Справа № 540/347/21
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/347/21
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

02 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.11.2020 року № 0-2103 форми "Ф" стосовно нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік в сумі 9 656,32 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що йому належить на праві власності будівля телятника площею 231,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та яка використовується для сільськогосподарського товаровиробництва, а саме: зберігання вирощеної сільськогосподарської продукції, розміщення сільськогосподарської техніки та інвентарю. Позивач зазначив, що він спільно з батьком - ОСОБА_2 веде особисте селянське господарство з використанням вищевказаної будівлі. У приватній власності батька - ОСОБА_2 перебувають земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 13,9 га. Таким чином, об`єкт нерухомого майна - будівля телятника використовується для здійснення сільськогосподарської діяльності, а здійснюючи виробництво сільгосппродукції є товаровиробником в розумінні норм ПК України і незалежно від того, що є фізичною особою позивач, посилаючись на пункт "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, статті 1 Закону України Про особисте селянське господарство пункту 56.21 статті 56 ПК України, зазначає, що має на пільги та звільняється від сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що ОСОБА_1 не зареєстрований як фізична особа-підприємець, не перебуває на обліку як ФОП, не декларував у 2019 році отримання доходу від виробництва та реалізації сільськогосподарської продукції, а тому не займається діяльністю з виробництва сільськогосподарської продукції, переробки власно-виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізації. Фізична особа - власник об`єктів нежитлової нерухомості, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, без державної реєстрації підприємницької діяльності, не може належати до сільськогосподарських товаровиробників у розумінні норм Податкового кодексу.

Отже, нежитлова будівля, телятник, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває з 29.11.2017 у приватній власності позивача та є об`єктом оподаткування і нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки яке здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 13.11.2020 року № 0-2103 форми "Ф" стосовно нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік ОСОБА_1 в сумі 9 656,32 грн.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. Зокрема апелянт зазначає, що фізична особа - власник об`єктів нежитлової нерухомості, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, без державної реєстрації підприємницької діяльності, не може належати до сільськогосподарських товаровиробників у розумінні норм ПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.12.2017 року №106121848 ОСОБА_1 належить на праві власності будівля телятника площею 231,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У приватній власності батька позивача - ОСОБА_2 перебувають земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме: площею 3,1100 га, кадастровий номер :06:001:1263; площею 3,9000 га, кадастровий номер :06:001:1135; площею 3,0204 га, кадастровий номер :06:001:1261; площею 3,8700 га, кадастровий номер :06:001:1262.

Будівля телятника використовується позивачем разом з батьком для зберігання вирощеної сільськогосподарської продукції та розміщення сільськогосподарської техніки та інвентарю, що підтверджується довідкою старости Садівського Старостинського округу від 22.01.2021 року №88.

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача від 06 вересня 1970 року серії НОМЕР_1 .

13 листопада 2021 року Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі винесено податкове повідомлення - рішення та позивачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за податковий період 2019 рік на загальну суму 9 656,32 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що нежитлова будівля телятник площею 231,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 фактично є нерухомістю сільськогосподарського товаровиробника. Відтак, спірна нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в силу положень пункту "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За приписами п.п.266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1).

Відповідно до підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування.

Так, підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 ст.266 ПК України, визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, з правового аналізу цієї норми вбачається, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Визначення сільськогосподарського товаровиробника виключно для цілей глави 1 «Спрощена система оподаткування, обліку та звітності» розділу XIV Податкового кодексу України «Спеціальні податкові режими», до якої віднесено четверту групу - сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Таким чином, визначення «сільськогосподарський товаровиробник», яке міститься у пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, застосовуються виключно для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу «Спрощена система оподаткування, облік та звітність».

З аналізу вище викладеного встановлено, що до спірних правовідносин щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, дане визначення не застосовується, оскільки вказаний податок відноситься до розділу ХІІ «Податок на майно» Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 5.2, 5.3 ст. 5 Податкового кодексу України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу; інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» від 23.09.2008 № 575-VI, виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

З врахуванням викладеного, судова колегія погоджується з судом першої інстанції, що у даному випадку зміст поняття «сільськогосподарський товаровиробник», викладений у Законі України «Про сільськогосподарський перепис» та у Податковому кодексі України, не суперечить один одному, оскільки визначення, закріплене законодавцем у пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, має чітко обмежену сферу застосування та, як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані норми інших законів у відповідності до положень п. 5.3 ст. 5 Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі № 820/3705/17 від 18 травня 2021 року.

Слід зауважити, що встановлена підпунктом ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України пільга стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Враховуючи встановлені обставини справи, судова колегія визнає, що нежитлові будівлі, які належать позивачу на праві власності, а саме корівники, матеріальний склад та молочний блок, центральна ремонтна майстерня, є нерухомістю сільськогосподарського товаровиробника.

Отже, спірна нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в силу положень пункту ж підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду 04 грудня 2018 року у справі № 649/593/16-а, від 24 квітня 2020 року у справі № 540/2206/19, у якій судами застосовано підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України у подібних правовідносинах.

Садівським старостинським округом Чулаківськогої сільської ради Голопристанського району Херсонської області підтверджено, що позивачем разом з батьком здійснюється особисте селянське господарство з використанням будівлі телятника (а.с.21)

Згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року № 507, клас будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства з кодом 1271 включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін. До будівель з кодом 1271 відноситься: будівлі для тваринництва (1271.1); будівлі для птахівництва (1271.2), будівлі для зберігання зерна (1271.3), будівлі силосні та сінажні (1271.4), будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства (1271.5), будівлі тепличного господарства (1271.6), будівлі рибного господарства (1271.7), будівлі підприємств лісівництва та звірівництва (1271.8), будівлі сільськогосподарського призначення інші (1271.9).

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач фактично є сільськогосподарським товаровиробником, а спірна нерухомість є будівлею сільськогосподарського призначення, на яку поширюються пільги підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Отже вірними є висновки суду першої інстанції щодо скасування оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, якими позивачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік у загальній сумі 9 656,32 грн.

Суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 05 лютого 2021 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України

Керуючись ст.ст.308,311, 312, 315,316,321,328,329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко