Справа № 420/151/20
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/151/20
Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М.Г.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

при секретарі - Філімович І.М.

за участю:

представників апелянта - Сокуренко І.А., Алексеєнко Р.І.

позивача - Десятнікова М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Подільського ВП Головного управління Національної поліції в Одеській області Хмельницького Володимира Вікторовича, третя особа - Головне управління Національної поліції в Одеській області, про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення суми моральної і матеріальної шкоди,-

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Подільського ВП Головного управління Національної поліції в Одеській області Хмельницького Володимира Вікторовича, в якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову, позивач просить:

- визнати незаконними дії відповідача по "зухвало-ганебному" зволіканню власними службовими обов`язками;

- зобов`язати відповідача у одному із міських публічних засобів публічної інформації розмістити вибачення перед позивачем літньою людиною за фактом завдання йому "зухвало-ганебними" діями суттєвої моральної і матеріальної шкоди;

- стягнути з відповідача нанесену позивачу його незаконними діями моральну і матеріальну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. за завдання позивачу матеріальної і моральної шкоди, що призвело до значного погіршення стану його здоров`я та приниження його громадської гідності.

Ухвалами Одеського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; від 16.03.2020 року: вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження; зупинено провадження у справі - до відміни обмежувальних протиепідемічних заходів; 25.08.2020 року: поновлено провадження у справі.

03.11.2020 року від відповідача до суду електронною поштою надійшло клопотання, вхід. №ЕП/19678/20, в якому останній просить здійснити розгляд справи без його участі. (а.с.148).

В судовому засіданні позивач підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, із зазначенням таких фактичних обставин:

- 12.11.2019 року о 09 годині 45 хвилин позивач зателефонував по телефону 102 до чергової частини поліції з заявою про вчинення кримінального злочину директором Подільського Одеської області міського центру безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_2 , який отримуючи понад 15 тисяч гривень коштів з державного бюджету України у якості заробітної платні зловживає своїм службовим становищем, що полягає у систематичній відсутності посадової особи на робочому місці, натомість перебування "добродія" в інтересах закладу у іншому місці встановити неможливо;

- своє повідомлення позивач зателефонував і виклав безпосередньо у приміщенні Подільського міського центру безоплатної вторинної правової допомоги, куди завітав вже не уперше для отримання від керівництва закладу пояснень чому позивачу на 100 відсотків безпідставно відмовлено у наданні безоплатної правової допомоги, начебто тому що впродовж чинного 2019 р. бюджетного року звертався до закладу для отримання безоплатної правової допомоги по понад 6 (шести) справам, хоча у дійсності впродовж чинного 2019 р. бюджетного року позивач жодного разу не звертався і будь-яка правова допомога Подільським міським центром БВПД позивачу впродовж року не надавалася. Тому, у своїй заяві до чергової частини Головного управління Національної поліції в Одеській області про злочин, позивач просив внести викладені ним відомості щодо одержання посадовою особою неправомірної вигоди у якості заробітної, але не заробленої платні, провести слідство, яким встановити доцільність постійної відсутності посадової особи на робочому місці, відповідність дійсності відомостей у табелі відвідувань робочого місця, наказів про відрядження, встановити чи дійсно ці відрядження мали місце, обсяг робіт виконаних посадовцем під час перебування у відрядженні;

- як позивач обіцяв, очікував наряд поліції на чолі зі слідчим впродовж однієї години. Майже через одну годину 10 годині 40 хвилин знову зателефонував на 102 та повідомив про відсутність наряду поліції на місці злочину і то що позивач не чекає наряду поліції на місці злочину, на підставі того, що вимушений негайно поїхати до суду для участі у судовому засіданні, тому просив у подальшому лише зв`язатися з позивачем по телефону;

- коли об 11 годині 50 хвилин, після закінчення судового засідання, прямуючи до свого помешкання на велосипеді, проїздив повз будівлі Подільського БВПД позивача зупинив патрульний поліції ОСОБА_3 , повідомивши що позивач виявляється зателефонував на 102 вчинив адміністративне правопорушення, яке полягає, на його думку, в повідомленні про кримінальне правопорушення, яке ніхто на даний час, незважаючи що з часу надання заяви минуло більше 2 годин, навіть не збирався реєструвати і розслідувати. Натомість патрульний ОСОБА_3 , зухвало зловживаючи своїм службовим становищем, без отримання від позивача пояснень що сталося, покладаючись лише на заяву кримінального правопорушника та його численних підлеглих, прямо на вулиці затримав позивача та склав протокол про, начебто, адміністративне правопорушення, учинене позивачем за ст.183 КУпАП, завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, наче "добродій" дійсно приїхав на цей виклик;

- відповідач з`явився не на виклик позивача, який мав місце о 09 годині 45 хвилин, а о 12.00 год. за попередньою змовою з правопорушником, у особі директора Подільського міського центру надання безоплатної вторинної правової допомоги. Обґрунтовано вважає, що на перешкоді покладенню краю вищеперерахованим правопорушенням стоїть не просто "зухвало-злочинне" зволікання службовими обов`язками відповідачем, а насамперед невідповідність "добродія" посаді, яку він обіймає. Такий стан справ є не просто незаконним, а насамперед неприпустимим;

- за здоровим глуздом здавалося, що у своєму відзиві на адміністративний позов відповідач повинен спростувати звинувачення позивача, висунуті йому у позові, на підставі яких позивач просить суд визнати його дії незаконними та здійснити низку інших дій. Таким чином, відповідач повинен був пояснити суду яким чином і чому, керуючись Інструкцією з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України та установленим нею Порядком дій нарядів патрульної поліції, груп реагування патрульної поліції та інших нарядів поліції, задіяних до реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події, згідно якого встановлено таке: орієнтовний час прибуття наряду поліції на місце події з моменту призначення наряду для реагування на правопорушення або подію (з урахуванням середньої швидкості руху автомобіля 40 - 50 км/год) складає: 1) у межах міста: до 7 хвилин - при перебуванні наряду в зоні оперативного реагування; до 10 хвилин - у разі якщо задіяно наряд з іншої (сусідньої) зони обслуговування; 2) у сільській місцевості: до 20 хвилин - при перебуванні наряду в зоні оперативного реагування; до 40 хвилин - у разі якщо задіяно наряд з іншої дільниці;

- натомість, як витікає зі змісту поданого позову та наданих у якості доказів документів відповідач прибув на місце події, або як він стверджує на місце завідомо неправдивого виклику, лише через 2 години, незважаючи що позивач за годину до його приїзду зателефонував до чергової частини ГУНП в Одеській області з клопотанням на підставі того, що позивач впродовж 1 години не дочекавшись прибуття наряду поліції, вимушений покинути місце злочину, тому просив не приїздити, а зателефонувати позивачу по телефону. Зокрема, цього у своєму "зухвало-брехливому" опусі під назвою відзив відповідач стверджує що позивач поводив себе зухвало, агресивно, шарпав його за формений одяг та намагався забрати з його рук службове посвідчення, що на жодний відсоток не відповідає дійсності, тобто є "зухвало-ганебною" брехнею;

- жодних пояснень про причини таких "зухвало-злочинних" порушень Інструкції № 2 та викладених у адміністративному позові та додатках до нього Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції. Незважаючи, що згідно Інструкції №2 інспектори секторів реагування патрульної поліції, тобто, в даному випадку відповідач під час виконання ними своїх службових обов`язків обладнані нагрудними боді-камерами, яка була у відповідача, про що позивач був попереджений ним що подія фіксується на відео;

- тому, як та брехня, на яку посилається відповідач, дійсно відповідає дійсності, то що тоді заважало "добродію" докласти до свого опусу означену відеоінформацію? Натомість до свого "зухвало- ганебного ", брехливого опусу, складеного правопорушником, відповідач докладає копії свідчень правопорушника та його підлеглих, заяви, накази та графіки складені правопорушником, які даної справи на жодний відсоток не стосуються.

Відповідно до відзиву на позовну заяву, відповідач не визнав адміністративний позов повністю, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, викладених у відзиві, із зазначенням таких обставин:

- свій адміністративний позов, позивач мотивує тим, що він звернувшись 12.11.2020 року о 09.45 годин на спецлінію 102 до чергової частини Подільського ВП ГУНП в Одеській області з усним повідомленням, що, на його думку, директор Подільського міського центру в Одеській області безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_2 вчиняє злочин тим, що він систематично відсутній на робочому місці на яке, на думку позивача, відповідач відреагував неналежним чином та перевищив свої службові обов`язки чим заподіяв моральну та матеріальну шкоду;

