Справа № 160/2628/21
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2021 року м. Дніпросправа № 160/2628/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Волкової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2021 року (суддя Віхрова В.С.) у справі №160/2628/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії та рішення відповідача № 28 від 19.11.2020 року, в частині зменшення стажу судді позивача визначеного постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2017 року у справі № 200/987/17-а, що дає позивачу право на призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 24 роки 08 місяців 20 днів та зменшення процентного відношення довічного грошового утримання позивача від працюючого судді на відповідній посаді з 88 відсотків до 50 відсотків;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88 % грошового утриманні судді, який працює на відповідній посаді: 14 років 03 місяці 11 днів стажу роботи на посаді судді, 8 років 00 місяців 13 днів стажу роботи в органах прокуратури, половина строку навчання за денною формою у Запорізькому державному університеті- 02 роки 04 місяці 26 днів, а всього 24 роки 08 місяць 20 днів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання позивача, як судді у відставці, у розмірі 88% грошового утриманні судді, який працює на відповідній посаді, яке позивачу було призначено довічно з урахуванням визначеного постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2017 року у справі № 200/987/17 стажу- 24 роки 8 місяців 20 днів, та виплатити, виходячи з суми, зазначеній у довідці Дніпровського апеляційного суду № 04.2/70-20-с від 13 квітня 2020 року разом з заборгованістю, починаючи з 19.02.2020р, без обмеження граничного розміру та з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання законної сили.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що вона є суддею у відставці, перебуває на обліку у відповідача, як отримувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. На виконання постанови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03.07.2017 року у справі №200/9871/17-а органом ПФУ здійснено розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді в розмірі 88% грошового забезпечення судді, який працює на відповідній посаді, виходячи із стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 24 роки 08 місяців 20 днів. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 року зобов`язано відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Дніпровського апеляційного суду від 13.04.2020 року №04.2/64/20-с з 19.02.2020 року. Після перерахунку пенсії, розмір довічного грошового утримання судді був зменшений з 88% до 50%. Листом від 18.12.2020 року відповідач відмовив у перерахунку, посилаючись на те, що з 18.02.2020 року порядок визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці регулюється ст.142 Закону України №1402, яким передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді. Також відповідач повідомив, що стаж роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у позивачки становить 14 років 3 місяці 15 днів. Не погодившись з діями відповідача щодо зменшення розміру довічного грошового утримання судді у відсотковому значенні, щодо зменшення стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позивачка звернулась із позовом до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2021 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині зменшення стажу судді ОСОБА_1 , що дає позивачу право на призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який становить 24 роки 08 місяців 20 днів;

визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №28 від 19.11.2020 року про розрахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 ;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні.

В іншій частині позову відмовлено.

Зі змісту рішення суду першої інстанції вбачається, що судом відмовлено у задоволенні позову в частині заявлених вимог щодо:

- неправомірності дій відповідача по зменшенню розміру довічного грошового утримання судді у відсотковому значенні з 88% до 50%.

З цього приводу суд першої інстанції зазначив те, що оскільки Законом №2862-ХІІ, за яким призначалося довічне грошове утримання позивачки, встановлювалося відсоткове значення, виходячи з інших складових суддівської винагороди, застосування такого значення до суддівської винагороди за діючим Законом України № 1402-VIІІ прямо суперечить його змісту та є необґрунтованим.

- зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 14 років 03 місяці 11 днів стажу роботи на посаді судді, 8 років 00 місяців 13 днів стажу роботи в органах прокуратури, половина строку навчання за денною формою у Запорізькому державному університеті - 02 роки 04 місяці 26 днів, а всього 24 роки 08 місяць 20 днів.

В цій частині заявлених вимог суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у позивачки права на перерахунок довічного грошового утримання виходячи із стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 14 років 03 місяці 11 днів стажу роботи на посаді судді, 8 років 00 місяців 13 днів стажу роботи в органах прокуратури, половина строку навчання за денною формою у Запорізькому державному університеті - 02 роки 04 місяці 26 днів, а всього 24 роки 08 місяць 20 днів.

В той же час, суд вказав на відсутність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати відповідний стаж роботи позивачки. Такі висновки суд обґрунтував тим, що проведення перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці зі зменшенням стажу судді, є протиправним та таким, що не входить до повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відтак у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати відповідний стаж роботи позивача, оскільки відповідними функціями наділена лише Вища рада правосуддя.

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання позивача, як судді у відставці, у розмірі 88% грошового утриманні судді, який працює на відповідній посаді, яке позивачу було призначено довічно з урахуванням визначеного постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2017 року у справі № 200/987/17 стажу - 24 роки 8 місяців 20 днів, та виплатити, виходячи з суми, зазначеній у довідці Дніпровського апеляційного суду №04.2/70-20-с від 13 квітня 2020 року разом із заборгованістю, починаючи з 19.02.2020 року, без обмеження граничного розміру та з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період.

Підставою для відмови у задоволенні позову, в цій частині заявлених вимог, стали висновки суду про відсутність у позивача права на перерахунок довічного грошового забезпечення у розмірі 88% грошового забезпечення судді, який працює на відповідній посаді, а також відсутність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати відповідний стаж роботи позивачки. Крім цього, суд першої інстанції вказав на те, що вимога зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Дніпровського апеляційного суду від 13.04.2020 року №04.2/64/20-с з 19.02.2020 року та про виплату сум довічного грошового утримання внаслідок перерахунку, вже були предметом розгляду у справі №160/8094/20, рішення суду у цій справі набрало законної сили.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивачка висловлює свою незгоду з висновками суду першої інстанції про відсутність у неї права на перерахунок довічного грошового забезпечення у розмірі 88% грошового забезпечення судді, який працює на відповідній посаді. З цього приводу позивачка зазначає, що підстави для застосування в спірному випадку відсоткового показника, передбаченого ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII, відсутні, оскільки він стосуються призначення нового щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а не перерахунку раніше призначеного, а також з огляду на законодавчо передбачений принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України. До того ж, як вважає позивачка, при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці змінною величиною є лише розмір довічного грошового утримання, натомість відсоткове значення розміру такого утримання, яке обчислювалося при його призначенні, є незмінним. Не погоджується позивачка і з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для зобов`язання відповідача врахувати увесь трудовий стаж, який дає право на призначення довічного грошового утримання. З цього приводу позивачка вказує на те, що її трудовий стаж був визначений на час її звільнення, згідно із рішенням суду, яке набрало законної сили, становить 24 роки 08 місяць 20 днів, з яких: 14 років 03 місяці 11 днів стажу роботи на посаді судді, 8 років 00 місяців 13 днів стажу роботи в органах прокуратури, половина строку навчання за денною формою у Запорізькому державному університеті - 02 роки 04 місяці 26 днів. Будь-які подальші зміни у законодавстві щодо визначення стажу роботи судді, не можуть вплинути на той період стажу, який був набутий за період роботи та який визначений на час звільнення судді у відставку, що прямо передбачено п.34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Необгрунтованими позивачка вважає і посилання суду першої інстанції на рішення суду у справі №160/8094/20, яким зобов`язано відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання. З цього приводу позивачка зазначає, що вказане рішення суду не стосувалося питань зменшення відсотку грошового утримання судді та зменшення стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , указом Президента України від 13.08.2002 року була призначена суддею Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Постановою Верховної Ради України від 10.04.2008 року ОСОБА_1 обрана безстроково на посаду судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, а постановою Верховної Ради України від 20.06.2013 року обрана безстроково суддею апеляційного суду Дніпропетровської області.

ОСОБА_1 рішенням Вищої Ради юстиції від 08.12.2016 року №3042/0/15-16 звільнена з посади судді апеляційного суду Дніпропетровської області у зв`язку з поданням заяви про відставку та наказом апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.12.2016 року №273-к відрахована зі складу суддів апеляційного суду.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.07.2017 року у справі №200/9871/17-а, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.11.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено: визнано неправомірними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро щодо визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі - 80% від суддівської винагороди; зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро починаючи з 17.12.2016 року призначити, нарахувати позивачеві щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, в розмірі 88% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та виплатити зазначене щомісячне довічне грошове утримання судді з урахуванням виплачених за зазначений період сум.

24.04.2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, до якої додала довідку Дніпровського апеляційного суду від 13.04.2020 вих.№04.2/64/20-с про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

У відповідь на дане звернення відповідачем було надано лист про відмову в задоволенні заяви позивача про перерахунок щомісячного довічного утримання.

Не погоджуючись з відмовою у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, позивач звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 року у справі №160/8094/20 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що викладене в листі Про відмову в перерахунку довічного грошового утримання від 15.05.2020 року №0400-0306-8/28590.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Дніпровського апеляційного суду від 13.04.2020 року №04.2/64/20-с з 19.02.2020 року.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 внаслідок перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці заборгованість за період з 19.02.2020 року з урахуванням Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та фактично виплачених сум.

- у задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

- вирішено питання судових витрат.

Рішення суду набрало законної сили 21.09.2020 року згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 28 від 19.11.2020 року позивачу встановлено основний розмір пенсії від заробітку у розмірі 94590 грн.

