Справа № 817/1329/16
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 817/1329/16 пров. № А/857/6017/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Ніколіна В.В., Качмара В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Юник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року (головуючий суддя Друзенко Н.В., м. Рівне, повний текст складено 21.01.2021) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Рівненська обласна прокуратура про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора(раніше Генеральна прокуратура України), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Рівненської обласної прокуратури (раніше Прокуратура Рівненської області) в якому просив скасування наказ Генеральної прокуратури України №16 дк від 27 липня 2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині звільнення його з посади заступника прокурора Рівненської області, поновити його на посаді заступника прокурора Рівненської області та стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року у задоволенні позивних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції, викладених у вказаному рішенні, обставинам справи, неправильним застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому просить скасувати рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що 22 липня 2016 року комісією у складі працівників органів прокуратури складено висновок службового розслідування за фактом причетності окремих працівників органів прокуратури Рівненської області до незаконного видобутку та реалізації бурштину відповідно до якого встановлено факт грубого порушення ним вимог Закону України «Про прокуратуру», Правил прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

Також Комісія вважала, що за встановлені порушення він підлягає звільненню з посади заступника прокурора Рівненської області та з органів прокуратури з позбавленням класного чину «старший радник юстиції».

На підставі, зокрема, Висновку службового розслідування Генеральним прокурором України винесено наказ №16дк від 27.07.2016 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким за грубе порушення вимог Закону України «Про прокуратуру», Правил прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, його звільнено з посади заступника прокурора Рівненської області та з органів прокуратури з позбавленням класного чину «старший радник юстиції», присвоєного наказом Генерального прокурора України від 22.05.2014 № 846к.

Обґрунтовуючи мотиви прийнятого рішення, суд першої інстанції без дослідження обставин, що стали підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності, прийшов до висновку про правомірність оспорюваного наказу, зіславшись лише на констатовані Комісією у висновку службового розслідування обставини.

Так, у рішенні суду першої інстанції зроблено передчасний висновок, що «у висновку стисло, але повно відображено усю зібрану під час службового розслідування інформацію, яка наявна в матеріалах службового розслідування, і яка була надана суду».

В подальшому у мотивувальній частині судового рішення аргументація суду першої інстанції зводилася лише до констатації зазначених Комісією обставин без відповідного встановлення їх достовірності, що є безпосереднім обов`язком суду при розгляді спору («Комісія, дійшла висновку про те, що заступник прокурора Рівненської області ОСОБА_1 вчинив дії, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, у чесності та непідкупності органів прокуратури і є несумісними з подальшим перебуванням на роботі в органах прокуратури»; «Так, дійсно у висновку службового розслідування від 22.07.2016 наведено інформацію про те, що Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України викрито ОСОБА_1 »; «Крім того, Комісія, вказуючи з одного боку про те. що триває досудове розслідування у кримінальному проводженні №0001053 від 18.04.2016, тобто про те, що позивач у встановленому порядку не визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, з другого боку чітко вказала, що проведеним службовим розслідуванням нею встановлені позапроцесуальні стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 »; «Так, у висновку наведено встановлену саме в ході службового розслідування інформацію про те, що відповідно до журналу відвідувачів прокуратури Рівненської області у 2016 році підполковник Управління СБУ в Рівненській області ОСОБА_2 відвідував заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_1 10 разів.»; «Оскільки ж Комісією встановлено, що за родом своєї службової діяльності ОСОБА_2 не мав відповідних повноважень, то нею цілком слушно зроблено висновки про наявність позапроцесуальних стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 »).

Таким чином, не з`ясувавши конкретні обставини (факти) порушення вимог Закону України «Про прокуратуру», Правил прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів в об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а лише констатувавши висновки службового розслідування, судом першої інстанції допущено порушення вимог ст. 90, п. 1 ч. 1 ст. 244 КАС України та зроблено передчасний висновок про правомірність наказу Генерального прокурора України №16дк від 27.07.2016.

Більше того, показаннями допитаних в ході судового розгляду справи свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які також були допитані в межах службового розслідування, не підтвердилися обставини вчинення ним дій, які можуть бути розцінені як порушення вимог Закону України «Про прокуратуру» чи Правил прокурорської етики, а навпаки - встановлено принципову позицію працювати виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як у спірному наказі, так і в судовому рішенні зазначено, що «Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України у ході досудового розслідування кримінального правопорушення №4001053 від 18.04.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 368, ч. 4 ст. 426-1, ч.3 ст. 240, ст. 198, ч. 5 ст. 191 КК України, викрито заступника прокурора Рівненської області Боровика Андрія Володимировича. Також вказано, що ОСОБА_1 , будучи службовою особою органів прокуратури України, із січня 2016 року по 4 липня 2016 року на території Рівненської області спільно з працівником Управління Служби безпеки України в Рівненській області створили та керували за попередньою змовою зі співробітниками правоохоронних органів та фізичними особами злочинну організацію з метою вчинення тяжких, особливо тяжких та інших злочинів, а саме - щодо організації незаконного видобутку бурштину-сирцю, одержання повторно неправомірної вигоди в особливо великих розмірах за невжиття заходів реагування з протидії нелегальному видобутку бурштину-сирцю стосовно окремих осіб на території Рівненської області. Під час слідчих дій у ОСОБА_1 вилучено частину неправомірної вигоди. ОСОБА_1 04.07.2016 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 05.07.2016 на підставі зібраних доказів повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 368, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 240, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 240 КК України. Указана подія набула негативного суспільного резонансу та завдала шкоди авторитету органів прокуратури України. Проведеним за вказаним фактом службовим розслідуванням встановлено позаслужбові стосунки заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_1 з метою одержання неправомірної вигоди. Таким чином підсумовано, що своїми діями ОСОБА_1 грубо порушив вимоги Закону України «Про прокуратуру», Правила прокурорської етики, вчинив дії, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, я також у чесності та непідкупності органів прокуратури і є несумісними з подальшим перебуванням на роботі в органах прокуратури».

Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 22.07.2020 у справі № 554/9493/17 (провадження № 61-38286св18) зазначено, що дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Відповідного статті 62 Конституції України, частини 2 статті 2 Кримінального кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 7 листопада 2002 року по справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.

У рішенні від 10 лютого 1995 року по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Тобто, сам по собі факт внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення або обрання запобіжного заходу не вказують на факт вини, порушення Присяги прокурора, правил прокурорської етики та, відповідно, вчинення дисциплінарного проступку, оскільки відсутній склад такого проступку.

Вважає, що у даному випадку доказом порушення службової дисципліни (вини) може бути лише обвинувальний вирок суду у відповідній справі, набрання законної сили яким є самостійною підставою для звільнення зі служби в органі прокуратури.

