Справа № 320/1971/20
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 червня 2021 року

м. Київ

справа № 320/1971/20

адміністративне провадження № К/9901/19204/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Васильєвої І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2021 у справі №320/1971/20 за позовом Дочірнього підприємства «Рітейл Іст» до Державної податкової служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

25.05.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Державної податкової служби України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2021 у справі №320/1971/20 (згідно з трек-номером поштового відправлення надіслано 21.05.2021).

Колегією суддів встановлено, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 задоволено позов Дочірнього підприємства «Рітейл Іст» до Державної податкової служби України про визнання бездіяльності протиправною та забов`язання вчинити певні дії. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, скаржник оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2020 вказану апеляційну скаргу було залишено без руху та запропоновано апелянту усунути вказані в ній недоліки протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали шляхом подання суду апеляційної інстанції оригіналу документа про сплату судового збору у розмірі 3153,00 грн.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2020 відмовлено у задоволенні клопотання скаржника про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги, апеляційну скаргу повернуто у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Вказані ухвали оскаржені не були.

Відповідач 17.12.2020 повторно звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 у справі №320/1971/20.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2021 відмовлено у задоволенні клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу залишено без руху і надано строк упродовж десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: зазначення інших підстав пропуску строку на апеляційне оскарження.

Суд апеляційної інстанції зауважив, що звертаючись вдруге до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою 17.12.2020, апелянтом надано суду платіжне доручення №2899 від 10.11.2020, яке проведено Державною казначейською службою України 16.11.2020, скаржником не надано доказів, які унеможливлювали подання апеляційної скарги в період з моменту сплати судового збору.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2021 встановлено, що від скаржника надійшло клопотання про усунення недоліків, в якому зазначено про відсутність можливості усунути недоліки щодо надання оригіналу платіжного доручення зі сплатою судового збору протягом 10 денного строку встановленого судом в ухвалі від 23.10.2020. Одночасно ДПС України було отримано оригінал платіжного доручення від 10.11.2020 № 2899 з оплатою 16.11.2020 за подання апеляційної скарги, тобто, вже після строку, який визначено судом апеляційної інстанції. Тому, звертаючись вдруге, скаржник вважав, що строк підлягає поновленню, оскільки пропущений з поважних причин.

Вказаною ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2021 відмовлено у відкритті апеляційного провадження з огляду на положення пункту 4 частини 1 статті 299 КАС України. Судом зазначено, що звертаючись вдруге з апеляційною скаргою, апелянтом не було надано доказів, які реально підтверджували б поважність пропуску строку для подачі апеляційної скарги та вказували на об`єктивні причини неможливості звернутись з апеляційною скаргою вчасно. Державна податкова служба України не надала відповідних належних обґрунтувань наявності обставин, які унеможливлювали подання апеляційної скарги в період з моменту сплати судового збору.

Скаржником в обґрунтування касаційної скарги зазначено, що своєчасну сплату судового збору неможливо було здійснити у зв`язку з відсутністю фінансування, безспірним списанням коштів та блокуванням рахунків. Повторно апеляційна скарга подана після отримання платіжного доручення.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд приходить до висновку щодо відмови у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини 2 статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (частина 1, пункти 6,7 частини 5 цієї статті).

Підстави пропуску особою строку на оскарження судового рішення можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежали від волі особи та унеможливили звернення із скаргою у встановлений процесуальним законом строк.

У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів.

Відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право в будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Право на оскарження судового рішення обмежене встановленим у законі строком на апеляційне оскарження, покликаним на дотримання принципу правової визначеності як одного з елементів верховенства права, та має дисциплінувати суб`єктів адміністративного судочинства.

Процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Так, усунення певних недоліків скарги (у тому числі й удруге поданої після повернення), не пов`язаних з дотриманням процесуальних строків, як от сплата судового збору, за відсутності підстав для поновлення строку подання скарги однаково виключає можливість відкриття апеляційного провадження за такою скаргою.

Доводи скаржника, наведені в касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків апеляційного суду щодо неповажності причин пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження у цій справі.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у цій справі, правильно застосував норми процесуального права, що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, відповідно до частини 2 статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної податкової служби України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2021 у справі №320/1971/20.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіІ.А. Васильєва С.С. Пасічник В.П. Юрченко