Листом від 18.12.2020 року №24232-23257/В-01/8-0400/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомлено позивача, що відповідачем на виконання рішення суду позивачу здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року. За матеріалами пенсійної справи стаж роботи на посаді судді становить 14 років 3 місяці 15 днів. Розмір довічного грошового утримання з 19.02.2020 року складає 94590 грн. (189180 грн. х 50% загальний процент розрахунку пенсії від заробітку). Належні суми доплати з 19.02.2020 року нараховано за грудень поточного року.

Не погодившись з діями відповідача щодо зменшення розміру довічного грошового утримання судді у відсотковому значенні, щодо зменшення стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позивачка звернулась із позовом до суду.

З наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII Про судоустрій і статус суддів (далі - Закон №1402-VIII).

Згідно із частиною першою статті 142 Закону №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина друга статті 142 Закону №1402-VI).

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Зокрема, пунктом 25 розділу XII Закону №1402-VIII було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України Про судоустрій і статус суддів (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів від 2 червня 2016 року №1402-VIII, вказаний пункт 25 розділуПрикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнаний неконституційним.

Відповідно до статті 91 Закону України Про Конституційний Суд України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у рішенні від 16.06.2020 у зразковій справі № 620/1116/20 (щодо перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці).

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що на спірні правовідносини розповсюджуються загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені статтею 142 Закону №1402-VIII.

За позицією позивачки в спірному випадку перерахунок щомісячного довічного грошового утримання мав бути здійснений із застосуванням показника 88%, оскільки на момент виходу у відставку за чинними на той час нормами Закону №2862-ХІІ розмір щомісячного довічного грошового утримання позивачки був обрахований як 88% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Натомість, на переконання суду апеляційної інстанції, розрахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не може бути здійснений одночасно із застосуванням двох різних законів, а саме: щодо відсоткового показника суддівської винагороди по Закону №2862-ХІІ (який втратив чинність), а розмір суддівської винагороди - по Закону №1402-VIII (що чинний на теперішній час), оскільки такий розрахунок ставить суддів, які вийшли або вийдуть у відставку по Закону №1402-VIII у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом №2862-ХІІ, так як Закон №2862-ХІІ передбачав, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді за 20 років стажу роботи на посаді судді, а Закон №1402-VIII - 50 відсотків за 20 років суддівського стажу.

Згідно висновку Конституційного Суду України, викладеного у пункті 16 Рішення від 18.02.2020 №2-р/2020, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Оскільки Законом №2862-ХІІ, за яким призначалося довічне грошове утримання позивачці, встановлювалося відсоткове значення, виходячи з інших складових суддівської винагороди, застосування такого значення до суддівської винагороди за діючим Законом України № 1402-VIІІ прямо суперечить його змісту та є необґрунтованим.

З цих підстав суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності у позивачки права на перерахунок довічного грошового забезпечення у розмірі 88% грошового забезпечення судді, який працює на відповідній посаді.

Щодо стажу, який дає право на призначення довічного грошового утримання, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, встановлені обставини справи свідчать про те, що стаж роботи позивачки, який дає право на призначення довічного грошового утримання, на час її звільнення у відставку, з урахуванням постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.07.2017 року у справі №200/9871/17-а, становить 24 роки 08 місяць 20 днів, з яких: 14 років 03 місяці 11 днів стажу роботи на посаді судді, 8 років 00 місяців 13 днів стажу роботи в органах прокуратури, половина строку навчання за денною формою у Запорізькому державному університеті - 02 роки 04 місяці 26 днів.

Саме виходячи із такого трудового стажу позивачці виплачувалося щомісячне довічне грошове утримання до її перерахунку відповідачем на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 року у справі №160/8094/20.

Під час проведення перерахунку відповідачем, при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання у відсотковому значенні, прийнято до уваги лише трудовий стаж позивачки на посаді судді - 14 років 03 місяці 15 днів.

Встановивши такі обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність таких дій відповідача, оскільки у відповідності до абзацу четвертого пункту 34 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 №1402-VIII (доповнено згідно із Законом № 1798-VIII) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Тобто, будь-які подальші зміни у законодавстві щодо визначення стажу роботи судді, не можуть вплинути на той період стажу, який був набутий за період роботи та який визначений на час звільнення судді у відставку.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у позивачки права на перерахунок довічного грошового утримання виходячи із стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 14 років 03 місяці 11 днів стажу роботи на посаді судді, 8 років 00 місяців 13 днів стажу роботи в органах прокуратури, половина строку навчання за денною формою у Запорізькому державному університеті - 02 роки 04 місяці 26 днів, а всього 24 роки 08 місяць 20 днів.

В той же час, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову, в частині заявлених вимог щодо зобов`язання відповідача зарахувати вказаний стаж роботи при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відмовляючи у задоволенні позову, в цій частині заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з того, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

З цих підстав суд першої інстанції вказав на відсутність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати відповідний стаж роботи позивачки, оскільки відповідними функціями наділена лише Вища рада правосуддя.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання (його наявність чи відсутність, період роботи) обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення).

В той же час, питання щодо стажу роботи позивачки, становить предмет спору у цій справі і Вища рада правосуддя не наділена повноваженнями щодо його вирішення.

У спірному випадку відповідач, посилаючись на положення №1402-VIII, вважає, що до стажу роботи, при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, слід враховувати виключно період роботи на посаді судді.

Але така позиція відповідача, як правильно зазначив суд першої інстанції, не узгоджується з положеннями абзацу четвертого пункту 34 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 №1402-VIII (доповнено згідно із Законом № 1798-VIII).

Отже, у спірному випадку, задля поновлення прав позивачки, наявні правові підстави для зобов`язання відповідача зарахувати відповідний стаж роботи позивачки при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Не може погодитися суд апеляційної інстанції і з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з тих підстав, що вимога зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Дніпровського апеляційного суду від 13.04.2020 року №04.2/64/20-с з 19.02.2020 року та про виплату сум довічного грошового утримання внаслідок перерахунку, вже були предметом розгляду у справі №160/8094/20, рішення суду у цій справі набрало законної сили.

З приводу таких висновків суду першої інстанції слід зазначити те, що дійсно судовим рішенням у справі №160/8094/20 дійсно було зобов`язано відповідача здійснити перерахунок позивачці щомісячне довічне грошове утримання, про що зазначено вище, але вказане рішення суду не стосувалося питань зменшення відсотку грошового утримання судді та зменшення стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Отже, ураховуючи суть спірних відносин, які виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати стаж роботи позивачки на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці: 14 років 03 місяці 11 днів стажу роботи на посаді судді, 8 років 00 місяців 13 днів стажу роботи в органах прокуратури, половина строку навчання за денною формою у Запорізькому державному університеті - 02 роки 04 місяці 26 днів, а всього 24 роки 08 місяць 20 днів, та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання позивачки, як судді у відставці, з урахуванням визначеного стажу роботи - 24 роки 8 місяців 20 днів, та виходячи із сум, зазначених у довідці Дніпровського апеляційного суду № 04.2/70-20-с від 13 квітня 2020 року, починаючи з 19.02.2020р., та виплати щомісячне довічне грошове забезпечення з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період.

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови по суті заявлених вимог.

Щодо вимог позивачки про встановлення судового контролю за виконання рішення суду.

Згідно з частиною 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, процесуальним законом передбачена можливість суду в порядку здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений строк звіт про виконання судового рішення.

Натомість, такий процесуальний механізм судового контролю застосовується судом на власний розсуд, виходячи з фактичних обставин справи, оскільки дефініція статті 382 КАС України передбачає право суду на його застосування, а не обов`язок.

Необхідність такого застосування має бути належним чином обґрунтована стороною у справі з огляду на доцільність вжиття такого процесуального механізму або потребує наявності певних сумнівів у суду щодо виконання суб`єктом владних повноважень його рішення, чи інших значущих підстав.

Саме по собі застосування судового контролю виконання судових рішень за відсутності очевидної необхідності не є виправданим.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 28.04.2021 у справі 806/2594/16.

У спірному випадку, обґрунтовуючи необхідність встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, позивачка посилається на можливість не виконання відповідачем судового рішення, оскільки попередні його дії, зокрема, під час виконання судового рішення у справі №160/8094/20, свідчать саме про таке.

Такі аргументи позивачки, на думку суду апеляційної інстанції, носять характер припущень, а у суду відсутні підстави вважати, що відповідач може ухилятися від виконання зобов`язального рішення суду, яким чітко визначено порядок дій відповідача та правові підстави для цього.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що в спірному випадку позивачкою не наведено переконливих аргументів на підтвердження необхідності застосування судового контролю за виконанням відповідачем судового рішення, не доведено достатніми доказами необхідність застосування судом такого процесуального механізму.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2021 року у справі №160/2628/21 скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині зменшення стажу судді ОСОБА_1 , що дає позивачу право на призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який становить 24 роки 08 місяців 20 днів.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №28 від 19.11.2020 року про розрахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці: 14 років 03 місяці 11 днів стажу роботи на посаді судді, 8 років 00 місяців 13 днів стажу роботи в органах прокуратури, половина строку навчання за денною формою у Запорізькому державному університеті - 02 роки 04 місяці 26 днів, а всього 24 роки 08 місяць 20 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, з урахуванням стажу роботи - 24 роки 8 місяців 20 днів, та виходячи із сум, зазначених у довідці Дніпровського апеляційного суду № 04.2/70-20-с від 13 квітня 2020 року, починаючи з 19.02.2020р., та виплати щомісячне довічне грошове забезпечення з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 15.06.2021

Повне судове рішення складено 16.06.2021

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк