Справа № 420/2772/21
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2772/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне підприємство «Національні інформаційні системи», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне підприємство «Національні інформаційні системи», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 27.01.2021 року №313/5 «Про задоволення скарги ОСОБА_2 » від 21.05.2020 року, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 21.05.2020 року за №В-14458.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 11.02.2021 року з офіційного сайту Міністерства юстиції України йому стало відомо про розгляд та задоволення скарги ОСОБА_2 від 21.05.2020 року, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 21.05.2020 року №В-14458.

Ознайомившись з текстом опублікованого висновку колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України від 13.11.2020 року та наказом Міністерства юстиції України від 27.01.2021 року №313/5 позивач вважає, що розгляд скарги було проведено відповідачем з грубим порушенням процедури розгляду скарг, визначеної Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128.

Ухвалою суду від 14.04.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне підприємство «Національні інформаційні системи», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

01.06.2021 року через канцелярію суду від Міністерства юстиції України надійшов відзив на адміністративний позов (а.с. 56-66), з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає про правомірність прийнятого рішення, оскільки позивачем при реєстрації права власності на об`єкти нерухомості за ОСОБА_3 були допущені порушення процедури перевірки правовстановлюючих документів, на підставі яких виникає право власності.

Так зокрема відповідно до статті 31-1 Зону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційні дії на підставі судових рішень проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

Водночас пунктом 1 частини другої розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.10.2016 року №1666-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» встановлено, що до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром прав та Реєстром судових рішень, передбаченої Законом, а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно з метою встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі поданого рішення суду обов`язково використовує відомості Реєстру судових рішень за допомогою офіційного веб-порталу судової влади України щодо наявності такого рішення у відповідному реєстрі в електронній формі, відповідності його за документарною інформацією та реквізитами.

У разі відсутності рішення суду в Реєстрі судових рішень державний реєстратор прав на нерухоме майно запитує копію такого рішення суду, засвідчену у встановленому порядку, від відповідного суду. Направлення запиту до суду про отримання копії рішення суду є підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав.

Так при розгляді скарги Комісією було встановлено, що рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.09.2010 року у справі №2-5081/2010 відсутнє в Реєстрі судових рішень. Також, листом Одеського апеляційного суду від 05.12.2019 у справі встановлено, що у Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області відсутня цивільна справа №2-5081/2010 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності, оскільки вона не розглядалась судом, на підтвердження чого надано довідку архіву Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. Отже, матеріали цивільної справи та рішення суду відсутні у Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.

Водночас відповідно до інформації з Державного реєстру прав, державним реєстратором Величко І.О. не приймалось рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та не робилися запити до відповідного суду.

З урахуванням вищезазначеного Міністерство юстиції України зазначає, що оскаржуваний позивачем наказ є обґрунтованим, законним та таким, що не підлягає скасуванню.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державного підприємства «Національні інформаційні системи» до суду надійшли письмові пояснення (а.с. 100-104), в яких зазначено, що на виконання оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України від 27.01.2021 року №313/5 та керуючись положеннями Порядку забезпечення доступу осіб, уповноважених на здійснення реєстраційних дій, до Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15.12.2015 року №2586/5, підприємство в день надходження відповідного рішення Міністерства юстиції України припинило доступ позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При цьому, третя особа звертає увагу, що ДП «НАІС», будучи технічним адміністратором Єдиного державного реєстру, не уповноважене приймати владно-управлінські рішення, а лише безпосередньо їх виконує.

Одночасно із цим, у ДП «НАІС» відсутнє право перевірки законності рішень Міністерства юстиції України і його територіальних органів та право відмови від їх виконання. Тобто, ДП «НАІС» реалізує припис наказів Міністерства юстиції України у будь-якому випадку, оскільки відповідне зобов`язання для ДП «НАІС» встановлено Законом та Порядком.

04.06.2021 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 також надійшли до суду письмові пояснення (а.с. 109-11) в яких зазначено про його незгоду з адміністративним позовом ОСОБА_1 та відсутність підстав для його задоволення.

Відповіді на відзив та, відповідно, заперечень на неї, сторонами до суду надано не було.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом під час розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження встановлено наступне.

