Справа № 679/625/21
Суддя: Гавриленко О. М.
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/679/14/2021
Справа № 679/625/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

судді Гавриленко О.М.,

секретар судового засідання Мельниченко Т.М.,

номер справи 679/625/21

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: Головне управління Національної поліцї в Хмельницькій області, поліцейський СРПП ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Хмельовський О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нетішин за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, поліцейського СРПП ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Хмельовського Олександра Петровича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

за участі представника позивача Козійчук О.І.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 , звернулася до суду з вищезазначеним позовом.

В обґрунтування такого остання зазначила, що оскарженою постановою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП за те, що вона перетнула проїжджу частину дороги, де є дві смуги в одному напрямку поза пішохідним переходом при його наявності.

Поряд з цим позивач зазначає, що жодного пункту Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) у оскарженій постанові не вказується. Під час винесення означеної постанови, на місце розгляду адміністративної справи прибув її адвокат, однак патрульний не надав, а ні йому, а ні їй переконливих доказів вчинення правопорушення, зокрема, до огляду не надавались будь-які матеріали фото чи відео-фіксації факту вчинення правопорушення.

Також зауважує позивач, що у оскарженій постанові міститься лише відмітка про те, що до неї додаються фото та відео матеріали, однак, жодних відомостей про технічний засіб, яким, на думку відповідача, здійснювалась фіксація правопорушення, а ні жодні інші ідентифікуючі ознаки цифрового носія чи цифрового файлу таких доказів у постанові не зазначено.

Таким чином, на переконання позивача, рішення інспектора про накладення щодо неї адміністративного стягнення прийняте виключно на підставі власних припущень, без дослідження будь - яких доказів.

Окремо позивач звертає увагу на те, що опис обставин, що інкримінуються в якості диспозиції норми про правопорушення, зазначених у оскарженій постанові, не відповідають жодному пункту ПДР України, оскільки такі не містять заборон щодо перетину дороги «де є дві смуги в одному напрямку».

Крім того, позивач у позові зазначає, що відсутність пішохідного переходу не є визначальним при кваліфікації порушення ПДР України пішоходом, оскільки пункт 4.7 ПДР України передбачає, що пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч. А пункт 4.8 ПДР України передбачає, якщо в зоні видимості немає переходу або перехрестя, а дорога має не більше трьох смуг руху для обох його напрямків, дозволяється переходити її під прямим кутом до краю проїзної частини в місцях, де дорогу добре видно в обидва боки, і лише після того, як пішохід упевниться у відсутності небезпеки.

На переконання позивача, зміст вказаних норм не містить жодних формулювань стосовно дороги із двома смугами в одному напрямку, а зміст постанови не дозволяє встановити, що вона діяла всупереч вищевказаних правил перетину доріг.

Поряд з цим вважає позивач, що відповідач не довів, що перехід дорожнього полотна відбувався за наявності відповідного знаку чи за відсутності відповідної дорожньої розмітки, що позначає пішохідний перехід.

Таким чином, позивач вважає, що оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення від 13 травня 2021 року серії БАА №269514 винесена за недоведеністю об`єкту правопорушення в наслідок відсутності кваліфікації дій відповідно до конкретного правила дорожнього руху, а тому підлягає скасуванню.

За вказаних обставин позивач просить скасувати постанову серії БАА №269514 від 13 травня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а справу закрити. Також позивач просить стягнути судові витрати.

24 травня 2005 року від поліцейського СРПП ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Хмельовського О.П. надійшла заява про долучення доказів.

27 травня 2021 року представник позивача - адвокат Козійчук О.І. подав до суду заяву про заміну відповідача на належного відповідача.

27 травня 2021 року представник позивача адвокат Козійчук О.І. подав до суду заяву щодо недопустимості наданого відповідачем доказу. В означеній заяві представник позивача зазначив, що зміст постанови про адміністративне правопорушення серії БАА №269514 в порушення вимог законодавства не містить жодної інформації про те, яким технічними засобами здобувались докази та які докази досліджувались на момент винесення постанови, і які з них надавались позивачу до огляду. Не надано жодних доказів до суду і про те, що позивач ознайомлювалась з такими доказами на момент винесення оскарженої постанови. Зауважу представник позивача на тому, що подані до суду відеофайли не можуть вважатись допустимими та належними доказами, оскільки такі за своїм змістом не стосуються предмету доказування у даній справі та отримані з порушенням порядку, встановленому законом. Зокрема, на думку представника, надані до суду відеофайли із назвами VID45F.MP4, VID46F.MP4, VID46F.MP4 взагалі не містять інформації про факт та обставини вчинення правопорушення, а лише фіксують момент складання ОСОБА_2 постанови про адміністративне правопорушення.

Звертає увагу представник позивача у заяві на те, що наданий до суду відеофайл із назвою «WhatsApp Video 2021-05-20 at 22.29.36» містить відеозображення, як невідома особа сходить із краю проїзної частини на тротуар, що розташований перпендикулярно дороги. Однак, на переконання представника позивача, такий відеозапис не свідчить про інкриміноване правопорушення, оскільки, зображена на відео особа не перетинає дорогу від краю до краю.

Крім того, вказує у заяві представник, відеозображення не містить будь-якої інформації про дорожні знаки, щоб дозволяли встановити обставини, які б відповідали кваліфікації правопорушення, зазначеного у постанові, а саме: "перехід дороги, що має дві смуги в одному напрямку". А решта наданих відеофрагментів фіксують лише те, як ОСОБА_2 складає постанову про адміністративне правопорушення та не містять жодних відомостей про факт вчинення правопорушення.

Тому, вважає представник позивача, сукупність таких доказів не доводять факту вчинення позивачем правопорушення, зазначеного у постанові серії БАА №269514, а тому не можуть прийматись як належні.

При цьому, зауважує представник позивача, що під час складання постанови про адміністративне правопорушення серії БАА №269514 ОСОБА_2 стверджував, що здійснював відеозапис порушення ПДР України на власний мобільний пристрій. Вказане також об`єктивно підтверджується відеозаписом із назвою «VID210513- 120045F.MP4», на якому ОСОБА_2 , роз`яснюючи власні думки про ніби вчинене правопорушення зазначив, що зафіксував факт вчинення правопорушення на власний мобільний телефон. Поряд з цим Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року містить чіткий перелік пристрою, з допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію та не надає право поліцейським здійснювати відоефіксацію власними мобільними пристроями.

Крім того, відеофайл із назвою «WhatsApp Video 2021-05-20 at 22.29.36» викликає у представника позивача значні сумніви у його достовірності, оскільки, властивості та атрибути наданого відеофайлу містять інформацію про те, що такий був змінений 24 травня 2021 року, що не відповідає обставинам справи, оскільки, постанова про вчинення правопорушення складена 13 травня 2021 року. При цьому, зображений у відеозаписі час, є значно пізнішим ніж час зображений на решті відеофайлів, котрі фіксують момент складення постанови.

Таким чином, на переконання представника позивача, вказаний відеофайл не дає достатніх підстав аби встановити місце та час зафіксованих на ньому обставин, а відтак, і належність таких відомостей до обставин справи.

На підставі наведеного представник позивача просить суд не брати до уваги надані до матеріалів справи відповідачем із назвами VTD45F.MP4, VTD46F.MP4, VID46F.MP4, WhatsApp Video 2021-05-20 at 22.29.36.mp4.

11 червня 2021 року представником відповідача Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області надіслано до суду відзив на позовну заяву. У відзиві представник зазначає, що заперечує щодо скасування оскарженої постанови, оскільки таки винесена правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства. Зокрема представник відповідача не погоджується з твердженнями позивача з приводу того, що її незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП, оскільки позивач по АДРЕСА_1 перейшла проїзджу частину дороги де є дві смуги в одному напрямку поза пішохідним переходом при його наявності, що підтверджується даними відеозапису. Вказує представник відповідача на те, що не відповідають дійсності твердження позивача про те, що їй не надавались для ознайомлення поліцейським відеодокази, оскільки з відеозапису убачається, що працівник поліції надає для огляду для представника ОСОБА_3 відеодоказ, однак останній відмовляється від його огляду. Також представник відповідача зазначає, що позивач стверджує, що поліцейський ОСОБА_2 при розгляді та прийнятті рішення по справі керувався власними припущеннями, однак відповідно до п.10 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, представник відповідача у відзиві зазначає, що відповідно до пунктів ПДР України 4.7. та 4.8 на які посилається позивач у своєму адміністративному позові зазначається, що пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч. 4.8. якщо в зоні видимості немає переходу або перехрестя, а дорога має не більше трьох смуг руху для обох його напрямків, дозволяється переходити її під прямим кутом до краю проїзної частини в місцях, де дорогу добре видно в обидва боки, і лише після того, як пішохід упевниться у відсутності небезпеки. Так, із відеозапису надісланого до Нетішинського міського суду Хмельницької області, видно, що пішохідний перехід знаходиться неподалік місця вчинення адміністративного правопорушення і є добре видимий для усіх учасників дорожнього руху.

Також, зазначає представник відповідача у відзиві, що при переході проїжджої частини ОСОБА_1 створила своїми діями загрозу іншим учасникам дорожнього руху, так як, на відеозаписі із реєстратора службового автомобіля вбачається, що транспортний засіб який рухався проспектом Незалежності, вимушений був зупинитись та вимушений був надати перевагу позивачу, яка знаходилась на середині проїжджої частини, а саме на двох суцільних лініях, які розділяють напрямки руху.

Вказує представник, що згідно пункту 4.1.4 (г) ПДР України пішоходам забороняється переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження. Переглядом відеозапису, наданого в суд поліцейським СРПП ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Хмельовським О.П., вбачається, що проспект Незалежності у місті Нетішин, має дві смугу для руху транспортних засобів в одному напрямку, та дві смуги для руху транспортних засобів в іншу сторону, що в загальному має чотири смуги для руху в обох напрямках, а тому, позивачу було заборонено переходити проїзну частину поза пішохідним переходом.

Однак, ОСОБА_1 ігноруючи вимоги п.4.1.4 (г) ПДР України 13 травня 2021 року здійснила перехід просп. Перемоги у місті Нетішин поза пішохідним переходом, а тому поліцейський СРПП ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Хмельовський О.П. виніс правомірно постанову серії БАА №269514 від 13 травня 2021 про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.127 КУпАП.

На підставі наведеного представник Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

16 червня 2021 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву в якій зазначив, що за відсутності в постанові посилань на технічний пристрій за допомогою якого було здійснено відеозапис, не може вважатися належним та допустимим доказом

Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 17 травня 2021 року дана позовна заява прийнята до розгляду і відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 травня 2021 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Козійчука О.І. про заміну одного з відповідачів належним відповідачем - Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися.

Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача.

Представник позивача в судовому засіданні позов ОСОБА_1 підтримав повністю з підстав зазначених у такому.

Представник Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву зазначив, щоб розгляд справи здійснювати без його участі.

Поліцейський СРПП ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Хмельовський О.П. в судовому засіданні позов позивача заперечив вказавши, що він правомірно склав щодо позивача оскаржену постанову. Щодо аргументів представника позивача з приводу недопустимості відеозапису, як доказу вчинення позивачем інкримінованого їй адміністративного правопорушення, то ОСОБА_2 зазначив, що йому не відомо назву технічного пристрою на який він здійснював відеофіксацію правопорушення, оскільки при наданні йому в користування такий пристрій назву його для нього не повідомляли.

Суд, заслухавши учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, а відповідачі, як на підставу свої заперечень, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі БАА №269514 від 13 травня 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП та застосоване до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень (арк. спр. 6).

ОСОБА_1 не погоджуючись із означеним рішенням поліцейського, вважає себе невуватою, а оскаржену постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а тому звернулася до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.

Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини, з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП, яка передбачає відповідальність, зокрема, за перехід пішоходом проїзної частини у невстановлених місцях.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В той же час, частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї Постанови №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Виходячи із змісту оскарженої постанови, особою, яка її винесла, було встановлено що, ОСОБА_1 13 травня 2021 року приблизно о 11 годині у м. Нетішин по просп. Незалежності перетнула проїжджу частину дороги, де є дві смуги в одному напрямку поза пішохідним переходом при його наявності.

Правовими положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь- які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до пп. «7» п. 4.14. ПДР України забороняється пішоходу переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження.

За змістом ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Положеннями ч. 2 ст. 17 Закону України «Про дорожній рух» передбачено обов`язки пішохода, зокрема, перетинати проїзну частину автомобільної дороги, вулиці по пішохідних переходах, а в разі їх відсутності - на перехрестях по лінії тротуарів і узбіч.

Таким чином нормами діючого законодавства на пішохода покладено обов`язок перетинати проїзну частину автомобільної дороги, вулиці по пішохідних переходах.

Отже, за порушення, яке полягає у переході пішоходом проїзної частини у невстановлених місцях, передбачено адміністративну відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 255,00 гривень.

Відповідно до статі 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Тобто, положення вказаного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Досліджуючи наданий відповідачем поліцейським СРПП ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Хмельовським О.П. відеозапис на диску DVD-R, суд встановив, що підставою складення оскарженої постанови щодо ОСОБА_1 стало те, що остання перетнула проїзджу частину дороги у невстановленому місці, чим порушила ПДР України.

Те, що позивач переходить дорогу у невстановленому місці, зокрема, переходить поза пішохідним переходом дорогу, яка має чотири смуги для руху в обох напрямках, зважаючи на наявність видимих пішоходних переходів, убачається з відеофайлу «WhatsApp Video 2021-05-20 at 22.29.36» при часі 12:01.

З інших відеофайлів убачається, що позивач не заперечує того, що вона перетнула проїзджу частину поза пішохідним переходом.

Тому, суд дійшов висновку проте, що позивач порушила підпункт «г» пункту 1.14 ПДР України, тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 127 КУпАП, а тому працівником поліції вірно було визначено порушення позивачем Правил дорожнього руху України.

Водночас представник позивача в судовому засіданні вказав, що позивач не порушувала ПДР України, пославшись на відсутність доказів, які підтверджують її винуватість. Таку позицію сторони позивача суд розцінює, як обраний ними спосіб захисту, метою якого є доведення своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

Поряд з цим, оцінюючи доводи позивача, як підстава для скасування оскарженої постанови, про недопустимості доказів, а саме відеозапису на якому зафіксовано правопорушенн, суд зазначає наступне.

Особливості провадження у справах про адміністративні правопорушення визначені в Розділі IV КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності складу адміністративного правопорушення, який підтверджений належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що в якості доказу перетину позивачем проїзджої частини у невстановленому місці відповідач надав компакт-диск з відеозаписами, здійсненими портативним автомобільним відеореєстратором та нагрудним відеореєстратором під час оформлення відповідачем оскаржуваної постанови.

Так, на відеозаписі з портативного автомобільного відеореєстратора службового автомобіля відповідача (файл «WhatsApp Video 2021-05-20 at 22.29.36» ) зафіксовано, що позивач перетинає проїзджу частину у невстановленому місці.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, зокрема, відомості про: транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 17 липня 2019 у справі №295/3099/17 та від 13 лютого 2020 у справі №524/9716/16-а, приписами частини 3 статті 283 КУпАП передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням вищенаведеного, оскільки оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозаписи, подані відповідачем на підтвердження порушення позивачем правил дорожнього руху, суд погоджується з представником позивача про те, що подані відповідачем докази не відповідають критеріям належності та допустимості, тому не можуть бути прийняті судом.

Інші докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачі не надали, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови від 13 травня 2021 року серії БАА №269514 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП.

На підставі вищенаведеного суд відхиляє аргументи наведені представником відповідача у відзиві на позовну заяву щодо відсутності підстав щодо задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 9, 10, 77, 90, 243-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, поліцейського СРПП ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Хмельовського Олександра Петровича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії БАА №269514 від 13 травня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 127 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачі:

Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області 29017, місцезнаходження: 29017, м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 7, .

Поліцейський СРПП ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Хмельовський Олександр Петрович місцезнаходження: 30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, 4.

Повне рішення суду складено 17 червня 2021 року.

Суддя О.М. Гавриленко