- дійсно, позивач 12.11.2020 року о 09.45 годин звернувся на спецлінію 102 та пізніше до чергової частини Подільського ВП ГУНПР в Одеській області з усним повідомленням, що, на його думку, директор Подільського міського центру в Одеській області безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_2 вчиняє злочин тим, що він систематично відсутній на робочому місці, на яке відповідач, згідно Наказу МВС "Про затвердження Інструкції з реагування та заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах Національної поліції України" №111 від 16.02.2018 року, перебуваючи у складі екіпажу 453 відреагував належним чином у порядку черговості. Так прибувши на місце події, а саме до Подільського міського центру в Одеській області безоплатної вторинної правової допомоги позивач був відсутній на місці події та при неодноразових дзвінках на його мобільний номер НОМЕР_1 позивач відмовився прибути на місце події та викласти повну мету свого звернення, мотивуючи це тим, що він подав усну заяву по факту відсутності директора Подільського міського центру в Одеській області безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_2 на робочому місці, після чого слів свідків гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_2 було встановлено, що позивачу була надана інформація з приводу того, що директор Подільського міського центру в Одеській області безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_2 перебуває на робочому місці, але не зважаючи на отриману інформацію позивач в приміщенні центру здійснив завідомо неправдивий виклик на спецлінію 102 та повідомив неправдиву інформацію про те, що директор Подільського міського центру в Одеській області безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_2 відсутній на робочому місці чим позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП України, після чого перебуваючи по АДРЕСА_1 відповідач побачив позивача до якого відповідач згідно ст.18 п.3 3У "Про Національну поліцію України" звернувся, на вимогу позивача пред`явив службове посвідчення та пояснив мету свого звернення незважаючи на те, що позивач поводив себе зухвало, агресивно, шарпав відповідача за формений одяг та намагався забрати з рук відповідача його службове посвідчення, при цьому позивач від надання будь яких пояснень відмовився. Далі позивачу було надано роз`яснення, що відносно нього буде складено постанова по справі про адміністративне правопорушення за ст.183 КУПАП (завідомо неправдивий виклик спеціальних служб), після чого не порушуючи права позивача його було ознайомлено зі ст.268 КУПАП (права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності) в присутності свідків, понятих та дотримуючись Наказу МВС "Про затвердження інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції" №1376 від 06.11.2015 року відносно позивача було складено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ст.183 КУПАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 51 гривня 00 копійок;

- позивач згідно ст.289 КУПАП (строки оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення) не оскаржив протягом 10 діб винесену відносно нього постанову по справі про адміністративне правопорушення за ст.183 КУПАП.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до інспектора сектору реагування патрульної поліції Подільського ВП Головного управління Національної поліції в Одеській області Хмельницького Володимира Вікторовича (місце служби: вул. Соборна, 74, м. Подільськ, Одеська область, 66302; ідентифікаційний код юридичної особи: 40108740) про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення суми моральної і матеріальної шкоди - задоволено частково.

Визнано протиправними дії інспектора сектору реагування патрульної поліції Подільського ВП Головного управління Національної поліції в Одеській області Хмельницького Володимира Вікторовича щодо прибуття на місце події з порушенням вимог, передбачених Інструкцією з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 16.02.2018 № 111, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 28 березня 2018 р. за № 371/31823, на заяву (повідомлення) ОСОБА_1 від 12.11.2019 року о 09:58.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області (місцезнаходження: вул. Академіка Філатова, 15-А, м. Одеса, 65080; ідентифікаційний код юридичної особи: 40108740) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень нуль копійок).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

На вказане рішення суду Головне управління Національної поліції в Одеській області подало апеляційну скаргу. Апелянт просить зупинити виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 року, скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2021 року залучене Головне управління Національної поліції в Одеській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Відповідно до талону-повідомлення єдиного обліку №10216 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, 19.01.2020 року в інформаційно-телекомунікаційній системі "Інформаційний портал Національної поліції України" (журналі єдиного обліку) Подільський відділ поліції ГУНП в Одеській області зареєстровано заяву (повідомлення) ОСОБА_1 за №10216 (а.с.23).

Відповідно до її змісту:

- 12.11.2019 року о 09:58 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 12.11.2019 року о 09:56 год. за адресою: АДРЕСА_1 , заявник скаржиться на начальника безкоштовної правової допомоги. Заявник: ОСОБА_1 , тел.: НОМЕР_1 .

Відповідно до талону-повідомлення єдиного обліку №10217 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_1 від 19.01.2020 року (а.с.22), заяву (повідомлення) зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі "Інформаційний портал Національної поліції України" (журналі єдиного обліку) Подільський відділ поліції ГУНП в Одеській області за №10217, відповідно до змісту якої:

- 12.11.2019 року о 10:43 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 12.11.2019 року о 10:42 год. за адресою: АДРЕСА_1 , досі немає поліції, щодо скарги на начальника безкоштовної правової допомоги, якого не буває систематично на робочому місці. Зараз знаходиться вдома. Просить зв`язатися з ним. Заявник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , тел.: НОМЕР_1 .

Відповідно до талону-повідомлення єдиного обліку №10220 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_1 від 19.01.2020 року (а.с.21), заяву (повідомлення) зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі "Інформаційний портал Національної поліції України" (журналі єдиного обліку) Подільський відділ поліції ГУНП в Одеській області за №10220, відповідно до змісту якої:

- 12.11.2019 о 11:58 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 12.11.2019 року о 11:56 год. за адресою: АДРЕСА_1 , скаржиться на працівника поліції на прізвище ОСОБА_7 та на слідчого, які зі слів заявника затримують заявника та не реагують на його звернення та неправомірно складають протокол на заявника, заявник викликав поліцію в зв`язку з тим, що начальник правової безкоштовної правової допомоги не знаходиться на робочому місці, просить негайно прибути поліцію. Заявник: ОСОБА_1 , тел.: НОМЕР_1 (а.с.21).

Не погоджуючись із діями відповідача по "зухвало-ганебному" зволіканню власними службовими обов`язками, позивач звернувся до суду із вищенаведеними позовними вимогами.

Крім того колегією суддів також встановлено, що рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28.07.2020 року по справі № 505/462/20, вирішено, зокрема:

- позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора Сектору реагування патрульної поліції Подільського ВП ГУНП в Одеські області Хмельницького Володимира Вікторовича про скасування постанови серії ГАА № 613577 про адміністративне правопорушення - задоволено;

- визнано дії інспектора сектору реагування патрульної поліції Подільського ВП ГУНП в Одеські області Хмельницького Володимира Вікторовича щодо складання постанови серії ГАА № 613577 від 12.11.2019 року про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 (п`ятдесят одна) грн., за вчинення адміністративного правопорушення за ст. 183 КУпАП незаконними;

- скасовано постанову серії ГАА №613577 від 12.11.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 (п`ятдесят одна) грн., за вчинення адміністративного правопорушення за ст.183 КУпАП;

- провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.183 КУпАП - закрито.

Аналізуючи наведені правовідносини, колегія суддів вважає, що ці події та наявність або відсутність складу адміністративного правопорушення у діях позивача, відображена в складеній постанові серії ГАА №613577 від 12.11.2019 року не впливає на оцінку суду правовідносин, які є предметом позовних вимог у справі №420/151/20.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються вимоги стягнення моральної шкоди, позивачем суду першої інстанції також надано, зокрема, копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 13.11.2019 року (а.с.20), відповідно до змісту якої, зокрема:

- повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення): ІХС стенокардія напруги ФН клас 3, атеросклеротичний кардіосклероз, атеросклероз аорти, гіпертонічна хвороба ІІ стадія 3, ризик 4 з частими гіпертонічними кризами, гіпертензивне серце ІІ, СН ІІ А ФН клас 3 з систолічною дисфункцією;

- короткий анамнез, діагностичні дослідження, перебіг хвороби, проведене лікування, стан при направленні, при виписці: хворіє тривалий час ІХС ГХ ІІ. Спостерігається сімейним лікарем, обстежується за місцем проживання. Отримує щоденне лікування: сортами, в-блокатори, статини, антагоністи кальцію, кардіопротектори, мозкові метаболіти. Перебіг ГХ прогресуючий, кризове підвищення АД до 200/100, усуває клофеліном, фуросемідом, відмічає часті приступообразні загрудинні болі;

- лікувальні і трудові рекомендації: у зв`язку з прогресуючим характером захворювання, кризовий перебіг ГХ ІІ, протипоказані психоемоційні загрузки, стресові ситуації, відрядження, фізичні навантаження, поїздки.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Інструкцією з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 16.02.2018 року №111, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 березня 2018 року за № 371/31823 (далі - Інструкція).

Згідно з вимогами п.1 розділу І Інструкції, ця Інструкція встановлює порядок реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події (далі - правопорушення або події), а також оперативного інформування в центральному органі управління поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції України, територіальних органах поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях, м. Києві (далі - ГУНП), їх територіальних (відокремлених) підрозділах (далі - ТВП).