Крім того, положеннями ст. 12 Дисциплінарного статуту прокуратури України передбачено, що прокурор або слідчий, якому повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину у сфері службової та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, та/або пов`язаного із зловживанням своїм службовим становищем, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом. На час проведення службового розслідування його відсторонено від виконання обов`язків заступника прокурора Рівненської області. Вважаю, що такий захід є крайнім до моменту встановлення об`єктивної істини у вчиненні кримінального правопорушення та, відповідно, дисциплінарного проступку. Натомість, відповідачем з порушенням принципу пропорційності прийнято рішення про звільнення.

Поряд із тим, ані під час проведення службового розслідування, ані в судовому засіданні відповідачем не зазначено, а судом не досліджено (не встановлено), які саме дії він вчинив, що є грубим порушення вимог Закону України «Про прокуратуру», Правил прокурорської етики, Присяги прокурора.

В свою чергу, вилучення готівкових коштів та службові зустрічі з ОСОБА_2 у службовому кабінеті не можуть слугувати єдиними та абсолютними підставами для висновку про наявність у його діях ознак дисциплінарного проступку, передбаченого пунктами 5 та 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру».

Також, судом першої інстанції не досліджено, а лише взято до уваги інформацію (скопійовано) з висновку службового розслідування про те, що до функціональних обов`язків ОСОБА_2 не входили питання пов`язані із запобіганням, виявленням та документуванням фактів незаконного видобування бурштину, як і напрямок взаємодії з органами прокуратури, а також те, що на розгляді або виконанні у ОСОБА_2 не перебували скарги, доручення, завдання з питань незаконного видобутку бурштину і він не отримував доручень слідчого та оперативного характеру, загальної або індивідуальної дії, відповідно до яких він повинен працювати у взаємодії із підрозділами прокуратури Рівненської області.

Попри це, судом не взято до уваги дослідженні у судовому засіданні його функціональні обов`язки де зазначено, що він також не здійснював нагляд, щодо питань пов`язаних із виявленням та документуванням фактів незаконного видобутку бурштину, а здійснював нагляд за додержанням антикорупційного законодавства та документування фактів корупції та хабарництва, окремі з яких стосувались одержання неправомірної вигоди за «кришування» незаконного видобутку бурштину. ОСОБА_2 також займався документуванням фактів корупції та хабарництва, що у судовому засіданні, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів засвідчили колишній прокурор Рівненської області ОСОБА_3 , колишній Сарненський місцевий прокурор ОСОБА_4 та сам ОСОБА_2 .

Крім того, судом не взято до уваги покази ОСОБА_3 , який повідомив, що усі рази, які ОСОБА_2 прибував до прокуратури Рівненської області вони спільно з ним доповідали йому про можливі факти корупції та хабарництва по яким в подальшому здійснювалась реалізація.

Також, судом першої інстанції не встановлено, а лише прийнято позицію Комісії про наявність позапроцесуальних стосунків між ним та ОСОБА_2 («Оскільки ж Комісією встановлено, що за родом своєї службової діяльності ОСОБА_2 не мав відповідних повноважень, то нею цілком слушно зроблено висновки про наявність позапроцесуальних стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 »).

Спростовуючи свою причетність до вчинення інкримінованих злочинів, до матеріалів адміністративної справи долучалися копії протоколів за результатами проведення негласних розшукових заходів щодо зняття інформації з телекомунікаційних мереж, де відображений, в тому числі, зміст його розмов з ОСОБА_2 , та інформацію з інтернет ресурсів за відповідні дати, де міститься інформація, оприлюднена прес- службою прокуратури Рівненської області, а також інша інформація ЗМІ, щодо викриття осіб причетних до незаконного видобутку бурштину та щодо вилучення бурштину. Співставлення такої інформації свідчить на користь того, що усі його розмови з працівником УСБУ ОСОБА_2 стосувалися якраз питання вилучення незаконно видобутого бурштину, тобто розкриття відповідних злочинів, а не їх приховування,

Разом з тим, суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. ст. 73-77 КАС України, визнав такі докази неприйнятними і залишив їх без оцінки, оскільки такі докази не були предметом дисциплінарного провадження. У той же час, звертає увагу суду апеляційної інстанції, що практично всі матеріали службового розслідування, за результатами дослідження яких зроблено висновок про вчинення дисциплінарного проступку, стосуються досудового розслідування кримінального правопорушення №0001053 від 18.04.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 368, ч. 4 ст. 426-1, ч.3 ст. 240, ст. 198, ч. 5 ст. 191 КК України

На обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції також зазначено, що «є загальновідомим той факт, що затримання заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_1 , взяття його під варту та вручення підозри про вчинення злочину набуло неабиякого розголосу, як і обставини результатів проведеного у його помешканні обшуку».

Однак, сама по собі інформація про такі обставини не є установленим фактом його вини у скоєнні кримінального правопорушення та не свідчить про скоєння дисциплінарного проступку та порушення Присяги прокурора. Більше того, суд при вирішенні спору зобов`язаний прийняти обґрунтоване рішення, що ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, суспільний резонанс не може бути підставою для передчасного висновку про вчинення негативного діяння (вину), та впливати на результат розгляду судового спору.

За наведених обставин, суд першої інстанції прийшов до невірного висновку, що наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №16дк від 27.07.2016 в частині звільнення є таким, що винесений на підставі положень Конституції та законів України. Вищенаведене дає всі підстави вважати, що такий наказ є незаконним та підлягає скасуванню.

З огляду на зазначене, при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що призвело до безпідставної відмови у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в органах прокуратури працював з грудня 2006 року, на посаду заступника прокурора Рівненської області був призначений наказом в.о. Генерального прокурора України № 820к від 22.05.2014.

Присягу працівника прокуратури прийняв 31.01.2011. З положеннями Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури ознайомлений 11.12.2012. Останній класний чин «старший радник юстиції» ОСОБА_1 присвоєно наказом Генерального прокурора України № 846к від 22.05.2014.

Наказом Генерального прокурора України Луценко Ю.В. «Про проведення службового розслідування» №236 від 07.07.2016, з покликанням на те, що Генеральною прокуратурою України спільно зі Службою безпеки України 4 липня 2016 року в Рівненській області викрито організоване злочинне угруповання, до складу якого входили працівники органів прокуратури Рівненської області, що займалося незаконним видобутком та реалізацією бурштину, велено призначити службове розслідування з метою встановлення можливої причетності окремих працівників органів прокуратури Рівненської області до незаконного видобутку і реалізації бурштину, причин та умов, що сприяли вчиненню кримінального правопорушення. Для проведення службового розслідування створено комісію. На час проведення службового розслідування прокурора Рівненської області ОСОБА_3 та його заступника ОСОБА_1 відсторонено від виконання обов`язків.

07.07.2016 Голова комісії з проведення службового розслідування звернулася із письмовим запитом №25-1172вн-16 до Заступника Головного військового прокурора про надання копій документів, а саме: витягу з ЄРДР щодо кримінального провадження №0001053 від 18.04.2016 та процесуальних документів протоколу допиту заступника прокурора Рівненської області Боровика А.В., повідомлення про підозру, обрання запобіжного заходу, відсторонення від посади, протоколи обшуків, а також інформацію, копії документів та джерела їх отримання, що підтверджують (спростовують) причетність ОСОБА_1 та інших працівників органів прокуратури України до незаконного видобутку та реалізації бурштину.

11.07.2016 прокурор у кримінальному провадженні - прокурор відділу Головної військової прокуратури у відповідь на запит повідомив, що другим слідчим відділом слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001053 від 18.04.2016, за підозрою ОСОБА_1 , заступника прокурора Рівненської області у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255; ч. 4 ст.28 ч.4 ст. 368; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 240 КК України, а саме: у створенні та керівництві спільно з ОСОБА_2 на території Рівненської області за попередньою змовою з співробітниками правоохоронних органів та фізичними особами злочинної організації з метою вчинення тяжких, особливо тяжких та інших злочинів, а саме щодо організації незаконного видобутку бурштину - сирцю, одержання повторно неправомірної вигоди в особливо великих розмірах за невжиття заходів реагування з протидії нелегального видобутку стосовно окремих осіб на території Рівненської області. Ним же повідомлено, що обставини, які дають підстави підозрювати ОСОБА_1 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підтверджуються наступними матеріалами кримінального провадження: рапортом ГУ БКОЗ СБ України від 18.04.2016 №14/1/5-3705; протоколом за результатами проведення оперативно-технічного заходу за справою контррозвідувальної перевірки від 13.06.2016 №14/1/5-6318; протоколом за результатами проведення оперативно-технічного заходу за справою контррозвідувальної перевірки від 13.06.2016 №14/1/5-6317; протоколом за результатами проведення оперативно-технічного заходу за справою контррозвідувальної перевірки від 13.06.2016 14/1/5-6316; протоколом за результатами проведення НСРД, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 16.06.2016 №14/1/5-6585 (розмова за СМС), протоколом за результатами проведення НСРД, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 16.06.2016 №14/1/5-6584 (вказує на обставини, щодо усунення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 осіб, які здійснюють незаконне видобування бурштину-сирцю без їх дозволу); протоколом за результатами проведення НСРД від 16.06.2016 №14/1/5-6582 (вказує на обставини координації між учасниками злочинної організації ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 дій по виїзду старателів з метою незаконного добування бурштину-сирцю); протоколом за результатами доведення НСРД, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 16.06.2016 №14/1/5-6581 (вказує на обставини координації дії між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 щодо виїзду старателів для здійснення законного видобування бурштину-сирцю); протоколом за результатами проведення НСРД, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 16.06.2016 №14/1/5-6580 (вказує на обставини участі у злочинній організації ОСОБА_5 щодо організації «кришування» незаконного видобування бурштину-сирцю, в т.ч. здійснення діяльності по незаконному видобуванню та сплати за незаконний видобуток 650 доларів США); протоколом за результатами проведення НСРД, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 16.06.2016 №14/1/5-6579 (вказує на обставини скупки та перепродажу ОСОБА_8 за узгодженням із ОСОБА_2 бурштину); протоколом за результатами проведення НСРД, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 16.06.2016 №14/1/5-6577 (вказує на обставини отримання дозволів ОСОБА_9 від ОСОБА_5 на здійснення діяльності по незаконному видобутку бурштину-сирцю, та здійснення оплати за «кришування» незаконної діяльності, усунення конкурентів); протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо та відео контроль особи від 16.06.2016 №6576 (вказує на обставини злочинної діяльності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 по узгодженню дій по організації незаконної діяльності по видобуванню бурштину-сирцю); протоклом за результатами проведення НСРД, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 16.06.2016 №6825 (вказує на обставини надання ОСОБА_5 дозволу на виїзд старателів для здійснення незаконного видобування бурштину-сирцю, в т.ч. з посиланням на ОСОБА_2 ); протоколом за результатами проведення НСРД обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи від 04.07.2016 №39/158 та додатком до нього (в автомобілі «Мітсубісі Паджеро», який належить ОСОБА_11 встановлено наявність пояснювальної записки із вказівкою сум розподілення членам злочинної оганізації незаконної винагороди та грошових коштів у сумі 10750 доларів США, номера купюр переписані); схемою розподілення незаконної грошової винагороди між учасниками злочинної організації, вилученої за місцем проживання ОСОБА_1 ; протоколом обшуку від 04.07.2016 за місцем проживання ОСОБА_1 , у ході якого вилучено грошові кошти у розмірі 22410 доларів США; протоколом огляду грошових коштів, вилучених у ОСОБА_1 у розмірі 22410 доларів США, згідно якого деякі купюри співпадають за номерами купюр, виявлених у ході НСРД у автомобілі ОСОБА_11 ; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Одночасно з повідомленням Головною військовою прокуратурою надіслано для Комісії з проведення службового розслідування витяг з ЄРДР, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, повідомлення про підозру, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва про обрання запобіжного заходу, протокол обшуку від 04.07.2016, і усі вони в повному обсязі були долучені до матеріалів службового розслідування.

Також, 07.07.2016 член комісії з проведення службового розслідування ОСОБА_12 , з покликанням на проведення службової перевірки, звернувся до виконувача обов`язки прокурора Рівненської області із запитом №25-19 вих 16 про надання завірених належним чином: копій сторінок Журналу відвідувачів прокуратури області; витягів відеозапису з камер відеоспостереження прокуратури області; перелік кримінальних проваджень щодо незаконного видобутку та реалізації бурштину, які протягом минулого періоду поточного року розслідувалися (розслідуються станом на 01.07.2016) прокуратурою та іншими правоохоронними органами області, з відображенням результатів їх розслідування; довідок-об`єктивок щодо роботи в минулому на ОСОБА_1 , а також керівників структурних підрозділів регіональної прокуратури та Сарненської місцевої прокуратури (в тому числі відділів), які станом на 05.07.2016 їх очолювали, та відповідно до наказів прокурора Рівненської області від 15.12.2015 №143 «Про закріплення місцевих прокуратур за керівництвом регіональної прокуратури Рівненської області» та від 14.04.2016 №58 «Про розподіл обов`язків між керівництвом прокуратури Рівненської області» мали безпосереднє відношення до відповідного заступника прокурора області у зв`язку з виконанням своїх посадових обов`язків. Також, просив поінформувати: чи надходили на розгляд до органів прокуратури області протягом минулого періоду поточного року звернення чи інформація від громадянина Ребешка ОСОБА_13 , або інших громадян, а також органів, установ та організацій щодо незаконного видобутку та реалізації бурштину, в тому числі в межах розслідуваних слідчими прокуратури кримінальних проваджень, розгляд яких доручався заступнику прокурора області ОСОБА_1 (перший виконавець), вказавши кінцевих виконавців; чи перебуває на збереженні вилучений в ході розслідування бурштин, за яким провадженням, в якій кількості, де саме зберігається, чи проводилась його інвентаризація і ким саме (надати копії відповідних актів).

У відповідь, Прокуратурою Рівненської області за №11/1-517вих-16 від 13.07.2016 надано: завірені копії сторінок Журналу відвідувачів прокуратури області за І півріччя 2016 року, відповідно до яких громадянин ОСОБА_2 відвідував прокуратуру Рівненської області 10 разів, а саме: 27.01.16 з 11:10 до 11:18; 29.01.16 з 09:22 до 09:25; 10.02.16 з 17:37 до 17:40; 23.03.16 з 13:27 до 14:00; 29.03.16 з 14:10 до 15:00; 04.04.16 з 17:45 до 18:15; 06.04.16 з 11:17 до 11:34; 14.06.16 з 15:50 до 16:00; 21.06.16 з 11:00 до 11:40; 24.06.16 з 13:45 до 14:10; перелік кримінальних проваджень щодо незаконного видобутку та реалізації бурштину, які протягом минулого періоду поточного року розслідувалися (розслідуються станом на 01.07.2016) прокуратурою та іншими правоохоронними органами області; довідки-об`єктивки на окремих працівників органів прокуратури області (заступника прокурора області Боровика А.В., керівників структурних підрозділів Сарненської місцевої прокуратури та прокуратури Рівненської області, які станом на 05.07.2016 їх очолювали та згідно наказів про розподіл обов`язків були закріплені за відповідним заступником прокурора області). Додатково повідомлено про можливість і параметри перегляду останнього запису відеореєстратора регіональної прокуратури.

Додатково до попередньої відповіді Прокуратурою Рівненської області за №11/1-531вих-16 від 20.07.2016 надано інформацію щодо збереження бурштину, вилученого у ході розслідування кримінальних проваджень з розбивкою по місцевих прокуратурах і місцях зберігання, а за №11/1-538вих-16 від 21.07.2016 надано інформацію по кримінальних провадженнях щодо незаконного видобутку бурштину.

Також 08.07.2016 член комісії з проведення службового розслідування ОСОБА_12 звернувся до Управління СБУ у Рівненській області з проханням надати інформацію: чи є ОСОБА_2 працівником СБУ, якщо так, то на якій саме посаді; чи входять до кола його обов`язків питання пов`язанні із запобіганням, протидією, виявленням та документуванням фактів незаконного видобування бурштину; чи перебували на розгляді або виконанні ОСОБА_2 скарги, доручення, завдання з питань незаконного видобутку бурштину; чи відносяться до кола його обов`язків напрямок організації взаємодії з органами прокуратури, якщо так то з яких саме питань; чи отримував ОСОБА_2 доручення слідчого або оперативного характеру, загальної або індивідуальної дії, відповідно до яких він повинен працювати у взаємодії із підрозділами прокуратури Рівненської області. Якщо так, то з якими саме?

У відповідь т.в.о начальника Управління листом №10/4253 від 13.07.2016 повідомив, що підполковник ОСОБА_2 проходить військову службу в Управлінні СБУ в Рівненській області з 31.12.2001, на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу контррозвідки УСБУ в Рівненській області з 22.06.2015. До функціональних обов`язків ОСОБА_2 не входять питання, пов`язані із запобіганням, виявленням та документуванням фактів незаконного видобування бурштину, а також напрямок організації взаємодії з органами прокуратури. На розгляді або виконанні у ОСОБА_2 не перебували скарги, доручення, завдання з питань незаконного видобутку бурштину. ОСОБА_2 не отримував доручень слідчого та оперативного характеру, загальної або індивідуальної дії, відповідно до яких він повинен працювати у взаємодії із підрозділами прокуратури Рівненської області (а.с.154 том 4).

Також 11.07.2016 член комісії з проведення службового розслідування ОСОБА_12 звернувся до в.о. прокурора Рівненської області з проханням надання: інформації щодо кількості проведених протягом травня 2015 року - червня 2016 року оперативних нарад під головування керівника регіональної прокуратури та окремо його заступників щодо запобігання скоєнню ганебних вчинків та дотримання виконавської дисципліни, з відображенням дати проведення, рівень учасників (апарат регіональної прокуратури, працівники місцевих прокуратур) та порядку денного; відомостей щодо кількості виїздів керівника регіональної прокуратури та окремо його заступників до місцевих прокуратур або їх відділів з питань пов`язаних із запобіганням скоєнню ганебних вчинків та дотриманням виконавської дисципліни.

У відповідь на вказаний запит повідомлено, що протягом травня 2015 - червня 2016 років прокурором Рівненської області проведено 4 оперативних наради, на яких розглядались питання запобігання вчиненню працівниками прокуратури ганебних вчинків та дотримання виконавської дисципліни. Разом з тим проінформовано, що у вказаний період керівником регіональної прокуратури не здійснювались виїзди до місцевих прокуратур з вищевказаних питань.

Також Прокуратурою Рівненської області надано копії наказів про розподіл обов`язків між керівництвом прокуратури області та про закріплення місцевих прокуратур за керівництвом регіональної прокуратури області.

З огляду на те, що 13.07.2016 ОСОБА_1 вручено ще одне повідомлення про підозру, а саме про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч.4 ст. 368 КК України в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001783 від 10.07.2016, і за постановою начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України від 13.07.2016 матеріали кримінальних проваджень №0001053 від 18.04.2016 та №0001783 від 10.07.2016 об`єднано в одному провадженні з присвоєнням такому провадженню номеру 0001053, копія такого повідомлення про підозру разом з копією клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та копією ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду від 14.07.2016 у справі №752/10818/16-к про зміну запобіжного заходу, застосованого відносно ОСОБА_1 з триманням під вартою з визначенням застави в розмірі 7000 розмірів мінімальної заробітної плати, що становить 9646000 гривень на тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів, долучені до матеріалів службового розслідування.

У письмових поясненнях ОСОБА_1 вказав, що із ОСОБА_14 він знайомий близько семи років, і останній є працівником УСБУ в Рівненській області. Вказана особа довгий час працювала в Дубровицькому РВ УСБУ і добре володіє оперативною інформацією по незаконному видобутку бурштину в північних районах області. Усі розмови, які він вів із ОСОБА_15 особисто та по телефону стосувалися виключно розслідування кримінальних проваджень. ОСОБА_15 неодноразово заходив до його робочого кабінету, де вони спілкувалися по особистих та робочих питаннях, оскільки вид діяльності ОСОБА_15 пересікався з його роботою. Жодних коштів, тобто неправомірну вигоду за будь-які операції з бурштином він від нього не отримував. ОСОБА_16 бачив у житті 5-6 разів, коли той працював начальником Дубровицького РВ УМВС України в Рівненській області. Жодного разу він не спілкувався із ОСОБА_17 по телефону. Будь-яких розмов із ним він не вів та взаємовідносин не мав. ОСОБА_5 перший раз побачив 04.07.2016 під час поміщення до слідчого ізолятора. До цього, взагалі ніколи вказану особу не бачив та з ним не розмовляв. ОСОБА_18 взагалі невідома йому особа. Також ствердив, що грошові кошти, вилучені за місцем його проживання у сумі 22410 доларів США він ніколи не бачив. Вважає, що вказані гроші були підкинуті працівниками, які проводили обшук разом зі знайденими у нього бланками (таблицею). Вказував, що жодних незаконних вказівок щодо видобутку та реалізації бурштину підпорядкованим прокурорам та іншим працівникам правоохоронних органів він ніколи не надавав. Також коштів за вказані дії не давав та не отримував. Хто із працівників прокуратури займається незаконним видобутком бурштину йому не відомо.

Також в рамках службового розслідування було опитано ОСОБА_19 , яка працювала в приймальні заступника прокурора області ОСОБА_1 та відповідно до покладених обов`язків надавала заступнику прокурора області на розпис пошту з подальшою передачею до відділу документального забезпечення, в період його відсутності фіксувала осіб, які йому телефонують, а також здійснювала організацію його відвідування. В своїх поясненнях ОСОБА_19 вказувала, що про надання будь-яких вказівок, що стосувалися б фактів незаконного видобутку бурштину, документування цих фактів або вилучення бурштину працівникам органів прокуратури Рівненської області, або представникам інших правоохоронних органів їй нічого не відомо. Жодного разу вона не була присутня при розмовах відвідувачів та ОСОБА_1 в його службовому кабінеті. Як їй відомо, ОСОБА_1 виїжджав до північних регіонів Рівненської області, а саме до Сарненської місцевої прокуратури та її відділів, для здійснення особистого прийому громадян. Про виїзди для виявлення та документування фактів незаконного видобутку бурштину вона нічого не знає. За час її роботи відвідувачі ОСОБА_1 до його кабінету мішків з важкими предметами не приносили. Перебуваючи в кабінеті, вона не бачила будь-яких мішків або речей схожих на них. Також ОСОБА_19 повідомила, що особи на прізвище ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 їй не відомі. Вона знає лише ОСОБА_23 , який є працівником Управління СБУ в Рівненській області та який інколи приходив до ОСОБА_1 , однак, з яких саме питань вона не знає.

В рамках службового розслідування був опитаний керівник Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_4 , який пояснював, що заступник прокурора Рівненської області ОСОБА_1 був закріплений куратором за Сарненською місцевою прокуратурою, а тому здійснював загальний контроль за станом законності на території, яка входить до меж обслуговування місцевої прокуратури: м. Кузнецовськ, Сарненський, Дубровицький, Зарічненський, Березнівський, Рокитнівський та Володимирецький райони. Стверджував, що за період перебування ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Рівненської області будь-яких незаконних вказівок, у тому числі про необхідність прийняття (неприйняття) певного рішення, вирішення (не вирішення) певної проблеми у сфері службової та позаслужбової діяльності особисто йому не надавав та наскільки відомо підлеглим - також. Після подій, які відбулися 04.07.2016 в прокуратурі області, ним 06.07.2016 ініційовано нараду усіх працівників, на якій він поцікавився, чи надходили незаконні вказівки від будь-кого з керівництва прокуратури області, в тому числі ОСОБА_1 та його заступників з приводу закріплених обов`язків. Усі присутні працівники повідомили, що таких вказівок вони не отримували. Будь-яка інформація щодо можливого надання ОСОБА_1 незаконних вказівок іншим працівникам прокуратури йому не відома.

Аналогічні пояснення надали керівники та начальники відділів Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 - ОСОБА_31 та ОСОБА_32 .

Також в матеріалах службового розслідування наявні пояснення начальника слідчого відділу прокуратури Рівненської області ОСОБА_33 , роботу якого курував ОСОБА_1 . За змістом таких пояснень, ОСОБА_1 безпосередньо йому вказівок незаконного характеру не давав, і як на його погляд, цього не могло бути тому, що він знав про принципове ставлення ОСОБА_1 щодо дотримання вимог КПК України та галузевих наказів. З приводу можливого надання вказівок його підлеглим про вчинення певних дій, які могли суперечити або виходити за межі повноважень, визначених законом йому нічого не відомо. Серед іншого по роботі в деяких випадках ОСОБА_1 при проведенні певних заходів, в тому числі пов`язаних з реєстрацією в ЄРДР окремих правопорушень міг особисто, без його повідомлення, викликати до себе слідчих, які нетривалий час працюють у відділі і вже з ними вирішувати будь-які службові питання. Про їх зміст він не знає і про візит до нього він забороняв підлеглим йому доповідати. Про наявність або відсутність фактів надання незаконних вказівок іншим працівникам прокуратури Рівненської області йому нічого не відомо.

Аналогічні пояснення надані працівниками прокуратури Рівненської області: ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 та ОСОБА_39

22 липня 2016 року комісія склала Висновок службового розслідування за фактом причетності окремих працівників органів прокуратури Рівненської області до незаконного видобутку та реалізації бурштину. Висновок того ж числа був затверджений Генеральним прокурором України.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що у Висновку стисло, але повно відображено усю зібрану під час службового розслідування інформацію, яка наявна в матеріалах службового розслідування.

Аналізуючи зібрані у ході службового розслідування докази та встановлені фактичні дані, Комісія зробила висновок, що факт грубого порушення заступником прокурора Рівненської області ОСОБА_1 вимог Закону України «Про прокуратуру», Правил прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури знайшов своє підтвердження. Відтак Комісія вважала, що за грубе порушення вимог Закону України «Про прокуратуру», правил прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури ОСОБА_1 підлягає звільненню з посади заступника прокурора Рівненської області та з органів прокуратури з позбавленням класного чину «старший радник юстиції».

Крім цього, комісія підсумувала, що за відсутність контролю за роботою підлеглих та не вжиття достатніх заходів профілактично-виховного характеру підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності прокурор Рівненської області ОСОБА_3 , однак, слід врахувати, що наказом Генерального прокурора України від 6 липня 2016 року № 117к він звільнений з займаної посади та з органів прокуратури. Причетність інших працівників органів прокуратури Рівненської області до незаконного видобутку і реалізації бурштину комісія не встановила.

З висновком Комісії ОСОБА_1 ознайомився 28.07.2016.

Відповідно Наказом Генерального прокурора України №16дк від 27.07.2016 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» вирішено: за грубе порушення вимог Закону України «Про прокуратуру», правил прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури звільнити ОСОБА_1 з посади заступника прокурора Рівненської області та з органів прокуратури з позбавленням класного чину «старший радник юстиції», присвоєного наказом Генерального прокурора України від 22.05.2014 № 846к.

Наказ мотивовано пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014, абзацом першим частини другої статті 46-2 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII від 05.11.1991, частиною 1 статті 8, пунктом 6 статті 9, статтями 10, 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України та пунктом 10 Положення про класні чини працівників прокуратури України.

У наказі зазначено, що Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України у ході досудового розслідування кримінального правопорушення №0001053 від 18.04.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 368, ч. 4 ст. 426-1, ч.3 ст. 240, ст. 198, ч. 5 ст. 191 КК України, викрито заступника прокурора Рівненської області Боровика Андрія Володимировича. Установлено, що ОСОБА_1 , будучи службовою особою органів прокуратури України, із січня 2016 року по 4 липня 2016 року на території Рівненської області спільно з працівником Управління Служби безпеки України в Рівненській області створили та керували за попередньою змовою зі співробітниками правоохоронних органів та фізичними особами злочинну організацію з метою вчинення тяжких, особливо тяжких та інших злочинів, а саме щодо організації незаконного видобутку бурштину-сирцю, одержання повторно неправомірної вигоди в особливо великих розмірах за невжиття заходів реагування з протидії нелегальному видобутку бурштину-сирцю стосовно окремих осіб на території Рівненської області. Під час слідчих дій у ОСОБА_1 вилучено частину неправомірної вигоди. ОСОБА_1 04.07.2016 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 05.07.2016 на підставі зібраних доказів повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 368, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 240, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 240 КК України. Вказана подія набула негативного суспільного резонансу та завдала шкоди авторитету органів прокуратури України. Проведеним за вказаним фактом службовим розслідуванням встановлено позаслужбові стосунки заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_1 з метою одержання неправомірної вигоди. Таким чином підсумовано, що своїми діями ОСОБА_1 грубо порушив вимоги Закону України «Про прокуратуру», Правила прокурорської етики, вчинив дії, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, а також у чесності та непідкупності органів прокуратури і є несумісними з подальшим перебуванням на роботі в органах прокуратури.

З наказом №16дк від 27.07.2016 ОСОБА_1 ознайомився та його копію отримав 28.07.2016.

У зв`язку з тим, що на час видання наказу про звільнення ОСОБА_1 утримувався під вартою, а відтак не міг знаходитися на робочому місці, Прокуратурою Рівненської області направлено йому письмове повідомлення про необхідність прибути для отримання копії наказу та трудової книжки, а також для здачі посвідчення.

За повідомленням Відділу роботи з кадрами прокуратури Рівненської області, трудова книжка отримана ОСОБА_1 30.08.2017, про що вказує його підпис у Книзі обліку видачі трудових книжок.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_3 пояснив, що він до 06.07.2016 обіймав посаду прокурора Рівненської області і ОСОБА_1 в 2016 році був його заступником. Жодних нарікань до його роботи він не мав. Вказав, що ОСОБА_1 характеризувався позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Стверджував, що ОСОБА_1 завжди доповідав йому по усіх матеріалах, які стосувалися викриття осіб, які незаконно видобувають бурштин і усі операції з вилучення бурштину належним чином документувалися і оформлялися. Повідомив, що співробітника УСБУ ОСОБА_2 він знає, але вважає, що ОСОБА_1 не мав з ним позаслужбових стосунків. Що стосується дисциплінарного провадження, пояснив, що після звільнення з посади прокурора області він переїхав на постійне проживання в м.Кременчук, звідки його для дачі пояснень не викликали.

Допитаний судом першої інстанції в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що він є співробітником Управління СБУ в Рівненській області, і по роду своєї служби періодично отримував оперативну інформацію про місця і осіб, які незаконно видобувають бурштин. Цією інформацією він ділився з ОСОБА_1 , і вони спільно планували заходи по вилученню такого бурштину і затриманню причетних до цього осіб. Стверджував, що СБУ не проводить заходи по боротьбі з незаконним видобутком бурштину і не наділене такою компетенцією, але йому була дана усна вказівка від керівництва Управління в області щодо сприяння обласній прокуратурі в проведенні таких заходів. Також пояснював, що він відвідував ОСОБА_1 в Прокуратурі Рівненської області в 2016 році і це було пов`язано якраз із заходами по вилученню з незаконного обігу бурштину та обладнання для його видобутку. Стверджував, що усі такі заходи офіційно обговорювались і планувались, і про них доповідалося прокурору області.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 у суді першої інстанції пояснив, що в 2016 році він обіймав посаду керівника Сарненської місцевої прокуратури, яка територіально знаходиться в тих районах, де систематично виявляються факти незаконного видобутку бурштину. Стверджував, що ОСОБА_1 курував зазначену прокуратуру і завжди чесно виконував вказівки Генеральної прокуратури України щодо викорінення незаконного видобутку бурштину. Також стверджував, що про всі операції з викриття осіб, які займаються незаконним видобутком і про всі факти вилучення бурштину доповідалось керівництву прокуратури області. Жодних незаконних вказівок ОСОБА_1 ніколи не давав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд першої інстанції правильно врахував, що згідно вимог частини першої статті 3 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 (в редакції, що діяла на час існування спірних правовідносин і в чинній редакції), діяльність прокуратури ґрунтується на засадах: 1) верховенства права та визнання людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки найвищою соціальною цінністю; 2) законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності; 3) територіальності; 4) презумпції невинуватості; 5) незалежності прокурорів, що передбачає існування гарантій від незаконного політичного, матеріального чи іншого впливу на прокурора щодо прийняття ним рішень при виконанні службових обов`язків; 6) політичної нейтральності прокуратури; 7) недопустимості незаконного втручання прокуратури в діяльність органів законодавчої, виконавчої і судової влади; 8) поваги до незалежності суддів, що передбачає заборону публічного висловлювання сумнівів щодо правосудності судових рішень поза межами процедури їх оскарження у порядку, передбаченому процесуальним законом; 9) прозорості діяльності прокуратури, що забезпечується відкритим і конкурсним зайняттям посади прокурора, вільним доступом до інформації довідкового характеру, наданням на запити інформації, якщо законом не встановлено обмежень щодо її надання; 10) неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки.

У відповідності до вимог частин третьої, четвертої статті 19 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014, прокурор зобов`язаний неухильно додержуватися присяги прокурора. За порушення присяги прокурор несе відповідальність, передбачену законом. Прокурор зобов`язаний: 1) виявляти повагу до осіб під час здійснення своїх повноважень; 2) не розголошувати відомості, які становлять таємницю, що охороняється законом; 3) діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 4) додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Крім того, судом вірно зазначено, що на час існування спірних правовідносин (2016 рік) діяв Кодекс професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердження наказом Генеральної прокуратури України №123 від 28.11.2012 та схвалений Всеукраїнською конференцією працівників прокуратури 28.11.2012.

Статтею 15 вказаного Кодексу встановлено, що при виконанні службових обов`язків працівник прокуратури має дотримуватися загальноприйнятих норм моралі та поведінки, бути взірцем добропорядності, вихованості і культури. Порушення трудової та виконавської дисципліни, непристойна поведінка є неприпустимими для працівника прокуратури і тягнуть за собою у відповідних випадках передбачену законом відповідальність. Працівник прокуратури повинен використовувати ввірене йому службове майно бережливо та лише за призначенням.

Статтею 18 цього Кодексу визначені правила щодо недопущення поведінки, що може зашкодити репутації. Зокрема, визначалося, що працівник прокуратури не має права використовувати своє службове становище в особистих інтересах або в інтересах інших осіб. У разі явного порушення закону, очевидцем якого став працівник прокуратури, він повинен вживати усіх можливих передбачених законодавством заходів для припинення протиправних дій та притягнення винних осіб до відповідальності. Працівнику прокуратури велено уникати особистих зв`язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об`єктивність виконання професійних обов`язків, скомпрометувати високе звання працівника прокуратури. Також приписано не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс. Поза службою наказано поводити себе коректно і пристойно, а при з`ясуванні будь-яких обставин з представниками правоохоронних і контролюючих органів не використовувати свій службовий статус, у тому числі посвідчення працівника прокуратури, з метою ухилення від відповідальності.

Згідно вимог ст. 2 Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого постановою Верховної Ради України №1796-XII від 06.11.1991, працівники прокуратури повинні мати високі моральні якості, бути принциповими і непримиренними до порушень законів, поєднувати виконання своїх професійних обов`язків з громадянською мужністю, справедливістю та непідкупністю. Вони повинні особисто суворо додержувати вимог закону, виявляти ініціативу в роботі, підвищувати її якість та ефективність і сприяти своєю діяльністю утвердженню верховенства закону, забезпеченню демократії, формуванню правосвідомості громадян, поваги до законів, норм та правил суспільного життя. Будь-які порушення прокурорсько-слідчими працівниками законності та службової дисципліни підривають авторитет прокуратури, завдають шкоди інтересам держави та суспільства.

У відповідності до положень частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 (в редакції на час існування відповідних правовідносин) прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав: 1) невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків; 2) необґрунтоване зволікання з розглядом звернення; 3) розголошення таємниці, що охороняється законом, яка стала відомою прокуророві під час виконання повноважень; 4) порушення встановленого законом порядку подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру; 5) вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; 6) систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики; 7) порушення правил внутрішнього службового розпорядку; 8) втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення; 9) публічне висловлювання, яке є порушенням презумпції невинуватості.

Відповідно до частини другої вказаної статті, притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності не виключає можливості притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом.

Згідно вимог частини першої статті 8 Дисциплінарного статуту прокуратури України (у відповідній редакції), за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків або за проступок, який порочить працівника прокуратури, щодо прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовуються дисциплінарні стягнення.

Відповідно до статті 9 Дисциплінарного статуту прокуратури України, дисциплінарними стягненнями є: 1) догана; 2) пониження в класному чині; 3) пониження в посаді; 4) позбавлення нагрудного знаку «Почесний працівник прокуратури України»; 5) звільнення; 6) звільнення з позбавленням класного чину.

А згідно з положеннями частини першої статті 10, Генеральний прокурор України має право застосовувати дисциплінарні стягнення, зазначені у статті 9 цього Статуту, в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно вимог статті 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України, дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з`ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

А відповідно до положень статті 12 згаданого Статуту дисциплінарне стягнення застосовується протягом одного місяця з дня виявлення проступку, не враховуючи часу службової перевірки, тимчасової непрацездатності працівника та перебування його у відпустці, але не пізніше одного року з дня вчинення проступку. Строк проведення службової перевірки не може перевищувати двох місяців. За один і той самий проступок може бути накладене тільки одне дисциплінарне стягнення. Прокурор або слідчий, якому повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину у сфері службової та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, та/або пов`язаного із зловживанням своїм службовим становищем, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом. У разі вчинення працівником діяння, не сумісного з перебуванням на роботі в органах прокуратури, його звільнення проводиться незалежно від часу вчинення проступку.

Інструкція про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, затверджена наказом Генеральної прокуратури України №104 від 24.09.2014, що діяла на час існування спірних правовідносин визначала, що службове розслідування (перевірка) - це комплекс заходів, які проводяться у випадках скоєння працівниками прокуратури ганебних вчинків - кримінальних, корупційних правопорушень, керування транспортними засобами у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або відмови від проходження огляду з метою виявлення стану сп`яніння, порушення Присяги працівника прокуратури і Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, які дискредитують їх як працівників прокуратури та шкодять авторитету органів прокуратури, а також за фактами порушень виконавської та трудової дисципліни, неправомірного втручання у службову діяльність працівників прокуратури, посягань на їх життя, здоров`я та майно, загибелі та в інших випадках, передбачених цією Інструкцією. Метою службових розслідувань є швидке, всебічне, повне та неупереджене з`ясування обставин, за яких скоєно ганебні вчинки, допущено неправомірне втручання у службову діяльність працівників прокуратури, посягання на їх життя, здоров`я та майно, виявлення причин та умов, що їм сприяли, зміцнення службової дисципліни та попередження правопорушень серед особового складу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, судом першої інстанції зазначено, з чим погоджується колегія суддів, про відсутність процедурних порушень під час проведення службової перевірки, призначеної наказом Генерального прокурора України №236 від 07.07.2016, і за результатами якої 22.07.2016 складено Висновок службового розслідування за фактом причетності окремих працівників органів прокуратури Рівненської області до незаконного видобутку та реалізації бурштину. Стороною позивача доказів зворотного не наведено.

Суд першої інстанції правильно відхилив, як необґрунтовані, доводи позивача про те, що Комісією у висновку, і в подальшому Генеральним прокурором України у оскаржуваному наказі, його фактично було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень за відсутності відповідного обвинувального вироку суду, бо хоч і дійсно у висновку службового розслідування від 22.07.2016 наведено інформацію про те, що Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України у ході досудового розслідування кримінального правопорушення №0001053 від 18.04.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.255, ч. 4 ст. 368, ч. 4 ст. 426-1, ч.3 ст. 240, ст. 198, ч. 5 ст. 191 КК України, викрито заступника прокурора Рівненської області Боровика А.В., який будучи службовою особою органів прокуратури України, із січня 2016 року по 4 липня 2016 року на території Рівненської області спільно з працівником Управління СБУ в Рівненській області ОСОБА_2 створили та керували за попередньою змовою зі співробітниками правоохоронних органів та фізичними особами злочинну організацію з метою вчинення тяжких, особливо тяжких та інших злочинів, а саме щодо організації незаконного видобутку бурштину-сирцю, одержання повторно неправомірної вигоди в особливо великих розмірах за невжиття заходів реагування з протидії нелегальному видобутку бурштину-сирцю стосовно окремих осіб на території Рівненської області. Також наведено інформацію про те, що на підставі зібраних доказів ОСОБА_1 05.07.2016 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень і про те, що йому обрану міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак, разом з тим Комісія вказувала, що в даній справі триває досудове розслідування, і у Висновку службового розслідування немає вирішення питання щодо обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_1 , яке здійснюється в межах кримінального провадження.

Більше того у матеріалах дисциплінарного провадження відсутні матеріали кримінального провадження, зібрані на досудовому слідстві, і відповідно жодної оцінки їм Комісія не надавала. Щодо кримінального провадження №0001053 від 18.04.2016, то у Висновку службового розслідування наведена лише та інформація, яка письмово повідомлена прокурором у відділу Головної військової прокуратури у відповідь на запит голови Комісії, яким, в свою чергу, були перелічені матеріали кримінального провадження, які на його думку підтверджують обставини, що давали підстави підозрювати ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.

Комісії було надано лише витяги з ЄРДР, копія протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, копії повідомлень про підозру, копії ухвал суду про обрання запобіжного заходу та відповідні клопотання з цього приводу та копія протоколу обшуку від 04.07.2016. Однак, Комісія не робила висновків з приводу того, що вказана інформація свідчить про винність або невинність позивача у вчиненні кримінальнокарних діянь.

Відхиляючи доводи позивача про те, що відповідач не мав права притягувати його до дисциплінарної відповідальності за відсутності відповідного судового рішення про встановлення вини позивача у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого Кримінальним кодексом України, а також з цих підстав не міг використовувати висновок службового розслідування, в основу якого покладено інформацію, що міститься у кримінальному провадженні, суд першої інстанції правильно зазначив, що встановлені в ході службового розслідування факти та обставини мали значення тільки для прийняття рішення про дисциплінарну відповідальність та жодним чином не свідчать про доведеність вини особи у вчиненні кримінальних правопорушень.

При цьому, суд вірно покликався на практику Європейського суду з прав людини згідно якої не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися в контексті правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria») чи таке провадження було закрите (mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C. v. the United Kingdom»). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення від 11.02.2003 у справі «Ringvold v. Norway»). Отже, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Аналогічна позиція наведена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 18.06.2019 у справі №9901/699/18, від 22.01.2019 та від 29.01.2019 у справах № 800/454/17 та 9901/728/18, відповідно.

З огляду на це, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що певні матеріали кримінального провадження не могли бути предметом доказу в дисциплінарному провадженні. Крім того, Комісія, вказуючи з одного боку про те, що триває досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001053 від 18.04.2016, тобто про те, що позивач у встановленому порядку не визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, з другого боку чітко вказала, що проведеним службовим розслідуванням нею встановлені позапроцесуальні стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами службового розслідування.

Як уже зазначалося вище, статтею 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури (чинного на час існування спірних правовідносин), заборонено працівникам прокуратури використовувати своє службове становище в особистих інтересах або в інтересах інших осіб. Також встановлено уникати особистих зв`язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об`єктивність виконання професійних обов`язків, скомпрометувати високе звання працівника прокуратури.

Оскільки використання прокурором своїх службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб, кваліфікуються як протиправні позаслужбові стосунки, і вони можуть бути віднесені до дій, що порочать звання прокурора, так як можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, то Комісія на переконання суду зробила цілком слушні висновки про те, що мало місце грубе порушення правил прокурорської етики.

З огляду на те, що на статтею 19 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014, на прокурора покладено обов`язок додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури, то суд першої інстанціїх обґрунтовано вважав, що Комісія за результатами службового розслідування звстановила та підтвердила факт грубого порушення заступником прокурора Рівненської області ОСОБА_1 вимог Закону України «Про прокуратуру».

При цьому, суд вірно зауважив, що факт затримання заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_1 , взяття його під варту та вручення підозри про вчинення злочину обставини результатів проведеного у його помешканні обшуку набуло розголосу, що в свою чергу, підірвало не лише авторитет позивача, як особи, що займав відповідний високий пост, а й органів прокуратури і держави в цілому.

Підсумовуючи результати службового розслідування Генеральний прокурор України на підставі висновку службового розслідування та у межах своїх повноважень вирішив питання щодо вчинення ОСОБА_1 такого дисциплінарного проступку, як вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури та одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, тобто встановив наявність у діях прокурора ознак дисциплінарного проступку, передбаченого пунктами 5 та 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру». Відповідно зважаючи на те, що вчинений дисциплінарний проступок на його переконання є несумісним з подальшим зайняттям прокурором будь-якої посади в органах прокуратури, - визначив відсутність підстав для накладення більш м`якого стягнення ніж звільнення з посади та з органів прокуратури з позбавленням класного чину «старший радник юстиції».

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов переконливого висновку, що наказ Генерального прокурора України «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №16дк від 27.07.2016 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади заступника прокурора Рівненської області та з органів прокуратури з позбавленням класного чину «старший радник юстиції» прийнято обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення. Оскаржуваний наказ є вмотивованим, містить конкретну підставу звільнення позивача, визначену законом, а саме грубе порушення правил прокурорської етики та вчинення дій, що порочать звання прокурора, що утворює склад дисциплінарного проступку, передбаченого пунктами 5 та 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», а отже не підлягають задоволенню, позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування наказу №16дк від 27.07.2016 в частині його звільнення, так і вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року по справі № 817/1329/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді В.В. Ніколін

В.Я. Качмар

повний текст складено 16.06.2021