Справа № П/320/1294/20
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2021 року № П/320/1294/20
Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:
І. Зміст позовних вимог
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати п.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 988 від 07.11.2019 року яким майору ОСОБА_2 оголошено «сувору догану».

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Позов мотивований протиправністю винесення військовою частиною НОМЕР_1 п.3 спірного наказу з огляду на його прийняття без урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для вирішення справи та без урахування права особи на участь у процесі прийняття такого рішення.

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач вказав, що порушення позивачем порядку проведення навчальних стрільб призвело до того, що сусідній підрозділ почав стрільбу в той час як особовий склад військової частини був направлений до мішеней.

Позивачем подано відповідь на відзив у якому зазначено про перевищення командиром військової частини повноважень при прийнятті спірного наказу.

ІІІ. Процесуальні дії суду у справі
Ухвалою суду від 21.02.2020 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 22.04.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 28.04.2020 вирішено перейти до розгляду адміністративної справи №П/320/1294/20 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії про визнання протиправним та скасування наказу, за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 23.06.2020.

23.06.2020 у судове засідання прибули представник відповідача; позивач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не прибув, явку свого представника не забезпечив. В адміністративній справі оголошено перерву у зв`язку із витребуванням доказів до 20.07.2020.

20.07.2020 сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не прибули, явку своїх представників не забезпечили. В адміністративній справі відкладено розгляд справи за клопотанням представника позивача на 21.09.2020.

27.08.2020 сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не прибули, явку своїх представників не забезпечили. В адміністративній справі відкладено розгляд справи за клопотанням представника позивача на 21.09.2020.

21.09.2020 сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не прибули, явку своїх представників не забезпечили. В адміністративній справі відкладено розгляд справи за клопотанням представника позивача на 08.10.2020.

08.10.2020 сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не прибули, явку своїх представників не забезпечили. В адміністративній справі відкладено розгляд справи за клопотанням представника позивача на 22.10.2020.

22.10.2020 сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не прибули, явку своїх представників не забезпечили. В адміністративній справі відкладено розгляд справи за клопотанням представника позивача на 05.11.2020.

05.11.2020 сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не прибули, явку своїх представників не забезпечили. В адміністративній справі відкладено розгляд справи за клопотанням представника позивача на 19.11.2020.

Судове засідання призначене на 19.11.2020 знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному. Наступне підготовче судове засідання призначено на 14.12.2020.

14.12.2020 сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не прибули, явку своїх представників не забезпечили. В адміністративній закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляд на 14.01.2021.

14.12.2020 сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не прибули, явку своїх представників не забезпечили.

Частиною третьою статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, а також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, протокольною ухвалою суду від 14.01.2021 прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та доказами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 має право пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 13.12.2018 (а.с.31).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 08.06.2017 №161 майора ОСОБА_1 зараховано в списки військової частини та на усі види забезпечення та наказом від 03.01.2018 №1о/с позивача призначено старшим офіцером (інструктором з вогневої підготовки) відділення інструкторів (а.с.13, 14).

Наказом від 15.11.2019 №54 «Про організацію та проведення навчальних стрільб з особовим складом військової частини» визначено провести з особовим складом резерву для проведення внутрішньої ротації БТГр 19 21 листопада 2019 року навчальні стрільби на військовому стрільбищі військової частини НОМЕР_3 . Для проведення навчальних стрільб призначити: керівниками стрільби на ділянках, зокрема: відділення інструкторів майора ОСОБА_1 (а.с.17).

Відповідно до наказу від 30.10.2019 №51 «Про організацію та проведення навчальних стрільб з особовим складом військової частини» на військовому стрільбищі військової частини НОМЕР_3 07.11.2019 проводилися навчальні стрільби з особовим складом резерву БТГр.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 07.11.2019 №988 «Про неналежне виконання службових обов`язків та покарання винних», за порушення вимог ст.16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.19 розділу 1, п.2.1 розділу 2 Курсу стрільб зі стрілецької зброї та озброєння бойових машин Національної гвардії України, старшому офіцеру (інструктору з вогневої підготовки) відділення інструкторів (який був призначений керівником стрільби на ділянці) майору ОСОБА_1 оголошено сувору догану (а.с.90).

Вважаючи спірний наказ, в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд
Надаючи правову оцінку відносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 року № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Законом України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 року № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби), який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Згідно частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина четверта статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Відповідно до частини другої статті 3 Статуту внутрішньої служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 9 Статуту внутрішньої служби визначено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

В силу статті 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідальність військовослужбовців закріплена статтею 26 Статуту внутрішньої служби відповідно до якої, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут).

Преамбулою Дисциплінарного статуту закріплено, що цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, установлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Згідно зі статтею 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Частиною третьою статті 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Статтею 45 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Статтею 68 Дисциплінарного статуту встановлено, що на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту.

Відповідно до статті 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно зі статтею 84 Дисциплінарного статуту, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Статтею 85 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині). Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністра оборони України.

Згідно зі статтею 86 Дисциплінарного статуту після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

VI. Оцінка суду
Перевіряючи правомірність винесення командиром військової частини НОМЕР_1 наказу від 07.11.2019 № 988 в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 19 21 листопада 2019 проводилися навчальні стрільби на військовому стрільбищі військової частини НОМЕР_3 , керівником яких, згідно наказу від 15.11.2019 №54 «Про організацію та проведення навчальних стрільб з особовим складом військової частини», було призначено ОСОБА_1 .

Наказом від 07.11.2019 № 988 на позивача було накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана» за порушення вимог ст.16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.19 розділу 1, п.2.1 розділу 2 Курсу стрільб зі стрілецької зброї та озброєння бойових машин Національної гвардії України, старшому офіцеру (інструктору з вогневої підготовки) відділення інструкторів (який був призначений керівником стрільби на ділянці) майору ОСОБА_1 .