21.05.2020 року до Міністерства юстиції України від ОСОБА_2 надійшла скарга на рішення державного реєстратора виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області ОСОБА_1 від 12.07.2017 року №36104317, №36103823, №36103385 щодо державної реєстрації права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельні ділянки з кадастровими номерами :19:012:0017, :19:012:0016 (а.с. 68-69).

В зазначеній скарзі скаржник зазначив, що будинок АДРЕСА_1 , належав на праві приватної власності ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 спадщину прийняв, однак тривалий час її оформленням не займався. Разом з тим, 21.05.2020 року з метою отримання інформації щодо оформлення спадщини на вищезазначену нерухомість іншою спадкоємицею ОСОБА_6 , ним було зроблено витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із зазначеного витягу ОСОБА_2 стало відомо, що нерухомість на підставі рішень державного реєстратора виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області ОСОБА_1 від 12.07.2017 року №36104317, №36103823, №36103385 належить на праві власності іншій невідомій йому особі, яка ніколи не була спадкоємцем ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_2 дізнався, що майно вибуло із володіння ОСОБА_5 на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 29.09.2010 року №2-5081/2010. Водночас, за твердженням заявника, в Єдиному реєстрі судових рішень вказане судове рішення відсутнє, що свідчить про його підробку та здійснення державним реєстратором незаконних реєстраційних дій щодо державної реєстрації права власності на майно за іншою особою.

З огляду на вищезазначене ОСОБА_2 просив Міністерство юстиції України: скасувати реєстраційні дії; виправити технічну помилку, допущену державним реєстратором; тимчасово заблокувати доступ державного реєстратора до Єдиного державного реєстру; анулювати доступ державного реєстратора до Єдиного державного реєстру.

10.11.2020 року листом Міністерства юстиції України позивача було повідомлено, що 13.11.2020 року за адресою: АДРЕСА_2 відбудеться засідання Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення дії або бездіяльність державного реєстратора. Зазначено, що інформація про час та місце засідання Колегії розміщена на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України за відповідним посиланням (а.с. 81 зв.бік).

Зазначений лист було надіслано відповідачем ОСОБА_1 на електрону адресу « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Зазначена адреса, як вбачається з мережі Інтернет, належить Загальному відділу Білгород-Дністровської міської ради (а.с. 81, 122-123).

Також Міністерством юстиції України було здійснено спробу повідомити позивача засобами телефонного зв`язку. Водночас відповідно до складеної начальником відділу інформаційно-технічного забезпечення діяльності Колегії Черниш В.В. телефонограми від 10.11.2020 року вбачається, що телефонний номер ОСОБА_1 не відповідав (а.с. 83 зв.бік).

Разом з тим, 12.11.2020 року ОСОБА_1 було направлено Міністерству юстиції України клопотання, в яких позивач просив відповідача направити на його електрону адресу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » копію скарги ОСОБА_2 та доданих до неї документів та відкласти розгляд скарги на одну годину з метою надання ним заперечень (а.с. 73-75).

Зазначене клопотання було зареєстровано Міністерством юстиції України 12.11.2020 року о 16 год. 23 хв. за реєстраційним номером №33637-33-20, а також 18.11.2020 року о 10 год. 30 хв. за реєстраційним номером №В-32583 (а.с. 76,77).

13.11.2020 року відбулось засідання Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, на якому було розглянуто скаргу ОСОБА_2 від 21.05.2021 року №В-14458.

За результатами засідання Колегії було складено Висновок (а.с. 85-86), у якому зазначено, що згідно з відомостями Державного реєстру прав на нерухоме майно, державним реєстратором ОСОБА_1. на підставі оскаржуваних рішень від 12.07.2017 року №№36104317, 36103823, 36103385, було зареєстровано право власності на житловий будинок та земельні ділянки за ОСОБА_7 на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонному суду Одеської області від 27.09.2010 року у справі №2-5081/2010, яким визнано дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , визнано за ОСОБА_7 право власності на житловий будинок та земельні ділянки.

Водночас Колегією встановлено, що рішення Білгород-Дністровського міськрайонному суду Одеської області від 27.09.2010 у справі № 2-5081/2010 відсутнє у Реєстрі судових рішень.

Також ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.12.2019 року у справі №2-5081/2010 встановлено, що у Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області відсутня цивільна справа №2-5081/2010 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності, оскільки вона не розглядалась судом, на підтвердження чого надано довідку архіву Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. Отже, матеріали цивільної справи та рішення суду відсутні у Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області.

При цьому, відповідно до інформації з Державного реєстру прав, державним реєстратором ОСОБА_1. у порушення норм чинного законодавства не приймалося рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та направлення відповідного запиту до суду задля отримання копії відповідного судового рішення.

На підставі вищезазначеного Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції було рекомендовано:

- частково задовольнити скаргу ОСОБА_2 від 21.05.2020 року;

- скасувати рішення від 12.07.2017 року №№ 36104317, 36103823, 36103385,прийняті державним реєстратором ОСОБА_1.;

- тимчасово блокувати доступ до Державного реєстру прав державному реєстратору ОСОБА_1 строком на 3 (три) місяці;

- у частині інших вимог відмовити.

Листом від 21.12.2020 року Міністерство юстиції України повідомило позивача, що його клопотання від 12.11.2020 року про відкладення розгляду скарги та направлення йому її копії з додатками, було зареєстровано у відповідачем лише 18.11.2020 року. Водночас розгляд скарги Колегією відбувся ще 13.11.2020 року. Також ОСОБА_1 запропоновано ознайомитись з висновком Колегії на офіційному сайті Міністерством юстиції України (а.с.78-79).

27.01.2021 року Міністерством юстиції України було прийнято наказ №313/4 (а.с. 85) згідно якого:

- частково задоволено скаргу ОСОБА_2 від 21.05.2020 року;

- скасовано рішення від 12.07.2017 року №№ 36104317, 36103823, 36103385, прийняті державним реєстратором виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області ОСОБА_1;

- тимчасово заблоковано доступ до Державного реєстру прав державному реєстратору ОСОБА_1 строком на 3 (три) місяці;

- у частині інших вимог відмовлено.

Виконання пункту 3 наказу покладено на Державне підприємство «Національні інформаційні системи».

Не погоджуючись із зазначеним наказом та вважаючи його протиправним ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов, відзив на нього, пояснення третіх осіб, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV (далі - Закон №1952-IV).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Статтею 31-1 Закону №1952-IV встановлено, що реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - Реєстр судових рішень), без подання відповідної заяви заявником.

Інформаційна взаємодія між Державним реєстром прав та Реєстром судових рішень здійснюється інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі у порядку, визначеному Міністерством юстиції України спільно з Державною судовою адміністрацією України.

Водночас пунктом 1 частини другої розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.10.2016 року №666-VIІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» встановлено, що: до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром прав та Реєстром судових рішень, передбаченої Законом, а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно з метою встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі поданого рішення суду обов`язково використовує відомості Реєстру судових рішень за допомогою офіційного вебпорталу судової влади України щодо наявності такого рішення у відповідному реєстрі в електронній формі, відповідності його за документарною інформацією та реквізитами.

У разі відсутності рішення суду в Реєстрі судових рішень державний реєстратор прав на нерухоме майно запитує копію такого рішення суду, засвідчену в установленому порядку, від відповідного суду. Направлення запиту до суду про отримання копії рішення суду є підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав.

Водночас суд зауважує, що згідно з п.7 ч. 1 ст. 7 Закону №1952-IV до повноважень Міністерства юстиції України належить розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та прийняття обов`язкових до виконання рішень, передбачених цим Законом.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно визначений статтею 37 Закону. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 37 Закону рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів.

Як вбачається з ч. 5 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення.

Згідно з ч. 6 ст. 37 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову у задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а)скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; б)скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в)виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу; г)тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ)анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Рішення, передбачені підпунктами "а", «ґ» "і" "е" пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

Відповідно до ч. 8 ст. 37 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо:

1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті;

2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується;

3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін;

4) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав;

5) є рішення цього органу з того самого питання;

6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника;

7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень;

8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги;

9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу;

10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 9 ст. 37 Закону)..

Постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25 грудня 2015 року затверджений Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - Порядок №1128), пунктом 2 якого визначено, що для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

Відповідно до пунктів 4-6 Порядку №1128 розгляд скарги у сфері державної реєстрації здійснюється у строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян".

Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет встановлення підстав для відмови в її задоволенні, а саме:

оформлення скарги без дотримання вимог, визначених законом;

наявність інформації про судове рішення про відмову позивача від позову з такого самого предмета спору, про визнання відповідачем позову або затвердження мирової угоди сторін;

наявність інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави;

наявність рішення Мін`юсту чи його територіального органу з такого самого питання;

здійснення Мін`юстом чи його територіальним органом розгляду скарги з такого самого питання від того самого скаржника;

подання скарги особою, яка не має на це повноважень;

закінчення встановленого законом строку подачі скарги;

розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Мін`юсту чи його територіального органу.

Якщо під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку встановлено наявність підстав для відмови в її задоволенні, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає не пізніше десяти робочих днів з дня її реєстрації рішення про відмову в задоволенні такої скарги із зазначенням мотивів такої відмови. Рішення про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації з підстави оформлення її без дотримання вимог, визначених законом, не позбавляє скаржника права на повторне звернення з такою скаргою в межах визначеного законом строку.

Згідно пунктів 8-12 Порядку №1128 у разі коли під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, Мін`юст чи відповідний територіальний орган здійснює колегіальний розгляд такої скарги на предмет наявності (відсутності) порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються.

Під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує:

1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту;

2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах;

3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації;

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Для розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально Мін`юст чи відповідний територіальний орган запрошує скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів.

Відсутність осіб, визначених абзацом першим цього пункту, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду.

Розгляд скарг у сфері державної реєстрації колегіально під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", проводиться з урахуванням обмежень, встановлених відповідним рішенням Кабінету Міністрів України.

Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів:

1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел);

2) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).

Копії скарги у сфері державної реєстрації та доданих до неї документів надаються особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку (крім скаржника), в день розгляду Мін`юстом чи відповідним територіальним органом скарги у сфері державної реєстрації колегіально.

За відповідним клопотанням осіб, визначених в абзаці першому цього пункту, колегія відкладає розгляд скарги у сфері державної реєстрації на не більше ніж одну годину для забезпечення можливості ознайомлення таких осіб з відповідною скаргою та доданих до неї документів. Особи, визначені в абзаці першому цього пункту, мають право подавати письмові пояснення по суті скарги у сфері державної реєстрації, які обов`язково приймаються колегією до розгляду.

За результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи:

1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту;

2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.

Пунктом 14 Порядку встановлено, що за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.

Не пізніше наступного робочого дня з дня прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні засвідчені в установленому законодавством порядку відповідні копії рішень Мін`юсту чи його територіального органу, копії висновків колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) розміщуються на офіційному веб-сайті Мін`юсту чи відповідного територіального органу.

Судом встановлено, що скарга ОСОБА_2 на рішення державного реєстратора надійшла до Міністерства юстиції України 21.05.2020 року вх.№В-14458. Разом з цим, оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України №313/5 прийнятий 27.01.2021 року, тоді як розгляд скарги по суті відбувався ще 13.11.2020 року, що не заперечується учасниками справи. Відтак, розгляд скарги був проведений відповідачем з порушенням граничного строку розгляду, встановленого Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку №1128.

Також суд зауважує, що позивачем у відповідності до пункту 12 Порядку №1128 12.11.2020 року було подано Міністерству юстиції України клопотання про відкладення розгляду скарги на одну годину та направлення на електрону адресу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » копію скарги ОСОБА_2 та доданих до неї документів (а.с.73-75).

Зазначене клопотання було двічі зареєстровано Міністерством юстиції України 12.11.2020 року о 16 год. 23 хв. за реєстраційним номером №33637-33-20, а також 18.11.2020 року о 10 год. 30 хв. за реєстраційним номером №В-32583, що підтверджується матеріалами справи наданими відповідачем (а.с. 76, 77).

