Справа № 534/1862/20
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 р.Справа № 534/1862/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

за участю: секретаря судового засідання - Севастьянової А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Центрального округу Державної екологічної інспекції Козлова Олександра Валерійовича на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 18.03.2021 (суддя Морозов В.Ю.; м. Горішні Плавні, Полтавська область, повний текст складено 23.03.2021) по справі № 534/1862/20

за позовом ОСОБА_1

до державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Центрального округу Державної екологічної інспекції Козлова Олександра Валерійовича

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Комсомольського міського суду Полтавської області з адміністративним позовом до державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Центрального округу Державної екологічної інспекції Козлова Олександра Валерійовича (надалі також - відповідач, інспектор) в якому просив суд скасувати постанову державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Центрального округу Державної екологічної інспекції Козлова Олександра Валерійовича № 61/02.6-22 від 27.11.2020 як незаконну.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 18 березня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано неправомірною та скасовано постанову державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Центрального округу Державної екологічної інспекції Козлова Олександра Валерійовича № 61/02.6-22 від 27.11.2020.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Комсомольського міського суду Полтавської області у справі № 534/11/21 і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, якими підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності оскарженою постановою, та не допитав в якості свідка заступника директора МТМР "Тахтаївське" ОСОБА_2 , який виявив правопорушення та склав протокол від 24.10.2020 № 0421 про правопорушення, що призвело до неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та, як наслідок, неправильного вирішення справи.

Також в апеляційній скарзі відповідачем заявлено клопотання про допит в судовому засіданні як свідка заступника директора МТМР "Тахаївське" ОСОБА_2 , який виявив правопорушення та склав протокол від 24.10.2020 № 041 та який володіє вичерпною достовірною інформацією про обставини, місце, дату, час вчинення правопорушення.

Так, положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України передбачено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 72 КАС України).

Згідно із ч. 1 ст. 91 КАС України, показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити ( ч. ч. 1, 2 ст. 92 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 92 КАС України, заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання у справі.

За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.269 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.3 ст.269 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів зазначає, що в клопотанні про допит свідка відповідачем зазначено, що явку свідка в судове засідання забезпечить відповідач, проте в судове засідання відповідач та особа, яку відповідач просив допитати в якості свідка не з`явились, також колегія суддів враховує, що відповідач до суду першої інстанції з відповідним клопотанням про виклик свідків та надання доказів у встановленому КАС України порядку не звертався, при цьому відповідачем не обґрунтовано неможливості такого звернення з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов`язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі протоколу № 041 від 24.10.2020, оформленого заступником директора МТМР "Тахтаївське" Зінченком О.В., постановою державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Центрального округу Державної екологічної інспекції Козлова Олександра Валерійовича від 27.11.2020 № 61/02.6-22 визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 85 КУпАП, а саме у порушенні правил полювання без належного на те дозволу, але не мало наслідків добування, знищення або поранення тварин, а саме здійснював полювання в мисливських угіддях МТМР «Тахтаївське» без дозволу на здобування (відстрільної картки користувача мисливських угідь) (а.с. 4, 5).

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано належних доказів, які б підтвердили факт полювання позивачем в мисливських угіддях Громадської організації "Комсомольське міжрайонне товариство мисливців і рибалок «Тахтаївське» без дозволу на здобування.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Частиною 1 статті 85 КУпАП передбачається, що порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин, допускання собак у мисливські угіддя без нагляду, полювання з порушенням установленого для певної території (регіону, мисливського господарства, обходу тощо) порядку здійснення полювання), яке не мало наслідком добування, знищення або поранення тварин, а також транспортування або перенесення добутих тварин чи їх частин без відмітки цього факту в контрольній картці обліку добутої дичини і порушень правил полювання та в дозволі на їх добування - тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від шести до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від тридцяти до дев`яноста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1 ст. 20 Закону України "Про мисливське господарство та полювання", з метою раціонального використання мисливських тварин, охорони диких тварин, а також середовища їх перебування забороняється: полювати без належного на те дозволу, а саме: без документів, визначених статтею 14 цього Закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 14 Закону України "Про мисливське господарство та полювання", документами на право полювання (для громадян України) є: посвідчення мисливця; щорічна контрольна картка обліку добутої дичини і порушень правил полювання з відміткою про сплату державного мита; дозвіл на добування мисливських тварин (ліцензія, відстрільна картка, дозвіл на діагностичний та селекційний відстріл тощо); відповідний дозвіл на право користування вогнепальною мисливською зброєю у разі її використання; паспорт на собак мисливських порід, інших ловчих звірів і птахів у разі їх використання під час полювання.

Зазначені документи мисливець зобов`язаний мати під час здійснення полювання, транспортування або перенесення продукції полювання і пред`являти їх на вимогу осіб, уповноважених здійснювати контроль у галузі мисливського господарства та полювання.

Статтею 17 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" визначено, що відстрільні картки видаються мисливцям користувачем мисливських угідь.

За статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В силу ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Колегія суддів звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

В ході судового розгляду справи позивач пояснив, що він полював в межах території Пришибської сільської ради, полювання на якій дозволено як в угіддях Кременчуцького ГМРП Полтавської області УТМР відповідно до рішення Кременчуцької районної ради Полтавської області від 27.06.201 (п.1). При цьому, всі необхідні документи він пред`явив на місці фіксації правопорушення (контрольна картка обліку здобутої дичини серія ПЛ № 359152 з терміном дії від 01.06.2000, видана на ім`я позивача (а.с. 6), картку УТМР № 555297, посвідчення мисливця від 02.06.2006, сезонна відстрільна картка серія НОМЕР_1 , видана на ім`я позивача на право добування пернатої дичини в угіддях Кременчуцького ГМРП Полтавської області УТМР до 30.12.2020 (а.с. 6-7).

Допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_4 показав суду, що ОСОБА_3 полював у межах дозволеної території з усіма необхідними документами.

Аналізуючи доводи апелянта стосовно правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

В апеляційній скарзі відповідач, як на доказ посилається на протокол про адміністративне правопорушення № 041 від 24.10.2020, на підставі якого було винесено спірну постанову, рішення Полтавської обласної ради від 17.07.2013 про надання в користування громадській організації "Комсомольське міжрайонне товариство мисливців і рибалок "Тахаївське" мисливських угідь на території Кременчуцького району, план типів мисливських угідь та біотехнічних заходів ГО "Комсомольське міжрайонне товариство мисливців і рибалок "Тахаївське" Кременчуцького району та Комсомольської міської ради Полтавської області, а також ту обставину, що позивач сплатив штраф, які на його думку підтверджує вчинення позивачем правопорушення.

Водночас, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, а саме фотознімки, відео- та аудіозаписи на підтвердження факту перебування позивача на території мисливських угідь ГО "Комсомольське міжрайонне товариство мисливців і рибалок "Тахаївське" та здійснення ним полювання, а докази, на які посилається відповідач, зокрема, рішення про надання ГО "Комсомольське МТМР "Тахаївське" мисливських угідь на території Кременчуцького району, план типів мисливських угідь, сплата позивачем суми штрафу, зазначених обставин жодним чином не підтверджують. Також колегія суддів відхиляє посилання в апеляційній скарзі, як на доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, на показання заступника директора МТМР "Тахаївське" ОСОБА_2 , який виявив правопорушення та склав протокол від 24.10.2020 № 041 про правопорушення щодо місця, дати, часу, обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки такі пояснення відповідачем не було надано ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції, та з матеріалів справи не вбачається, що такі пояснення були надані ОСОБА_2 та були враховані відповідачем під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідач не провів у повному обсязі розгляд матеріалів, не встановив доказів та на підставі лише протоколу про вчинення адміністративного правопорушення виніс постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення законодавства по охороні і використанню тваринного світу. Оцінка доказів проводилась всупереч положень ст. 252 КУпАП, адже будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів, які з достатністю вказували б на здійснення полювання чи перебування на території мисливського угіддя у справі відсутні.

Саме по собі описання в оскарженій постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом скоєння особою такого порушення, оскільки така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Окрім того, приписи ст. 7 ч. 1-3 КУпАП визначають, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Разом з тим, в ході судового розгляду даної адміністративної справи відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не довів порушення позивачем ч. 1 ст. 85 КУпАП, на підставі якої він був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем належними та допустимими доказами не підтверджено правомірність притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною 1 статті 85 КУпАП, відповідно до вимог статті 280 КУпАП не з`ясовано всі обставин справи про адміністративне правопорушення, що у своїй сукупності дозволяє суду дійти висновку, що постанова державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Центрального округу Державної екологічної інспекції Козлова Олександра Валерійовича № 61/02.6-22 від 27.11.2020 підлягає скасуванню.

Таким чином, доводи апелянта, не знайшли свого підтвердження і повністю спростовані матеріалами справи, відповідно правильно оцінені та вмотивовано відхилені судом першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 ..

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Центрального округу Державної екологічної інспекції Козлова Олександра Валерійовича залишити без задоволення.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 18.03.2021 по справі № 534/1862/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова В.Б. Русанова