Справа № 260/149/20
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 260/149/20 пров. № А/857/4980/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року (прийняте у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Ужгороді суддею Скраль Т.В.) у справі № 260/149/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із цим позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України (далі - Військова частина НОМЕР_1 ) щодо непроведення повного розрахунку при звільненні - невиплати йому компенсації за неотримане речове майно, в день виключення із списків частини - 21.12.2020;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на його користь грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 26 904,26 грн, згідно довідки № 246 від 21.12.2020 «Про вартість речового майна, що належить до видачі майору ОСОБА_1 », з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового та начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004;

- визнати протиправним та скасувати пункт 8 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2020 № 274 (по стройовій частині) в частині виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення майора ОСОБА_1 (Г-003314) заступника командира 3-го стрілецького батальйону з озброєння та техніки;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ про виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення ОСОБА_1 (Г-003314) заступника командира 3-го стрілецького батальйону з озброєння та техніки з відповідним розрахунком вислуги років в календарному, пільговому та в обчислені на вихідну допомогу на день фактичного виключення зі списків особового складу та внести відповідні зміни до військової особової справи ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 по всім видам забезпечення та інші одноразові та додаткові виплати за займаною посадою заступника командира 3-го стрілецького батальйону з озброєння та техніки згідно штатного розкладу починаючи з 22.12.2020 по день фактичного виключення зі списків особового складу.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що він проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 . При звільненні зі служби, незважаючи на письмове звернення з рапортом, відповідач не провів повного розрахунку, зокрема, не виплатив компенсацію за неотримане речове майно, чим порушено законодавчі вимоги.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення повного розрахунку при звільненні - невиплату компенсації за неотримане речове майно ОСОБА_1 , в день виключення із списків частини - 21 грудня 2020 року.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 26 904,26 грн, згідно довідки № 246 від 21.12.2020 «Про вартість речового майна, що належить до видачі майору ОСОБА_1 », з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового та начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004.

Визнано протиправним та скасовано пункт 8 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2020 № 274 (по стройовій частині) в частині виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення майора ОСОБА_1 (Г-003314) заступника командира 3-го стрілецького батальйону з озброєння та техніки.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення, до дня виключення зі списків особового складу, з урахуванням раніше проведених виплат та з розрахунком вислуги років на вихідну допомогу за займаною посадою заступника командира 3-го стрілецького батальйону з озброєння та техніки згідно штатного розпису, із внесенням відповідних змін до військової особової справи ОСОБА_1 .

У задоволенні решти вимог позовної заяви відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду в частині задоволених вимог, його оскаржила Військова частина НОМЕР_2 , яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Тому, з підстав, викладених в апеляційній скарзі, просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивача правомірно звільнено з військової служби на підставі наказу № 274 від 21.12.2020, оскільки контракт з ним закінчився і він виявив добровільне бажання про звільнення його з військової служби у вигляді написання рапорту, тому підстав для невиключення його зі списків особового складу не було. Крім того, в цьому наказі зазначено виплатити грошової компенсації вартості за неотримане речове майно. Тобто, вимога про скасування пункту наказу, що стосується виключення зі списків особового складу військової частини та всіх видів грошового забезпечення та зобов`язання здійснити виплату грошового забезпечення до виключення зі списків та з розрахунком вислуги років є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Також вказує, що військова частина не заперечувала проти виплатити грошової компенсації вартості за неотримане речове майно при надходженні відповідних бюджетних асигнувань і здійснила таку виплату позивачу в сумі 26 500,70 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 402. Наведене свідчить про те, що військова частина здійснила всі дії, які від неї залежать для виплати компенсації, а тому вимога про протиправність її дій щодо невиплати компенсації задоволенню не підлягають.

Суд апеляційної інстанції відповідно до статті 308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки скаржник не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно в сумі 26 904,26 грн, доводи сторін та надані ними докази не досліджуються, а рішення суду першої інстанції в цій частині не переглядається.

Позивач подав клопотання про розгляд справи без його участі, в якому наголосив, що його звільнення відбулось з порушенням Положення № 1153/2008 від 10.12.2008, оскільки при виключенні зі списків особового складу частини йому не було виплачено компенсацію за неотримане речове майно, а тому пункт наказу № 274 від 21.12.2020 про виключення його зі списків підлягає скасуванню з виплатою всіх видів грошового забезпечення до моменту виключення його зі списків після виплати компенсації за неотримане речове майно.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Національній гвардії України.

27 листопада 2020 року майора ОСОБА_1 звільнено відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» наказом № 236 о/с.

21 грудня 2020 року відповідно до пункту 8 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 припинено контракт про проходження військової служби в Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення майора ОСОБА_1 (а.с. 27).

Цим наказом, відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки, служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178, зобов`язано виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в сумі 26 904 гривень 26 копійок.

Відповідно до довідки № 246 від 21 грудня 2020 року, вартість речового майна, що належить до видачі майору ОСОБА_1 складає 26 904,26 грн (а.с. 28).

Проте, виплату грошової компенсації за неотримане речове майно на час звільнення позивача не проведено. Вказане відповідачем не заперечується та не є предметом спору.

Вважаючи дії відповідача щодо невиплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що несвоєчасна виплата грошової компенсації вартості за неотримане речове майно сталася з вини відповідача, а тому позивач не може бути позбавлений права на компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб.

При цьому суд погодився з позицією позивача про те, що він не може бути виключений зі списків особового складу частини, так як виключення позивача відповідно до абз. 3 п. 242 Положення № 1153/2008 здійснюється тільки після проведення з ним усіх необхідних розрахунків. А тому пункт 8 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 21.12.2020 року № 274 (по стройовій частині) в частині виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення позивача є протиправним, прийнятий відповідачем необґрунтовано, без дотриманням вимог законів України, що є підставою для визнання його протиправним.

Суд також зазначив, що до моменту прийняття наказу про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, останній вважається таким, що проходить військову службу і, відтак, має право на виплату грошового забезпечення.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

Зі змісту позовної заяви видно, що предметом спору у цій справі, серед іншого, є зокрема перевірка правомірності оскаржуваного наказу в частині виключення позивача зі списків особового складу військової частини за умов неповного розрахунку на час такого виключення.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XI (далі - Закон № 2232-XI) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону № 2232-XI військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Відповідно до частини 4 вказаної статті форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону № 2232-XI початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 2232-XI закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Частиною дев`ятою статті 26 Закону № 2232-XI звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до абзаців 1 та 3 пункту 242 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, (дія якого відповідно до частини третьої Указу поширюється і на військовослужбовців Національної гвардії України) після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Як видно з матеріалів справи, 05 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернуся до відповідача з рапортом про звільнення його в запас по закінченню терміну контракту, а 09 жовтня 2020 року - з рапортом про здійснення розрахунку належної йому грошової компенсації вартості за нетримане речове майно за період проходження військової служби.

Тому, станом на час виключення зі списків особового складу ОСОБА_1 у відповідача виник обов`язок щодо виплати йому грошової компенсації за неотримане речове майно.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги щодо визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення повного розрахунку при звільненні - невиплату компенсації за неотримане речове майно ОСОБА_1 , в день виключення із списків частини - 21 грудня 2020 року підлягають задоволенню.

При цьому колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що в цих рапортах позивачем не заперечувалася можливість його виключення зі списків особового складу військової частини. У своєму рапорті від 09 жовтня 2020 року ОСОБА_1 зазначив, що за наявності фінансування нараховані кошти просить перерахувати за наданими ним банківськими реквізитами.

З наведеного видно, що позивач не ставив у залежність виплату грошової компенсації за неотримане речове майно із його виключенням зі списків частини.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що альтернативних дій відповідача по відношенню до подальшого проходження військової служби позивачем не було, окрім як видати спірний наказ. Відповідач позбавлений був можливості не прийняти відповідний наказ та продовжувати утримувати у штаті та на службі з виконанням відповідних позивачем обов`язків такої служби проти його волі, який виявив бажання припинити службу у зв`язку із закінченням дії контракту.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 31 березня 2020 року у справі № 820/4141/17.

За таких обставин в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування пункту 8 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2020 № 274 необхідно відмовити.

У зв`язку із відмовою у задоволенні цієї вимоги суд також відмовляє і у задоволенні похідної від неї вимоги про зобов`язанню Військової частини НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення, до дня виключення зі списків особового складу, з урахуванням раніше проведених виплат та з розрахунком вислуги років на вихідну допомогу за займаною посадою заступника командира 3-го стрілецького батальйону з озброєння та техніки згідно штатного розпису, із внесенням відповідних змін до військової особової справи ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України задовольнити частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року в справі № 260/149/21 скасувати, в частині таких задоволених вимог:

«Визнати протиправним та скасувати пункт 8 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2020 № 274 (по стройовій частині) в частині виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення майора ОСОБА_1 (Г-003314) заступника командира 3-го стрілецького батальйону з озброєння та техніки.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату позивачу грошове забезпечення, до дня виключення зі списків особового складу, з урахуванням раніше проведених виплат та з розрахунком вислуги років на вихідну допомогу за займаною посадою заступника командира 3-го стрілецького батальйону з озброєння та техніки згідно штатного розпису, із внесенням відповідних змін до військової особової справи ОСОБА_1 ».

В цій частині прийняти нову постанову, якою у задоволенні цих вимог відмовити.

У решті рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року в справі № 260/149/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин