Справа № 520/5498/21
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 р. Справа № 520/5498/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України про стягнення доплати за службу в нічний час та заборгованості з індексації, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України, в якому просить суд:

- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 невиплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 в розмірі 6006 грн. 00 коп. (шість тисяч шість гривень, 00 коп.);

- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2016 до 01.11.2017 в розмірі 3179 грн. 13 коп. (три тисячі сто сімдесят дев`ять гривень 13 коп.);

- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України () на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. 00 коп. (чотири тисячі гривень, 00 коп.).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно ненараховано та невиплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2016 до 01.11.2017 та доплату за службу у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 року. Вказане слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначив, що поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час, проте така доплата виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення. До відповідача з вимогою здійснити виплату доплати за службу в нічний час за спірний період позивач не звертався. Із вказаною вимогою в судовому порядку позивач звернувся до відповідача 01.04.2021 року, тому в силу положення пункту 11 розділу І Порядку № 260 позивач має право вимагати здійснити виплату доплати за службу в нічний час починаючи з 01.04.2018, а не за весь період служби. Крім того, облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку. Підставою для нарахування таких доплат позивачу є отримані від управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції довідки обліку несення поліцейським служби у нічний час. В період з 07.11.2015 р. по 28.02.2018 р., довідки несення поліцейським служби у нічний час в Управлінні патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, не формувались, до Департаменту патрульної поліції не надходили. За відсутності довідок обліку несення поліцейським ОСОБА_1 служби в нічний час за період з 07.11.2015р. по 28.02.2018р., нарахування та здійснення виплати за службу у нічний час, не можливе, у зв`язку з порушенням у такому разі, вимог абзацу 6 пункту 11 розділу II наказу МВС України Порядку № 260. Крім того, позивачу була нарахована та виплачена доплата за службу у нічний час за період 01.03.2018 року по 30.11.2020 року.

Стосовно виплати індексації також зазначив, що виплата позивачу індексації здійснюється з листопада 2017 року. Тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність.

Дослідивши матеріали справи, зміст відзиву на позов, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 з 2015 року перебуває на посаді інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №1 управління патрульної поліції в Харківській області.

Листом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 24.02.2021 року повідомлено, зокрема, позивача, що підстави для нарахування доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 року по 28.02.2018 року відсутні. З приводу нарахування та виплати індексації зазначено, що індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться після набрання чинності постанови КМУ від 18 жовтня 2017 року № 782, тобто з листопада 2017 року.

В позовній заяві позивач зазначив, що відповідач не нараховував та не виплачував йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2016 року до 01.11.2017 року та доплату за службу у нічний час за період з 07.11.2015 року по 28.02.2018 року.

В матеріалах справи містяться копії відомостей про грошове забезпечення ОСОБА_1 , в яких відсутня інформація стосовно нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення та доплати за службу у нічний час за спірні періоди (а.с. 18 - 23).

В той час, згідно інформації щодо розміру доплати за службу у нічний час поліцейського взводу №2 роти №4 батальйону №1 ОСОБА_1 , вказану доплату за службу у нічний час позивачу виплачували з березня 2018 року по грудень 2020 року (а.с. 18).

Крім того, відомостями про грошове забезпечення також підтверджено, що нараховування позивачу індексації розпочалося з листопада 2017 року (а.с. 20).

Не погодившись з ненарахуванням та невиплатою індексації грошового забезпечення, доплати за службу у нічний час, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Стосовно ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2016 року до 01.11.2017 року, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Згідно з ч. 5 ст. 94 Закону №580-VIII, грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року №1282-XII (далі - Закон №1282-XII).

Приписами ст. 1 Закону №1282-XII встановлено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За змістом ст. 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до положень ч.1 ст. 4 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону №1282-XII, порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затверджених постановою КМ України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078), з урахуванням змін внесених постановою КМ України від 18.10.2017 року №782.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер; грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі; допомога по безробіттю, що надається відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей (п. 2 Порядку).

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до абз. 8 п. 4 Порядку №1078.

Приписами п. 6 Порядку №1078 визначено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Положення ч. 6 ст. 95 КЗпП України визначають, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі №9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати, як складова належної працівникові заробітної плати, спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Отже, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи зі служби в поліції жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

При цьому обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення.

Судовим розглядом встановлено, що позивачу під час проходження служби не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення за період за період з 01.03.2016 року до 01.11.2017 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями відомостей про грошове забезпечення позивача (а.с. 19 - 23).

Вказаними відомостями підтверджено, що нараховування позивачу індексації розпочалося з листопада 2017 року (а.с. 20).

Суд не бере до уваги посилання відповідача, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватися лише з 01 листопада 2017 року - після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782 «Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення», якою абз. 5 п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, після слова «військовослужбовців» доповнено словом «поліцейських», оскільки така індексація прямо передбачена положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України.

Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. Пунктом 3 частини першої статті 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 жовтня 2002 року №17-рп (щодо повноважності Верховної Ради України) визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони.

Ще однією ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин. Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Згідно частини 3 статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Оскільки право на індексацію грошового забезпечення позивача, передбаченого Законами України «Про індексацію грошових доходів населення» і «Про Національну поліцію» та порушено, воно підлягає відновленню в судовому порядку.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.01.2021 по справі №160/35/20, яка враховується судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

З огляду на викладене та враховуючи вищенаведені правові норми, суд дійшов висновку, що позивач має право на індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2016 року до 01.11.2017 року, а тому бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за вказаний період, є протиправною.

Стосовно ненарахування та невиплати позивачу доплати за службу у нічний час за період з 07.11.2015 року по 28.02.2018 року, слід зазначити наступне.

Згідно з частиною 2 статті 94 Закону №580-VIII, порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 1 постанови КМУ від 11.11.2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Приписами підпункту 3 пункту 5 постанови КМУ № 988 передбачено обов`язок виплачувати поліцейським доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

За пунктом 8 постанова КМУ № 988 набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з дня набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Закон України "Про Національну поліцію" прийнятий 02 липня 2015 року та набрав чинності 07 листопада 2015 року.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06 квітня 2016 року затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799. Порядок № 260 був опублікований та набрав чинності 27 травня 2016 року (Офіційний вісник України від № 39).

Отже, в період з 07.11.2015 року по 28.02.2018 року, за який позивач просить зобов`язати відповідача здійснити доплату за службу у нічний час, діяли постанова КМУ № 988 та Порядок № 260.

Так, пунктом 3 розділу 1 вказаного Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 11 Порядку №260, поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов. Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Ухвалою суду від 06.04.2021 року витребувано у відповідача довідки про несення поліцейським ОСОБА_1 служби у нічний час за період з 07.11.2015 року по 28.02.2018 року, інформації щодо кількості відпрацьованих позивачем нічних змін у вказаний період, а також визначення відпрацьованих нічних змін у погодинній кількості.

На виконання ухвали суду представником відповідача надано інформаційний лист управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, в якому здійснено розрахунок несення поліцейським ОСОБА_1 служби у нічний час за період з 07.11.2015 року по 28.02.2018 року: за листопад 2015 року - 48 годин, грудень 2015 року - 56 годин; січень 2016 року - 32 години, лютий 2016 року - 64 годин, березень 2016 року - 0 годин, квітень 2016 року - 32 години, травень 2016 року - 56 годин, червень 2016 року - 56 годин, липень 2016 року - 56 годин, серпень 2016 року - 48 години, вересень 2016 року - 64 години, жовтень 2016 року - 8 годин, листопад 2016 року - 32 години, грудень 2016 року - 32 години; січень 2017 року - 32 години, лютий 2017 року - 48 годин, березень 2017 року - 48 годин, квітень 2017 року - 48 годин, травень 2017 року - 48 годин, червень 2017 року - 40 годин, липень 2017 року - 32 години, серпень 2017 року - 32 години, вересень 2017 року - 16 години, жовтень 2017 року - 48 годин, листопад 2017 року - 56 годин, грудень 2017 року - 32 години; січень 2018 року - 32 години, лютий 2017 року - 48 годин.

Отже матеріалами справи підтверджено, що позивач у досліджуваний період ніс службу у нічний час.

В позовній заяві позивач зазначив, що нарахування та виплата доплати за службу у нічний час за відповідний період відповідачем не здійснювались.

Відповідач не надав суду жодних належних доказів на спростування вимог позивача нарахувати та виплатити їй доплату за службу у нічний час відповідно до відпрацьованого часу у встановленому законодавством розмірі.

У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що довідки обліку несення ОСОБА_1 служби в нічний час згідно пункту 11 Порядку №260 в Управлінні ПП в Харківській області Департамент патрульної поліції не формувались, до Департаменту патрульної поліції не надходили, тому на його думку, відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу доплату за службу у нічний час.

Суд не приймає до уваги такі твердження відповідача та вважає їх необґрунтованими, оскільки з норм пункту 11 Порядку № 260 випливає, що відповідач зобов`язаний був сформувати довідку обліку несення позивачем служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку № 260.

При цьому, складання довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час не залежить від волі позивача. Відсутність такої довідки не може впливати на нарахування та виплату доплати за службу в нічний час в порядку та розмірі, визначених постановою КМУ №988 та Порядком № 260 в разі наявності для цього підстав.

Суд також не приймає до уваги посилання представника відповідача на положення пункту 11 розділу І Порядку №260, яким визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення, вважаючи їх безпідставними, оскільки положення вказаної норми не розповсюджуються на право звернення до суду в порядку статті 233 КЗпП, якою передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Зважаючи, що матеріалами справи підтверджено несення позивачем служби у нічний час з 07.11.2015 року по 28.02.2018 року, доплат за цей період відповідачем не здійснювалось, суд дійшов висновку зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача доплату за службу у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 року з розрахунку за кожну годину служби у нічний час.

Щодо позовних вимог стягнення Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 невиплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 в розмірі 6006,00 грн. та заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2016 до 01.11.2017 в розмірі 3179,13 грн., суд зазначає наступне.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02 червня 2006 року у справі «Волохи проти України» (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

В даному випадку, індексація та доплата за службу в нічний час належним чином не нараховані та не виплачені позивачеві, а тому суб`єкт владних повноважень у межах наданих йому повноважень має виконати свій обов`язок по нарахуванню та виплаті індексації грошового забезпечення та доплати за службу в нічний час позивачу.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Оскільки відповідачем на час розгляду справи не здійснено нарахування індексації грошового забезпечення та доплати за службу в нічний час за вказані періоди, підстави для сплати відповідачем не настали.

Відповідно до положень ч.2 ст.9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до пункту 10 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд в порядку адміністративного судочинства може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про те, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправною бездіяльності Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо ненарахування та невиплати інспектору взводу №2 роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 доплати за несення ним служби у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 року та сум індексації його грошового забезпечення за період з 01.03.2016 до 01.11.2017 року, а також зобов`язання Департаменту патрульної поліції Національної поліції України здійснити відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" нарахування та виплату інспектору взводу №2 роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 доплати за службу у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018, а також зобов`язання Департаменту патрульної поліції Національної поліції України здійснити відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" нарахування та виплату інспектору взводу №2 роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 індексації його грошового забезпечення за період з 01.03.2016 до 01.11.2017 року.

Решта позовних вимог в цій частині не підлягає задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не вирішується, оскільки позивач є звільненим від сплати судового збору.

Представник позивача просив суд відшкодувати понесені позивачем витрати на правничу допомогу при розгляді даної справи у розмірі 4 000,00 грн.

Частинами 1, 2, 3 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частинами 4, 5 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 КАС України).

Частиною 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 9 ст. 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Між ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокатським бюро "ЮЛІЇ КРАТ" (Адвокат) 11 січня 2021 року укладено договір про надання правничої допомоги №11/01/2021/106, за мовами якого Виконавець зобов`язується надати Клієнту послуги на умовах і в порядку, що визначені Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору.

В акті здачі - приймання наданої правової допомоги №1 від 09.03.2021 року до Договору про надання правничої допомоги №11/01/2021/106 від 11.01.2021 року вказано обсяг наданих правових послуг, який включає: 1) складання та направлення адвокатських запитів, збір інформації та документів, надання консультацій - 1 год., вартість якої складає 100,00 грн. з розрахунку 1000 грн./1 год.; 2) формування правової позиції, складання оформлення доказової бази, систематизація доказів, додатків до позовної заяви, друк та посвідчення документів та подача позовної заяви - 3 год., вартість якої складає 3 000,00 грн. з розрахунку 1000 грн./1 год.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Понесені витрати, пов`язані зі складанням та направленням адвокатських запитів, збором інформації та документів, наданням консультацій, формуванням правової позиції нерозривно пов`язане з самою підготовкою та складанням позовної заяви, та не можуть бути враховані як окремі послуги з надання правової (правничої) допомоги.

Отже, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу у сумі 3 000,00 грн. за складання позовної заяви, друк та посвідчення документів та їх подачу до суду.

Таким чином, заява про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. є частково обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 29, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України (, адреса: вул. Федора Ернста, буд.3, м. Київ, 03048) про стягнення доплати за службу в нічний час та заборгованості з індексації - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо ненарахування та невиплати інспектору взводу №2 роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Шалімову Віталію Юрійовичу доплати за несення ним служби у нічний час за період з 07.11.2015 року по 28.02.2018 року та сум індексації його грошового забезпечення за період з 01.03.2016 року до 01.11.2017 року.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України здійснити відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" нарахування та виплату інспектору взводу №2 роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 доплати за службу у нічний час за період з 07.11.2015 року по 28.02.2018 року.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України здійснити відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" нарахування та виплату інспектору взводу №2 роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 індексації його грошового забезпечення за період з 01.03.2016 року до 01.11.2017 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.