Так, відповідно до вимог п.2 розділу ІХ "Порядок дій нарядів патрульної поліції, груп реагування патрульної поліції та інших нарядів поліції, задіяних до реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події" Інструкції орієнтовний час прибуття наряду поліції на місце події з моменту призначення наряду для реагування на правопорушення або подію (з урахуванням середньої швидкості руху автомобіля 40 - 50 км/год) складає:

1) у межах міста:

до 7 хвилин - при перебуванні наряду в зоні оперативного реагування;

до 10 хвилин - у разі якщо задіяно наряд з іншої (сусідньої) зони обслуговування;

2) у сільській місцевості:

до 20 хвилин - при перебуванні наряду в зоні оперативного реагування;

до 40 хвилин - у разі якщо задіяно наряд з іншої дільниці.

Згідно з вимогами п.3 розділу ІХ Інструкції у разі ускладнення погодних умов, дорожньої обстановки та особливостей місцевості або інших непередбачуваних обставин загальний строк прибуття наряду поліції на місце вчинення правопорушення або події не повинен перевищувати часу, мінімально необхідного, для подолання відстані від місця дислокації наряду поліції до місця події.

ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Вирішуючи справу та задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій інспектора сектору реагування патрульної поліції Подільського ВП Головного управління Національної поліції в Одеській області Хмельницького Володимира Вікторовича щодо прибуття на місце події з порушенням часу, тобто вимог, передбачених Інструкцією з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 16.02.2018 № 111, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 28 березня 2018 р. за № 371/31823, на заяву (повідомлення) ОСОБА_1 від 12.11.2019 року о 09:58 год.

Також суд першої інстанції вважає, що внаслідок протиправних дій відповідача позивачу спричинена моральна шкода. На думку суду першої інстанції, встановлені у справі обставини безумовно доставляють позивачу моральних переживань, а тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є цілком ґрунтовними.

Отже, судом першої інстанції встановлено протиправність дій відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між ними та моральними стражданнями позивача, у зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди належить до задоволення у розмірі 5000 грн.

Однак, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу Національної поліції України.

Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Також, відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

При цьому, зміст статті 288 КУпАП щодо можливості оскаржити постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення вказує на те, що відповідачем у таких справах є саме орган, а не посадова особа.

Водночас, позивач не зазначив орган Національної полії України відповідачем у справі. Під час судового розгляду суду першої інстанції цей орган у якості належного відповідача до участі у справі не залучався.

Положення статті 52 КАС України передбачають, що суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Якщо позивач не згоден на його заміну іншою особою, то ця особа може вступити у справу як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, про що суд повідомляє третю особу.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому, обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

Водночас колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Проте суд першої інстанції вищенаведених вимог процесуального закону не дотримався, та, вирішуючи даний спір, пред`явлений до посадової особи, не з`ясував хто є належним відповідачем у справі та не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду від 28.04.2021 року, справа №2340/5048/18; від 29.04.2021 року справа №389/270/17.

Крім того, колегія суддів наголошує, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 року було стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., тобто з державного органу - суб`єкта владних повноважень, який навіть не був притягнутий до участі у справі у якості співвідповідача, або замінений в якості належного відповідача.

Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вже зазначалось вище, 12.11.2019 року о 09:58 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 12.11.2019 року о 09:56 год. за адресою: АДРЕСА_1 , заявник скаржиться на начальника безкоштовної правової допомоги. Заявник: ОСОБА_1 . В своєму повідомленні заявник вказав, що директор Подільського Одеської області міського центру безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_2 систематично відсутній на робочому місці.

Отже, повідомлення позивача не містило в собі інформації про скоєний злочин, або адміністративне правопорушення, а тому не потребувало виїзду наряду поліції на місце події. Виходячи з цього, колегія суддів не вбачає порушень прав позивача на належне реагування національної поліції на його повідомлення про події відображені вище.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Слід зазначити, що виявлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених у ч.2 ст. 2 КАС України критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову, однак за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Якщо ж факту порушення прав свобод чи інтересів судом не встановлено, то підстави для задоволення позову відсутні незалежно від того, чи є дії або рішення суб`єкта владних повноважень протиправними.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., то колегія суддів зазначає, що вона є похідною від первинної позовної вимоги, тому, задоволенню також не підлягає.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Згідно до положень ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 308; 310; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області задовольнити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року - скасувати, ухвалити у справі №420/151/20 нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 15.06.2021 року.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.