Дослідивши зазначеного наказу, судом встановлено, що підставою його видання стало встановлення в ході проведення посадового контролю командиром військової частини виявлення грубих порушень вимог заходів безпеки при проведенні навчальних стрільб, що могли призвести до тяжких наслідків, а саме: під час огляду мішеней особовим складом резерву БТГр на сусідньому напрямку стрільби інший підрозділ розпочав стрільбу. При цьому сигналісти та спостерігачі від підрозділу старшим керівником стрільби підполковником ОСОБА_3 та керівником стрільби на ділянці майором ОСОБА_2 не були призначені, порядок взаємодії з керівниками на навчальних місцях, ділянках, де проводилась стрільба, належним чином не була організована. Заняття проводились на низькому методичному рівні, без проявлення ініціативи, старанності, вимогливості до навчаємих та особистого небажання майора ОСОБА_2 проводити заняття з особовим складом резерву БТГр.

З долучених до матеріалів справи доказів вбачається відібрання у свідків вказаної події пояснень. Так, опитаний ОСОБА_4 , гранатометник вогневого розрахунку 2 мінометного взводу пояснив, що «в листопаді 2019 року військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 було здійснено виїзд на полігон в с. Старе для злагодження, в тому числі виїхав і він. Перебуваючи на полігоні у них були заплановані навчальні стрільби. Керівником стрільб був призначений майор Годлевський, під час проведення стрільб був присутній командир військової частини полковник Миропольський. Відстрілявшись по мішенях військовослужбовці пішли в поле на огляд мішеней, а він разом з іншими військовослужбовцями залишився на вогневій позиції чекати коли хлопці повернуться з огляду мішеней. В той час коли хлопці оглянули мішені та поверталися назад із сусідньої ділянки розпочав стрільбу по мішенях інший підрозділ. Одразу командир частини ОСОБА_5 зробив зауваження майору Годлевському так як даний випадок є порушенням вимог заходів безпеки при проведенні навчальних стрільб».

Також, ОСОБА_6 пояснив, що «в листопаді 2019 року військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 здійснили виїзд на полігон в с. Старе для злагодження, в тому числі виїхав і він. Перебуваючи на полігоні у них були заплановані навчальні стрільби. Керівником стрільб був призначений майор Годлевський, під час проведення стрільб був присутній командир військової частини полковник Миропольський. Відстрілявшись по мішенях військовослужбовці пішли в поле на огляд мішеней, а він разом з іншими військовослужбовцями залишився на вогневій позиції чекати коли хлопці повернуться з огляду мішеней. В той час коли хлопці оглянули мішені та поверталися назад із сусідньої ділянки розпочав стрільбу по мішенях інший підрозділ. Одразу командир частини Миропольський зробив зауваження майору Годлевському так як даний випадок є порушенням вимог заходів безпеки при проведенні навчальних стрільб».

Опитаний ОСОБА_7 , навідник 1 відділення 1 взводу оперативного призначення, пояснив, що «в листопаді 2019 року військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 здійснили виїзд на полігон в с. Старе для злагодження, в тому числі виїхав і він. Перебуваючи на полігоні у них були заплановані навчальні стрільби. Керівником стрільб був призначений майор Годлевський, під час проведення стрільб був присутній командир військової частини полковник Миропольський. Відстрілявшись по мішенях військовослужбовці пішли в поле на огляд мішеней, а він разом з іншими військовослужбовцями залишився на вогневій позиції чекати коли хлопці повернуться з огляду мішеней. В той час коли хлопці оглянули мішені та поверталися назад із сусідньої ділянки розпочав стрільбу по мішенях інший підрозділ. Одразу командир частини Миропольський зробив зауваження майору Годлевському так як даний випадок є порушенням вимог заходів безпеки при проведенні навчальних стрільб. Після чого сусідній підрозділ припинив стрільбу».

Отже, письмовими поясненнями свідків події, підтверджується порушення порядку навчальних стрільб, керівником стрільби на ділянці ОСОБА_1 , що могло призвести до тяжких наслідків.

Виходячи із законодавчих приписів та встановлених обставин справи (підтвердження неналежного виконання обов`язків під час проведення стрільб позивачем), суд погоджується з відповідачем, що накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді «сувора догана» було здійснено відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд не бере до уваги твердження позивача про порушення правил безпеки іншим підрозділом, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження таких тверджень останнім суду не надано.

Суд звертає увагу, що вид стягнення зазначається начальником (командиром) особисто. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховуються: характер та обставини вчинення правопорушення; його наслідки; попередня поведінка військовослужбовця; тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби, для притягнення до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Аналізуючи доводи позивача щодо необґрунтованості застосування до нього дисциплінарного стягнення, суд виходить з того, що відповідно до приписів Дисциплінарного статуту ЗСУ підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення. Крім того, Дисциплінарний статут не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це в свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин.

Зазначений висновок узгоджується з Рекомендаціями №R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року щодо визначення дискреційних повноважень та ступенем свободи адміністративного органу.

Доводи позивача про недоведеність його вини, безпідставність застосування до нього дисциплінарного стягнення спростовуються встановленими обставинами справи та не узгоджуються із положеннями чинного законодавства України.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд прийшов до висновку про наявність в діях позивача складу дисциплінарного проступку, за який його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, та правомірність наказу командира військової частини від 07.11.2019 №988, відтак підстави для скасування такого наказу відсутні.

VII. Висновок суду
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу.

Доказів, які б спростували доводи відповідача, позивач під час розгляду справи не надав.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та аргументів, наведених учасниками справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

VII. Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки у задоволенні адміністративного позову відмовлено, судові витрати відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Леонтович А.М.

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 14.06.2021 р.