Справа № 520/18816/2020
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Бідонько А.В.

15 червня 2021 р. Справа № 520/18816/2020

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

23.12.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації (далі УСЗН Зміївської РДА) щодо здійснення перерахунку призначеної йому монетизованої пільги за спожитий газ та електроенергію у розмірі 100%;

- зобов`язати УСЗН Зміївської РДА здійснити перерахунок призначеної йому монетизованої пільги за спожитий газ та електроенергію у розмірі 100%.

Обґрунтовує позовні вимоги позивач тим, що він отримує монетизовану пільгу за споживчий газ та електроенергію, але не у повному обсязі, хоча відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону України від 22.10.1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від (далі Закон № 3551-XII) він має 100% знижку плати за користування комунальними послугами. Він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок наданої йому монетизованої пільги та здійснення її перерахунку з дня призначення. Однак, листом від 28.07.2020 року його повідомлено про те, що йому нараховано пільгу виходячи зі знижки, на яку він має право, з урахуванням встановлених державних соціальних нормативів у сфері житлово-комунального обслуговування, затверджених постановою КМУ від 06.08.2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-господарського обслуговування» (далі постанова КМУ № 409).

Також, позивач зазначив, що відмовляючи у задоволенні його заяви відповідач посилається на встановлені державні соціальні норми у сфері житлово-комунального обслуговування, які затверджені постановою КМУ № 409. При цьому, відповідачем не враховано того, що рішенням Конституційного Суду України № 3-р/2020 від 27.02.2020 року по справі № 1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення п. 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У відзиві на адміністративний позов відповідач УСЗН Зміївської РДА, не погоджуючись з вимогами позивача, зазначив, що комісією по вирішенню питань пов`язаних з наданням населенню соціальних допомог та пільг за фактичним місцем проживання (протокол № 9 від 06.2020 року) прийнято рішення про включення інформації про ОСОБА_1 до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, та надання позивачу пільг, передбачених ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_1 на період з 01.05.2020 року по 31.12.2020 року.

Також, відповідач зазначив, що відповідно до Порядку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 373 «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі» (далі Порядок № 373), УСЗН Зміївської РДА щомісячно з травня 2020 по грудень 2020 на підставі даних Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, ОСОБА_1 проводився розрахунок розміру пільги (100% знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією) за фактичним місцем проживання, як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи, з урахуванням встановлених державних соціальних нормативів у сфері житлово - комунального обслуговування, затверджених постановою КМУ № 409.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Висновок суду вмотивований тим, що позивачу пільга 100% знижка при платі за користування надавалася в повному обсязі з урахуванням передбачених постановою КМУ № 409 встановлених державних соціальних нормативів у сфері житлово-комунального обслуговування.

Також, суд дійшов висновку, що відповідач, не зважаючи на рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 року у справі № 1-247/2018(3393/18), не мав правових підстав для не застосування Постанови КМУ № 409, оскільки вона чинна та не скасована в судовому порядку.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Аргументи, наведені позивачем ОСОБА_1 в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у позові.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції, - без змін.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом установлено, що позивач є інвалідом війни ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 09.12.2019 (а.с.4).

03.07.2020 року позивач звернувся до УСЗН Зміївської РДА із заявою про перерахунок з дати призначення наданої йому монетизованої пільги відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону № 3551-XII у 100% розмірі знижки (а.с. 10).

У відповідь на звернення позивача УСЗН Зміївської РДА листом № 01-41 від 21.07.2020 року повідомив позивача, що він відповідно до ст. 13 Закону № 3551-XII має право на 100% знижку при платі за користування комунальними послугами (газом, електроенергією тощо) у межах норм, передбачених чинним законодавством. Розрахунок розміру пільги проведений управлінням соціального захисту населення на підставі даних Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, виходячи з розміру знижки, на яку він має право згідно із законом, з урахуванням встановлених державних соціальних нормативів у сфері житлово-комунального обслуговування, затверджених постановою КМУ № 409.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ч.1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон № 3551-ХІІ.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 13 Закону № 3551-ХІІ (в редакції Закону, що є чинною з 05.10.2005 року) особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються пільги: 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 4 Закону України від 09.11.2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 2189-VIII) до повноважень Кабінету Міністрів України належать встановлення порядку надання пільг та житлових субсидій населенню в частині забезпечення надання житлових субсидій як частки вартості житлово-комунальних послуг, у тому числі їх виплати у грошовій формі.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 17.04.2019 року № 373 «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі», якою затверджено «Порядок надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі».

Цей Порядок визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі, та механізм надання громадянам у грошовій формі таких пільг: на оплату внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку, а також житлово-комунальних послуг, а саме комунальних послуг - послуг з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пільги на оплату житлово-комунальних послуг надаються щомісяця у грошовій формі (готівковій або безготівковій), на придбання твердого палива і скрапленого газу - один раз на рік у грошовій готівковій формі.

Відповідно до статті 9 Закону України від 05.10.2000 року № 2017-ІІІ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних соціальних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів витрат на найм житла, управління житлом і оплату комунальних послуг, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло (далі Закон № 2017-ІІІ).

До державних соціальних нормативів належать, зокрема, соціальна норма житла та соціальні нормативи користування комунальними послугами, з оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії громадянам.

Таким чином, до повноважень Кабінету Міністрів України належить визначення державних соціальних стандартів та гарантій, з метою встановлення порядку надання пільг та житлових субсидій.

З метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій, відповідно до статей 5 і 9 Закону № 2017-ІІІ Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 409, п. 3 якої установлено соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, зокрема, для користування послугами з газопостачання:

за наявності газової плити та централізованого гарячого водопостачання - 3,3 куб. метра на одну особу на місяць;

за наявності газової плити в разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача - 5,4 куб. метра на одну особу на місяць;

за наявності газової плити та газового водонагрівача - 10,5 куб. метра на одну особу на місяць.

Таким чином, розміри пільги за користування послугами з постачання та розподілу природного газу позивача складають: газопостачання на плиту та розподіл природного газу на плиту 10,5 куб. метра x затверджений тариф x 100%, де 10.5 куб. метра - установлений соціальний норматив, в межах яких держава надає, громадянам пільги для користування послугами з постачання та розподілу природного газу за наявності газової плити та газового водонагрівача; 1,266 гри. - тариф на розподіл природного: газу на плиту у травні та червні 2020 року, 1,356 грн. - з липня 2020 року.

Розміри пільги з газопостачання на плиту щомісячно: травень - 30,96 грн.; червень -29,23 грн.; липень - 31,24 грн.; серпень - 47,25 грн.; вересень - 57,75 грн.; жовтень - 69,99 грн.; листопад - 92,87 грн., грудень - 92,87 грн.

Розміри пільги з розподілу природного газу на плиту щомісячно: травень-червень - 10,5 куб. метра x 1,236 x 100% = 12,98 грн.; липень-грудень -10,5 куб. метра x 1,356 100% = 14,24 грн.

Підпунктом шостим п. 3 постанови КМУ № 409 установлено соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг за користування послугами з електропостачання у житлових приміщеннях (будинках):

у житлових приміщеннях (будинках), крім тих, що зазначені в абзацах третьому - шостому цього підпункту, - 70 кВтг на місяць на сім`ю (домогосподарство) з однієї особи і додатково 30 кВтг на місяць на кожного іншого члена сім`ї (домогосподарства), але не більш як 190 кВтг на місяць;

обладнаних стаціонарними електроплитами, за наявності централізованого постачання гарячої води - 110 кВтг на місяць на сім`ю (домогосподарство) з однієї особи і додатково 30 кВт·г на місяць на кожного іншого члена сім`ї (домогосподарства) на житлове приміщення (будинок), але не більш як 230 кВтг на місяць;

обладнаних стаціонарними електроплитами, за відсутності централізованого постачання гарячої води - 130 кВтг на місяць на сім`ю (домогосподарство) з однієї особи і додатково 30 кВт·г на місяць на кожного іншого члена сім`ї (домогосподарства) на житлове приміщення (будинок), але не більш як 250 кВтг на місяць;

не обладнаних стаціонарними електроплитами, за наявності централізованого постачання холодної води та за відсутності централізованого постачання гарячої води та газових водонагрівальних приладів - 100 кВтг на місяць на сім`ю (домогосподарство) з однієї особи і додатково 30 кВтг на місяць на кожного іншого члена сім`ї (домогосподарства) на житлове приміщення (будинок), але не більш як 220 кВтг на місяць;

у селах і селищах міського типу для громадян, яким відповідно до законодавства держава забезпечує безоплатне освітлення житла, - 30 кВтг на місяць на одну особу.

Таким чином, розміри пільги за користування послугами з електропостачання позивача з травня по грудень 2020 року складають - 70 кВт/г x 0,9 грн x 100 % = 63,00 грн., де 70 кВт/г на місяць на сім`ю (домогосподарство) з однієї особи - установлений соціальний норматив, в межах яких держава надає громадянам пільги для користування послугами з електропостачання у житлових приміщеннях (будинках); 0,9 грн. - тариф на електроенергію; 100 % - розмір пільгової знижки.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що УСЗН Зміївської РДА діяв на підставі та у межах чинного законодавства, оскільки відповідачем відповідно до Порядку № 373, щомісячно з травня 2020 по грудень 2020, на підставі даних Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, ОСОБА_1 проводив розрахунок розміру пільги (100% знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією) за фактичним місцем проживання, як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи, з урахуванням встановлених державних соціальних нормативів у сфері житлово - комунального обслуговування, затверджених постановою КМУ № 409.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 року у справі № 1-247/2018(3393/18) яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, з наступних підстав.

Колегія суддів зазначає, що мотивуючи прийняте рішення від 27.02.2020 року у справі № 1-247/2018(3393/18) Конституційний Суд України зазначив, що «…предмет регулювання Кодексу, так само як і предмет регулювання законів України про Державний бюджет України на кожний рік, є спеціальним, обумовленим положеннями пункту 1 частини другої статті 92 Основного Закону України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що Кодексом не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України».

Колегія суддів зауважує, що при наданні і виплаті пільги позивачу ОСОБА_1 , Закон № 2017-ІІІ був чинним і таким, що не відповідає Конституції України не визнаний.

Інші доводи апеляційної скарги позивача означених висновків колегії суддів не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова