Справа № 480/2428/21
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2021 року Справа №480/2428/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2428/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі по тексту - відповідач, ГУ Пенсійного фонду України в Сумській області), в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Сумській області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 01.12.1989 по 21.08.1992 та з 22.08.1992 по 14.06.1999;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи у Спеціалізованому будівельному управлінні «Спецбуд» (у подальшому реорганізованого у ВАТ «Спецбуд») на посаді асфальтировщика з 01.12.1989 по 21.08.1992 та з 22.08.1992 по 14.06.1999;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Сумській області призначити та провести виплату пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах, починаючи з 28.09.2020.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також даною ухвалою зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області надати суду належним чином завірені копії матеріалів, на підставі яких приймалося рішення про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи з 01.12.1989 по 21.08.1992 та з 22.08.1992 по 14.06.1999, а також належним чином завірену копію рішення від 10.11.2020 року № 10.
10.06.2021 року представником Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області надано копії заяв позивача про призначення пенсії, при цьому належним чином завірену копію рішення від 10.11.2020 року № 10 та відзиву на позовну заяву надано не було.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи, а саме з копії трудової книжки НОМЕР_1 , судом встановлено, що позивач з 03.07.1989 по 14.06.1999 року працював у Відкритому акціонерному товаристві "Спецбуд" на посаді асфальтувальника (а.с. 8-9).
Як зазначено у позовній заяві, 28.09.2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за період з 03.07.1989 по 14.06.1999 року.
Суд звертає увагу, що представником відповідача було надано заяви позивача від 24.09.2020 та від 02.12.2020 року щодо призначення пенсії за віком за Списком № 2 (а.с. 32, 36). При цьому будь-яких рішень чи листів щодо розгляду даних заяв представником відповідача суду не надано.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).
Відповідно до статті 1 Закону України Про пенсійне забезпечення громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Згідно з пунктом б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За приписами підпункту 2 пункту 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
З матеріалів справи, а саме з копії трудової книжки, суд вбачає, що що позивач з 03.07.1989 по 14.06.1999 року працював у Відкритому акціонерному товаристві "Спецбуд" на посаді асфальтувальника (а.с. 8-9).
Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 р. передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинний на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих, місць за умови праці після 21.08.1992 р.
Тобто в період роботи позивача необхідно застосовувати Список 2, який був чинний у цей період.
Згідно підрозділу а розділу ХХІХ "Строительство зданий и сооружений: промышленных, энергетических, гидротехнических, дорожно-мостовых, транспорта и связи, жилых и культурных, а также надземных зданий и сооружений шахт, рудников и коммуникаций" (мовою оригіналу) Списка 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, до Списку 2 відноситься "Асфальтобетонщики (асфальтировщики, автогудронаторщики, битумизаторы, варильщики, гудронаторщики, операторы, гудронаторы, форсунщики)" (мовою оригіналу)
При цьому суд вважає безпідставними посилання відповідача, що посада "асфальтувальник", не передбачена Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, оскільки відповідно до наказу Акціонерного товариства Спецбуд Про результати атестації робочих місць від 20.08.1996 року № 74, посада "асфальтобетонщики/асфальтировщики" (мовою оригіналу) віднесено до посад, яка дає право на пільгове пенсійне забезпечення, відповідно Списка 2 (а.с. 17-18).
Суд зазначає, що назви професій, зазначені в трудовій книжці, наказах підприємств, довідках, можуть відрізнятися від назв, передбачених законодавчими актами України, при цьому суть виконуваної роботи не змінюється.
Щодо відсутності інформації про відпрацьований час та тривалість робочого часу за період з 01.12.1989 по 14.09.1999 року, суд зазначає, що відповідно до архівної довідки від 05.08.2020 року № 1488, у наказах з особового складу Відкритого акціонерного товариства "Спецбуд" за 1989-1999 роки наказів про переведення ОСОБА_1 на неповний робочий день та іншу роботу немає (а.с. 16).
А відтак суд зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області було протиправно відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу позивача за Списком № 2 періодів роботи з 01.12.1989 по 21.08.1992 та з 22.08.1992 по 14.06.1999 у Спеціалізованому будівельному управлінні «Спецбуд» (у подальшому реорганізованого у ВАТ «Спецбуд») на посаді асфальтувальника.
Враховуючи викладене та те, що у матеріалах справи відсутнє будь-яке рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у зарахуванні до пільгового стажу позивача спірного періоду, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови в зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 01.12.1989 по 21.08.1992 та з 22.08.1992 по 14.06.1999 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у Спеціалізованому будівельному управлінні «Спецбуд» (у подальшому реорганізованого у ВАТ «Спецбуд») на посаді асфальтувальника з 01.12.1989 по 21.08.1992 та з 22.08.1992 по 14.06.1999 роках.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Сумській області призначити та провести виплату пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах, починаючи з 28.09.2020, суд зазначає наступне.
З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.
Статтею 58 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Крім того у даному спорі суд не обраховує загальний стаж роботи позивача, що виключає можливість зобов`язання відповідача призначити позивачеві пільгову пенсію, оскільки в межах розгляду даної адміністративної справи судом не досліджувалось питання наявності у позивача загального трудового стажу, а обов`язковою передумовою призначення пенсії на пільгових умовах є наявність визначеного законом як загального, так і спеціального стажу.
Таким чином з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, з урахуванням висновків суду. А відтак, позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити та провести виплату пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах, починаючи з 28.09.2020, задоволенню не підлягають.
Правову позицію, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, у зв`язку з чим належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію позивачу, висловлено Верховним Судом у постанові від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 72694515).
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови в зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 01.12.1989 по 21.08.1992 та з 22.08.1992 по 14.06.1999.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек