Справа № 517/386/21
Суддя: Тростенюк В. А.
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 517/386/21
Провадження № 2-а/517/1/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року смт. Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тростенюка В.А.,

при секретареві Грабовій І.Г.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Захарівка Одеської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора відділення поліції № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції Корнійчука Миколи Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом доІнспектора відділення поліції № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції Корнійчука М.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27 травня 2021 року позивач виїхав зі свого домогосподарства мотоблоком на АДРЕСА_1 , щоб переїхати до сусіднього домогосподарства. Одразу після виїзду на вулицю його зупинили працівники поліції, а саме Інспектор відділення поліції № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_2 та запропоновано пред`явити документи на транспортний засіб. Позивачем було пояснено, що це не транспортний засіб, а мотоблок який не має жодних документів крім інструкції з використання. Також капітан ОСОБА_2 вимагав пред`явити водійське посвідчення для водіння мотоблоком. Позивач пояснив, що для водіння мотоблоку не передбачено водійського посвідчення. Не зважаючи на пояснення позивача ОСОБА_1 , капітан Корнійчук М.В. повідомив, що позивач порушив Правила дорожнього руху, оскільки не мав при собі водійського посвідчення та склав постанову про накладення адміністративного по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4268694 від 27.05.2021 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Позивач має посвідчення водія та знає правила дорожнього руху. Відсутність при собі посвідчення водія підпадає під дію частини 1 ст. 126 КУпАП, тому застосування до нього відповідальності згідно ч. 2 ст. 126 КУпАП є неправомірним.

Позивач вважає дану постанову незаконною, оскільки вона винесена з грубим порушенням закону, тобто такою що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 262 КАС України підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні позивач вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає постанову законною та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 27.05.2021 року Інспектором відділення поліції № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області капітаном поліції Корнійчуком М.В. відносно позивача ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕАН № 4268594. Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 27.05.2021 року о 14 год. 14 хв. в смт. Затишшя по вул. Чкалова, 15, керував транспортним засобом «ZUBR» Мотоблок, не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1а ПДР України та у зв`язку з чим на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Позивач вважає дану постанову незаконною, оскільки вона винесена з грубим порушенням закону, просить визнати дії капітана ОСОБА_2 не законними та вважає постанову такою, що підлягає скасуванню.

Принциповим для даної справи є питання чи є «мотоблок», яким керував позивач, транспортним засобом, що підлягає державній реєстрації, чи потребує таке керування наявності посвідчення на керування транспортним засобом, від чого і залежить обґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог пп. «а» та пп. «б» п. 2.1 ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб.

Частина 2 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно п. 1.10 Правил Дорожнього руху, механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Мотоблок універсальний мобільний енергетичний засіб на базі одновісного шасі. Мотоблоки застосовуються для суцільної та міжрядкової обробки грунту на невеликих ділянках (сади, теплиці, клумби), для скошування трави, прибирання снігу, приводу стаціонарних машин, перевезення вантажів на невеликі відстані (з використанням буксованих напівпричепів).

Відповідно до п. 30.1 ПДР України власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Згідно ч. 7 ст. 121 КУпАП під транспортними засобами у статтях 121-126, 127-1 - 128-1, частинах першій і другій статті 129, частинах першій - четвертій статті 130, статтях 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 КУпАП слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Частиною 3 статті 34 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII закріплено положення про те, що державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Системний аналіз вказаних положень законодавства свідчить про те, що «мотоблок», у разі використання його як транспортного засобу для перевезення вантажу або пасажирів (водія), повинен бути зареєстрований для його використання на автомобільних дорогах загальнодержавного значення.

При цьому чинне законодавство не містить інших визначень «мотоблоку», як транспортного засобу і віднесення його до того чи іншого їх виду.

Статтею 8 Конституції України закріплюється принцип верховенства права.

Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки (абзац третій пункт 3.1. рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу восьмого пункту 5 частини першої статті 11 Закону України «Про міліцію»).

Частина друга статті 126 КУпАП передбачає стягнення у виді штрафу на особу, яка керує транспортним засобом без права керування. Однак, конкретних правил отримання права на керування даним транспортним засобом не визначено.

Таким чином, в даних спірних правовідносинах має місце «правова невизначеність» щодо визначення правового статусу «мотоблоку», як транспортного засобу, яка не дає змоги особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь.

Таким чином для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

За визначенням, наведеним у ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь - які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За таких обставин, зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність вини позивача у порушенні правил дорожнього руху за викладених в оскаржуваній постанові обставин, з огляду на правову невизначеність у вказаних правовідносинах, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає скасуванню.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи те, що відповідачем не підтверджено правомірність винесеної ним постанови про накладення на відповідача адміністративного стягнення, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73, 77, 243, 244, 250, 286, 295 КАС України, ст. 126, ст. ст. 245, 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора відділення поліції № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції Корнійчука Миколи Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати дії Інспектора відділення поліції № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції Корнійчука Миколи Васильовича незаконними.

Скасувати постанову Інспектора відділення поліції № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції Корнійчука Миколи Васильовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАН № 4268594 від 27.05.2021 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 статтею 126 КУпАП.

Провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного судучерез Фрунзівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 16 червня 2021 року.

Суддя: