Справа № 300/1282/21
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" червня 2021 р. справа № 300/1282/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Бріолекс" в інтересах якого діє ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.02.2021 року за № 000841/0701 в частині, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах ТОВ "Бріолекс" з позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.02.2021 року за № 000841/0701 в частині.
Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням відповідач застосував штрафну санкцію в розмірі 55 018 грн., з яких 20 018 грн., застосовано за порушення позивачем п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України. Позивач вважає в цій частині податкове повідомлення-рішення від 19.02.2021 року за № 000841/0701 протиправним та таким, що підлягає до скасування, оскільки під час перевірки відповідачем зроблено помилковий висновок про те, що позивачем в період серпень-листопад 2020 визначались податкові зобов`язання (в окремих випадках) з податку на додану вартість виходячи з ціни реалізації товарів, яка була нижче звичайних цін, та відповідно занижено податкові зобов`язання в сумі 20 018 грн. Позивач вважає, що оскільки реалізований ним товар не був самостійно виготовлений, а придбаний, то ПДВ повинен нараховуватись на їхню договірну вартість, при цьому база оподаткування не може бути нижче ціни їх придбання.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 року дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк для усунення недоліків.
14.04.2021 року представником позивача зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки усунуті.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
06.05.2021 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву представника Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (а.с.167,168). Відповідач позов не визнає та вважає, що оскаржуване рішення в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 20 018 грн., є правомірними, прийнятим контролюючим органом в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений нормами діючого законодавства. Просив в задоволенні позову відмовити.
27.05.2021 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив в якій просить позов задовольнити (а.с.182-185).
Відповідач своїм правом на подання заперечення не скористався.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, судом встановлено таке.
У період з 13.01.2021 по 25.01.2021 Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області проведено документальну позапланову перевірку ТОВ «Бріолекс» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, за результатами якої складено Акт №426/09-19-07-01/43138537 від 01.02.2021 (а.с.11-16).
Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Бріолекс»:
- п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого не виписано та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на суму без ПДВ - 275 090 грн., ПДВ - 55 018 грн.;
- п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України - завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного податкового періоду, а саме: ТОВ «Бріолекс» в період серпень - листопад 2020 року визначило податкові зобов`язання (в окремих випадках) з податку на додану вартість виходячи з ціни реалізації товарів, яка була нижче звичайних цін, та відповідно занижено податкові зобов`язання в сумі 20 018 грн.
У зв`язку з виявленими порушеннями ГУ ДПС в Івано-Франківській області винесено податкове повідомлення-рішення від 19.02.2021 року за № 000841/0701 (а.с.22).
Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині застосування штрафної санкції за порушення п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України в розмірі 20 018 грн., позивач звернувся з вказаним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам судом встановлено таке.
Як зазначалось судом вище, штрафна санкція в розмірі 20 018 грн., застосована відповідачем за порушення позивачем п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України, яке полягає в тому, що ТОВ «Бріолекс» в період серпень-листопад 2020 визначались податкові зобов`язання (в окремих випадках) з податку на додану вартість виходячи з ціни реалізації товарів, яка була нижче звичайних цін, та відповідно занижено податкові зобов`язання в сумі 20 018 грн.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (надалі ПК України).
Згідно підпункту 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 ПК України звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу. Наведена норма також регламентує визначення звичайних цін для особливих випадків (при державному регулюванні цін; якщо при здійсненні операції обов`язковим є проведення оцінки; під час проведення аукціону (публічних торгів); для постачань товарів (робіт, послуг) за форвардним або ф`ючерсним контрактом; при примусовому продажу (відчуженні) майна, переданого в заставу позичальником з метою забезпечення вимог кредитора). В усіх інших випадках питання визначення звичайної ціни вирішується через загальну норму підпункту 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 ПК України.
Ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах (підпункт 14.1.219 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Норми ПК України (не враховуючи норми для окремих (специфічних) видів операцій) визначають, що база оподаткування ПДВ операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, що відповідають ринковим; встановлюють низку обов`язкових умов відповідності ціни поставки (договірної ціни) ринковій ціні; передбачають можливість доведення невідповідності рівню ринкових цін договірної ціни.
Разом з тим, звичайні ціни застосовуються при постачанні самостійно виготовлених товарів/послуг або при постачанні необоротних активів (у разі відсутності обліку необоротних активів). Оскільки позивач реалізовував товари, ввезені ним на митну територію України, звичайні ціни не підлягають застосуванню.
ПК України не надає право контролюючому органу на визначення звичайних цін (ринкової вартості). Як встановлено підпунктом 20.1.36 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо нарахування та сплати податкових зобов`язань, коригування від`ємного значення об`єкта оподаткування або інших показників податкової звітності у результаті застосування звичайних цін.
Відповідно до абзаців першого-третього п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:
- товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню;
- газу, який постачається для потреб населення;
- електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.
До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку наслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.
Для операцій платника податку з постачання на митній території України товарів, раніше ввезених таким платником податку на митну територію України, база оподаткування визначається за загальним правилом, виходячи з їх договірної вартості, але не нижче ціни придбання, без урахування величини митної вартості.
Отже, відповідно до загальних правил нарахування ПДВ, які наведені в статті 188 ПК України, при продажу платником ПДВ не самостійно виготовлених, а купованих товарів, ПДВ має нараховуватися на їхню договірну вартість, при цьому база оподаткування не може бути нижче ціни їх придбання. Для операцій платника податку з постачання на митній території України товарів, раніше ввезених таким платником податку на митну територію України, база оподаткування визначається за загальним правилом виходячи з їх договірної вартості, але не нижче ціни придбання, без урахування величини митної вартості.
У даному випадку відповідач не встановив та не довів, що при продажу позивачем товарів, які попередньо були імпортовані на територію України, їх подальша реалізація здійснювалася за цінами, нижчими ціни їх придбання.
Як наслідок, суд зазначає, що висновки відповідача щодо порушення позивачем п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України, яке полягає в тому, що ТОВ «Бріолекс» в період серпень-листопад 2020 визначались податкові зобов`язання (в окремих випадках) з податку на додану вартість виходячи з ціни реалізації товарів, яка була нижче звичайних цін, та відповідно занижено податкові зобов`язання в сумі 20 018 грн., є необґрунтованим.
Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 19.02.2021 року за № 000841/0701 в частині застосування штрафної санкції за порушення п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України в розмірі 20 018 грн., є протиправним та таким, що підлягає до скасування.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.02.2021 року за № 000841/0701 в частині застосування штрафної санкції в розмірі 20 018 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.