Справа № 200/3253/21-а
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 р. Справа№200/3253/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хохленкова О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, Донецька область, місто Бахмут, вул.Миру, 35) про стягнення заборгованості по пенсії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії та стягнення заборгованості по пенсії.

В обґрунтування позову зазначив, що він, є пенсіонером та перебуває на обліку у відповідача.

Відповідач має заборгованість перед позивачем за період з 01.01.2018 року по 28.02.2021 року у розмірі 179 049,60 грн.

Свою відмову у виплаті заборгованості відповідач мотивує тим, що відповідно до Постанови КМУ від 25.04.2018 року № 335 "Про внесення змін до Постанови КМУ від 08.06.2016 року № 365 «Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» виплата заборгованості за минулий час буде здійснена на підставі окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Позивач вважає, що відповідач грубо порушив, охоронювані Конституцією та законами України права позивача на отримання пенсії та просить суд:

- визнати протиправними дії Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати заборгованості з пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 року по 28.02.2021 року,

- стягнути з Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) заборгованість по пенсії у розмірі 179 049,60 грн.

У зв`язку з тим що позовна заява була подана без додержання вимог ст.. 160,161 Кодексу адміністративного судочинства, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2021 позовна заява була залишена без руху.

Зазначеною ухвалою позивачу був встановлений строк для усунення недоліків, шляхом надання до суду доказів сплати судового збору в належному розмірі

Позивач виконав вимоги ухвали, тим самим усунувши недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 19 квітня 2021 року суд відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

18 травня 2021 року відповідач надав через канцелярію суду відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволені позовних вимог.

Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області з доводами ОСОБА_1 , викладеними у позовній заяві, не згодні з огляду на наступні обставини.

ОСОБА_1 26.01.2021 року звернувся до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного УПФУ Донецької області з заявою про запит пенсійної справи з УПФ Шевченківського району Запорізької області та подальшої виплати пенсії за місцем фактичного проживання згідно довідки ВПО. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 до управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради був направлений запит для перевірки фактичного місця проживання.

Виплата Позивачу поточної пенсії розпочата з 01.03.2021 року. Оплата заборгованості за період з 01.01.2018 року по 28.02.2021 року в розмірі 179 049,60 грн. буде проведена на умовах окремого порядку.

Враховуючи зазначене, Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління ПФУ Донецької області просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою від 19 травня 2021 року суд призначив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 15 червня 2021 року о 10 год. 30 хв.

21 травня 2021 року відповідач надав через канцелярію суду уточнений відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволені позовних вимог.

На обґрунтування відмови зазначає, що ОСОБА_1 26.01.2021 року звернувся до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного УПФУ Донецької області з заявою про запит пенсійної справи з УПФ Шевченківського району Запорізької області та подальшої виплати пенсії за місцем фактичного проживання згідно довідки ВПО. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 до управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради був направлений запит для перевірки фактичного місця проживання.

Виплата Позивачу поточної пенсії розпочата з 01.03.2021 року. Оплата заборгованості за період з 25.01.2018 року по 28.02.2021 року в розмірі 479 754,71 грн. буде проведена на умовах окремого порядку.

Що, стосується суми 179 049,60 грн. яка була вказана в попередньому відзиві сталася внаслідок програмної помилки програми ІКІС ППВП., та є некоректною, а тому і суму яка вказана в відповіді на адвокатський запит від 04.03.2021 року №0574-03-8/7576 просив вважати помилковою.

Вірна сума заборгованості перед позивачем за період з 25.01.2018 року по 28.02.2021 року становить 479 754,71 грн.

14 червня 2021 року представник позивача надав через канцелярію суду уточнену позовну заяву, згідно якої зазначає, що у зв`язку із наданням відповідачем додаткових відомостей щодо розміру заборгованості Управління перед позивачем, то з метою повного та ефективного захисту прав позивача просить суд:

Визнати протиправними дії Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення нарахування та виплати пенсії позивачу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 починаючи за період з 25.01.2018 року по 28.02.2021 року.

Стягнути з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 усю заборгованість по пенсії яка виникла з 25.01.2018 року по 28.02.2021 року в розмірі 479 754 (чотириста сімдесят дев`ять сімсот п`ятдесят чотири) грн. 71 коп.

15 червня 2021 року сторони у судове засідання не з`явились. Були повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З`ясовуючи, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, судом встановлено таке.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Куйбишевьским РВДМУ України в Донецькій області 07.04.2001 року, РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 .

Відповідач, Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, яке є юридичною особою , 84500, Донецька обл., місто Бахмут, вулиця Миру, 35, та суб`єктом владних повноважень.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Бахмутсько-Лиманському об`єднаному УПФУ Донецької області. Згідно уточненому відзиву на позовну заяву, заборгованість за період з 25.01.2018 року по 28.02.2021 року складає 479 754,71 грн.

Таким чином, спірним питанням є не виплати позивачу нарахованої пенсії у розмірі 479 754,71 гривень.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 3 статті 4 вказаного Закону визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно зі статтею 5 вказаного Закону виключно цим Законом, визначаються, зокрема порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Підстави для припинення виплати пенсії визначені статтею 49 вказаного Закону, згідно з якою виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 2 статті 6 цього Закону нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Нарахована позивачеві пенсія не отримана без вини з його боку, а тому вважається такою, що не отримана з вини відповідача. Адже щодо пенсійного забезпечення тільки відповідач знаходиться у безпосередніх правовідносинах з позивачем. Бездіяльність інших органів державної влади у бюджетних відносинах між собою не може оцінюватися у спорі щодо невиплати позивачеві 479 754,71 грн. через їх знеособлені дії при фінансуванні Пенсійного Фонду України. Правові наслідки для позивача має саме бездіяльність органу Пенсійного фонду України, який є кінцевим представником держави у відносинах щодо виплати особі коштів, необхідних для забезпечення мінімально встановленого законом рівня життя.

Реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням бюджетних коштів, і яке ґрунтується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від наявності бюджетних асигнувань.

Європейський суд з прав людини зазначив, що в контексті ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поняття «майно» охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (п.74 рішення від 02.03.2005 у справі «Von Maltzan and Others v. Germany»). Європейський суд з прав людини зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та сформував позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність. Таким чином, ст.1 Першого протоколу до Конвенції слід застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань».

Держава в особі відповідача обмежила позивача у праві власності на його актив (нараховану пенсію) без законних підстав для цього та відповідної легітимної мети. Відсутність фінансування або інші особливості бюджетного законодавства не впливають на вказаний висновок, оскільки закон не звільняє з таких підстав відповідача від покладених на нього обов`язків. Фінансове забезпечення виплат позивачеві знаходиться у сфері відповідальності держави та не може виправдовувати обмеження права власності особи.

Суд зазначає, що відповідачем протиправно не виплачено позивачу заборгованість з пенсії за період з 25.01.2018 року по 28.02.2021 року в розмірі 479 754,71 грн.

Спору щодо розміру нарахованої заборгованості з пенсії між сторонами немає.

Зважаючи на наведені обставини в їх сукупності позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, з урахуванням чого суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язкам органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб кореспондує право фізичних та юридичних осіб очікувати що ці органи та посадові особи будуть діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принцип юридичної визначеності в свою чергу, є складовій принципу верховенства права.

Тому, правомірні очікування позивача на те, що орган державної влади буде діяти тільки на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, не здійснилися.

І таким чином, його право було порушено.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші протии Україн від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Вирішуючи питання судових витрат суд зазначає, що у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тож, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 1795 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, Донецька область, місто Бахмут, вул.Миру, 35) про стягнення заборгованості по пенсії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за період з 25.01.2018 року по 28.02.2021 року.

Стягнути з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) заборгованість по пенсії, яка виникла з 25.01.2018 року по 28.02.2021 року в розмірі 479 754 (чотириста сімдесят дев`ять сімсот п`ятдесят чотири) грн. 71 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір у розмірі 1795 (одна тисяча сімсот дев`яносто п`ять) гривень.

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею головуючим 15 червня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Хохленков