Водночас 13.11.2020 року під час засідання Комісії клопотання ОСОБА_1 відповідачем до уваги прийнято не було, копії скарги позивачу не направлено, а згодом листом від 21.12.2020 року Міністерство юстиції України повідомило позивача, що його клопотання від 12.11.2020 року про відкладення розгляду скарги та направлення йому її копії з додатками, було зареєстровано у відповідачем лише 18.11.2020 року, тобто вже після засідання Комісії.

Зазначені обставини на думку суд призвели до порушення прав позивача надати відповідні пояснення та спростувати відповідні доводи скаржника.

Також суд також погоджується з посиланням позивача у адміністративному позові, що ОСОБА_2 не було надано до скарги від 21.05.2021 року жодного доказу порушення його прав. Так зокрема ОСОБА_2 не надав жодних доказів того, що він є спадкоємцем ОСОБА_5 , а також що він прийняв спадщину, як про це зазначено ним у скарзі.

При цьому суд зауважує, що відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення. Відповідно до ч. 8 ст. 37 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті.

Також суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 37 Закону № 1952-IV Міністерство юстиції України відмовляє у задоволенні скарги, якщо на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулась державна реєстрація права власності за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується.

Судом встановлено, що спірний наказ №313/5 був прийнятий відповідачем 27.01.2021 року, однак ще 23.05.2018 року, тобто до моменту його прийняття, відбулась державна реєстрація права власності на відповідне майно за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується, а саме за ОСОБА_4 (а.с. 16).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 37 Закону № 1952-IV Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір).

Судом встановлено, що в провадженні Суворовського районного суду м.Одеси з 15.06.2020 року перебуває цивільна справа №523/7802/20 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_7 про витребування з чужого незаконного володіння у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 : будинку АДРЕСА_1 , земельної ділянки кадастровий номер::19:012:0016, площею 0,0400 га, земельної ділянки кадастровий номер: :19:012:0017, площею 0,0200 га за тією ж адресою; визнання за позивачем права власності на вищезазначене нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті тітки ОСОБА_5 .

Тобто на момент розгляду скарги щодо нерухомого майна: будинку № НОМЕР_1 , земельної ділянки кадастровий номер :19:012:0016, площею 0,0400 га, земельної ділянки кадастровий номер :19:012:0017, площею 0,0200 га за адресою АДРЕСА_1 наявний судовий спір, що виключає, на думку суду, повноваження Міністерства юстиції на розгляд зазначеної скарги.

Аналізуючи вищезазначене суд доходить висновку, що при розгляді комісією Міністерства юстиції України скарги та прийнятті оскаржуваного наказу відповідач порушив низку вимог Закону та Порядку стосовно повноважень відповідача на прийняття рішення, процедури розгляду скарги та своєчасності прийняття рішення, дотримання принципу рівності та прийняття особи участі у процесі прийняття рішення.

Порушення вищевказаних вимог закону виключає правомірність прийнятого наказу (аналогічні правові позиції висловлені у постановах Верховного Суду від 05 серпня 2020 року по справі №807/2270/16, від 28 травня 2020 року по справі №822/1874/17).

При цьому за умов допущення відповідачем зазначених вище порушень вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку №1128 щодо розгляду скарг у сфері державної реєстрації, що є підставою для визнання оскаржуваного наказу протиправним, судом, в межах розгляду адміністративної справи №420/2772/21, не надається оцінка обґрунтованості висновку колегії відповідача щодо допущення ОСОБА_1 порушень процедури перевірки правовстановлюючих документів, на підставі яких позивачем приймались рішення від 12.07.2017 року №№36104317, 36103823, 36103385.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищезазначеного, враховуючи, що відповідачем не доведено законності спірного наказу, зокрема, в частині дотримання встановленої ним законом процедури розгляду скарг на дії та рішення державного реєстратора, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору від 18.02.2021 року (а.с. 24).

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 , суд вважає необхідним стягнути на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 908,00 грн. з Міністерства юстиції України за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне підприємство «Національні інформаційні системи» (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 4), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_6 ) про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 27.01.2021 року №313/5 «Про задоволення скарги ОСОБА_2 », зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 21.05.2020 року за №В-14458.

Стягнути з Міністерства юстиції України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький