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.252 КУпАП при оцінці доказів посадова особа керується своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

П.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. №14 "Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. При ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Згідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Таким чином суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач виконав вимоги КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

При цьому факт порушення позивачем ПДР підтверджується фотофіксацією та відеозаписом з нагрудної бодікамери.

Так, з оглянутого судом відеозапису вбачається, щоОСОБА_1 здійснив зупинку/стоянку транспортного засобу FIАТ CINQUECENTO, н/з НОМЕР_1 в м. Одеса, пров. Водний, 19, чим суттєво заважав та створював перешкоду іншим учасникам дорожньому руху.

Крім того, з наданого відеозапису вбачається, що при спілкуванні позивача - ОСОБА_1 з інспектором патрульної поліції, позивач підтвердив факт того, що у пров. Водний, 19, в м. Одесі припаркований його автомобіль та він його зараз перепаркує, щоб він не заважав.

Варто додатково вказати, що на фотознімках та відеозаписі можливо чітко побачити наявність транспортного засобу марки FIАТ CINQUECENTO, н/з НОМЕР_1 в м. Одеса, пров. Водний, 19, який належить ОСОБА_1 , яким здійснено перешкоду іншим учасникам дорожньому руху.

Також, з наданої відповідачем фотофіксації та файлу відеозапису вбачається, що інспекторами було зроблено заміри, відповідно до яких розмір провулку, де був розташований автомобіль позивача FIАТ CINQUECENTO, н/з НОМЕР_1 складає 2 м 80 см, габарити транспортного засобу позивача складають 1 м 49 см, проїзд між автомобілем позивача та огородженням складає 1 м 31 см, що також підтверджує факт того, що позивач, здійснивши зупинку/стоянку транспортного засобу FIАТ CINQUECENTO, н/з НОМЕР_1 , зробив неможливим рух іншим транспортним засобам, чим суттєво заважав та створював перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, що заборонено ПДР.

При цьому, суд приймає в якості належного доказу наданий відповідачем відеозапис, оскільки в оскаржуваній постанові міститься на нього послання - Бодікамера (б/к) 1384 (а.с. 43).

Таким чином, надана відповідачем фотофіксація та наданий відповідачем відеозапис приймається судом як належний доказ на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №3936067 від 18.03.2021 року винесена уповноваженою на те посадовою особою, а також за формою і змістом відповідає вимогам ст.ст. 255,256,283 КУпАП.

У п. 8 вказаної постанови міститься власноручний підпис позивача, що права за ст. 268 КУпАП та ст. 289 КУпАП йому роз`яснені.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування обставин, що викладені в оскаржуваній постанові, тому доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП є необґрунтованими.

Не приймаються судом до уваги посилання представника позивача у наданих письмових поясненнях на те, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси у судді Куриленко О.М. перебуває цивільна справа №947/37890/20 за позовом ОСОБА_3 (сусідка позивача) до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, оскільки зазначені обставини ніяким чином не відносяться до розгляду вказаної адміністративної справи, а посилання представника позивача на те, що в АДРЕСА_1 , був припаркований автомобіль іншої особи, не підтверджені належними доказами.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем було надано до суду докази в підтвердження наявності вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена правомірно, є законною та скасуванню не підлягає.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого ст. 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Між тим, ч. 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, постановою Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Тобто, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Оскільки частинами 1, 2 ст. 77 КАС України (у чинній редакції) передбачено аналогічні положення, що й в ч. 1, 2 ст. 71 КАС України (у редакції до 15.12.2017 року), то вищезазначений висновок Верховного суду з приводу обов`язку доказування в адміністративному судочинстві підлягає застосуванню й до положень частин 1, 2 ст. 77 КАС України (у чинній редакції).

Статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Разом з тим, оспорюючи факт вчинення адміністративного правопорушення в обґрунтування власної правої позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність в його діяннях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а наведені третьою особою доводи не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи.

Судом при розгляді справи встановлено, що посадова особа відповідача дотрималася порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченого діючим КУпАП, у зв`язку з цим, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення законна та обґрунтована і є такою, що відповідає вимогам ст.ст. 283-284 КУпАП. Таким чином, факт правопорушення доведений, оскаржувана постанова складена уповноваженою особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції частини 3 статті 122 КУпАП.

З огляду на наведене, суд приходить до переконливого висновку про те, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 3936067 від 18.03.2021 року інспектор патрульної поліції 1-го батальйону 5 роти Відділу організації несення служб в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області молодшим лейтенантом поліції Смичковським Олександром Олександровичем діяв на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством України, та правомірно притягнув правопорушника ОСОБА_1 до передбаченої законом адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 77, 160-163, 241-246, 257-262, 286, 293, 295 КАС України, суд, ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції Відділу організації несення служб в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області молодшого лейтенанта поліції Смичковського Олександра Олександровича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Одеській областіпро визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Петренко В. С.