Справа № 640/21249/20
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року м. Київ № 640/21249/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши в рамках спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, код ЄДР: 42098368), в якому просить суд:

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови здійснити позивачу перерахунок пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: за 2017, 2018 та 2019 роки, починаючи з моменту звернення, а саме: 23.06.2020;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити позивачу перерахунок пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: за 2017, 2018 та 2019 роки, починаючи з моменту звернення, а саме: 23.06.2020.

Позиція позивача.

Позивачка зазначає, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» до 01.05.2020 року.

Відповідач зазначену пенсію позивачу призначив, однак, при її розрахунку застосував показник середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки (3764,40 грн.), в зв`язку з тим, що застосував п. 4-3 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», про що повідомив представника позивача листом від 21.04.2020 року, та відповідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року був застосований показник середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки та з 01.03.2019 року показник зробили 4044.35грн, а з 01.04.2020 року 4888.80грн, та із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Позивач, вважає, дії відповідача щодо застосування показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки (4888,80 грн.), - протиправними.

Позивачка звертає увагу на те, що відповідно до ст. 4-4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Позивачу призначено пенсію як державному службовцю відповідно до ЗУ «Про державну службу» № 3723-ХП, яку він отримував до 01.05.2020 року.

Використовуючи своє право на вибір виду пенсії позивач набувши права на пенсію за віком відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ скористався правом автоматичного переведення.

Однак, як зазначено у позові, відповідачем неправильно визначено, що при реалізації свого права на пенсію відповідно до ст. 26 Закону № 1058-ІУ має відбуватись переведення з одного виду пенсії на інший відповідно до ч.З ст. 45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ.

Така позиція, на думку позивача, помилкова з наступних підстав.

Частиною третьою статті 45 цього Закону № 1058-ІУ встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

При цьому, як зазначає позивачка, у ст. 9 Закону № 1058-ІУ визначено, що в рамках даного закону є такі види пенсії: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства): пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Саме при переході з одного з цих видів пенсії на один з них інший відбувається переведення і при цьому правомірним є застосування ч. 3 ст. 45 № 1058-ІУ.

В той же час, як зазначено у позові, позивачка отримувала пенсію, яка не належить до зазначених видів, а саме пенсію як державного службовця, і передбачена зовсім іншим законом - «Про державну службу» 3723-ХІІ.

Позивачка додає, що ч. 3 ст. 45 № 1058-ІУ, якою визначено процес переведення з одного виду пенсії на інший в рамках цього закону визначено застосування показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. При цьому пенсія за вислугу років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII призначається без застосування такого показника взагалі у процентному відношенні до заробітку державного службовця.

Таким чином, як зазначає позивачка, показник середньої заробітної плати (доходу) по Україні при розрахунку пенсії позивача вперше було застосовано при обрахунку пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ.

Більше того, як зазначається у позові, відповідач формував для позивача зовсім нову пенсійну справу з новим пакетом документів для нової пенсії.

Таким чином, на думку позивачки, Закон № 1058-ІУ визначає інші умови та підстави виходу на пенсію в порівнянні з Законом № 3723-ХП, а тому при переході з одного закону на інший фактично відбувається нове призначення пенсії.

Частиною 2 ст. 40 Закону № 1058-ІУ передбачено, що заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кзі + Кзг + Кзз + ... + Кзп ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Тому, як зазначає позивачки, оскільки позивачка в липні 2018 року звернулася до відповідача вперше за призначенням йому нової пенсії за віком відповідно до нового Закону 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то при її розрахунку має застосовуватись середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки.

Відтак, позивачка просить задовольнити позов.

Позиція відповідача.

Відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Зазначає, що на звернення представника позивача - Кардаша В.А., яке зареєстроване в Управлінні 07.07.2020 №17440/В-2600-20, Управління № 17173-17440/В-02/8-2600/20 від 05.08.2020 повідомило останнього про наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» (далі Постанова № 251) у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії в розмірі 1,11, а саме, 4404,35 грн. х 1,11 = 4888,83 грн.

З 01.05.2020 перерахунку підлягають пенсії, обчислені відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі відшкодування фактичних збитків та з урахуванням заробітку (грошового забезпечення), який визначено відповідно до частини першої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Одержувачам пенсій обчислених відповідно до Закону України «Про державну службу» в яких розмір пенсії, обчислений за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) з урахуванням коефіцієнта збільшення буде більший, проводиться автоматичне переведення пенсії за матеріалами пенсійних справ на умовах передбачених Законом № 1058, без додаткового звернення.

У зв`язку з дим, з 01.05.2020 Позивачу проведений перерахунок пенсії та переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пенсію розрахована при страховому стажі - 41 рік 09 днів, та заробітної плати, визначеної за періоди роботи з 01.07.2020 по 30.09.2014.

Відповідач зазначає, що пенсію обчислено: 4888,83 грн. х 2,13402 х 0,41000 = 10652,22 грн., де: 4888,83 грн. - середня заробітна плата по Україні за 2014-2016 роки з урахуванням коефіцієнта збільшення; 2,13402 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати; 0,41000 - коефіцієнт страхового стажу.

Розмір пенсії з 01.05.2020:

Розмір пенсії за віком (ст.27) (10432.86 * 0.41000) 4277.47

Доплата за понаднормовий стаж (ст.28 ч. 1. абз.2) (за 11 років) 180.18

Підвищення ст. 29 ч. 3 (7.5%) 320.81 Розмір пенсії з надбавками 4778.46

Відповідно Закону України "Про Держаний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 №294-ІХ, встановлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.07.2020 - 1712,00 грн.

Розмір пенсії з 01.07.2020 :

Розмір пенсії за віком (ст.27) (10432.86 * 0.41000) 4277.47

Доплата за понаднормовий стаж (ст.28 ч.1. абз.2) (за 11 років) 188.32

Підвищення ст. 29 ч.3 (7.5%) 320.81 Розмір пенсії з надбавками 4786.60

Відповідач зазначає, що пенсію обчислено відповідно до норм чинного законодавства.

Звертає увагу, що питання призначення пенсії за віком та переведення з одного виду пенсії на інший регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058.

Згідно ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особа, яка має право на різні види пенсій, призначається один з цих видів пенсій за її вибором.

Таким чином, як зазначає відповідач, пенсія може призначатися лише один раз та один з її видів. Якщо особа має право на декілька видів пенсії, то вона може перейти на інший вид пенсії після призначення, але це буде не призначення, а перехід з виду на вид пенсії.

Відповідач зазначає також, що згідно п. 2 ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон), особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Під час переведення особи з одного виду пенсії на інший застосовують норми закону в редакції, чинній на час такого переведення.

Згідно п. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за період страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсій.

Виняток становить перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати й набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, у разі переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовують середню заробітну плату (дохід), визначену в частині другій статті 40 зазначеного закону для призначення пенсії (за три роки, що передують року звернення щодо призначення пенсії за віком).

Отже, як зазначено у відзиві на позов, показник середньої заробітної плати (доходу) за три попередні роки застосовують під час переведення лише з пенсії по інвалідності на пенсію за віком (і то, якщо її призначають уперше) і за наявності в особи 24 місяців страхового стажу, який вона набула після призначення (попереднього перерахунку) пенсії по інвалідності незалежно від перерв у роботі.

Відтак, відповідач вважає доводи Позивача безпідставними та необґрунтованими, а дії Відповідача вважає такими, що відповідають нормам чинного законодавства.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою суду від 16.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній адміністративній справі. Вирішено розглядати у спрощеному (письмовому) провадженні.

Встановлені судом обставини.

Так, за матеріалами пенсійної справи встановлено, що 06.10.2014 в пенсійного органу подана заява позивачка, в якій позивачка просила призначити пенсію за віком, та зазначено, що пенсія на іншій підставі не призначалася.

Далі, 06.10.2014 також зареєстрована заява позивачки про призначення пенсії за видом - державна служба.

З 06.10.2014 позивачці призначена пенсія державного службовця.

Згідно з постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 23.12.2014 у справі № 760/26056/14-а УПФУ зобов`язано врахувати певні складові для розрахунку пенсії.

Між тим, 23.04.2019 в ГУ ПФУ зареєстрована заява позивачки з проханням перерахувати пенсію, «зміна надбавки», «пенсія за віком».

31.07.2019 позивачка звернулася до ГУ ПФУ з проханням перевести з одного виду пенсії на інший із застосуванням з/п починаючи з 01.07.2000 по 30.05.2002, та з 01.06.2006 по жовтень 2014 «з держслужби на пенсію за віком».

21.08.2019 позивачка звернулася із заявою в якій просила провести обчислення її пенсії за віком, призначеної за заявою від 31.07.2019 замість пенсії державного службовця, із застосуванням середньої заробітної плати по країні за 2016 - 2018 (6188,89 грн.) відповідно до редакції ч. 2 ст. 40 Закону № 1058, оскільки пенсія за віком є першою, яка призначалася відповідно до Закону № 1058. Зазначено, що пенсія державного службовця, яку позивачка отримувала раніше, була призначена відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», а відтак, як зазначено у цій заяві, застосовувати до цього випадку норму абзацу другого ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 є юридично некоректним.

У відповіді від 10.09.2019 № 2/3541/03 ГУ ПФУ зазначило відносно переходу на пенсію за віком, що згідно ст. 45 Закону № 1058 при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

У відповіді звернута увага на те, що відповідно до матеріалів пенсійної справи позивачка отримує пенсію за віком з 13.09.2014 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№ 1058).

Враховуючи це, як зазначило ГУ ПФУ, при розрахунку пенсії відповідно до заяви від 31.07.2019 № 4505/1005 застосовано показник середньої заробітної плати за 2014 - 2016 - 4404,35 грн.

Крім цього, у листі від 28.10.2019 ГУ ПФУ повідомило, що станом на 31.07.2019 загальний розмір пенсії становить 4648,77 грн. після перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 загальний розмір пенсії з 31.07.2019 становитиме 4314,64 грн. Таким чином, як зазначено ГУ ПФУ, проводити перехід з виду на вид по заяві від 31.07.2019 № 4505 вважається недоцільним, так як зменшується розмір пенсії.

23.06.2020 представником позивачки до ГУ ПФУ подана заява, в якій представник зазначає, що з 01.05.2020 позивачку перевели на пенсію за віком за законом № 1058. Зазначено, що на сьогоднішній день позивачку перевели з пенсії державного службовця на пенсію за віком, але застосували показник середньої заробітної плати за 2017. Між тим, у заяві звернута увага на положення ч. 2 ст. 40 Закону № 1058. Зазначено, що показник середньої заробітної плати за 2017, 2018 та 2019 становить 7763,17 грн. Заявник просив повідомити - з яких правових підстав застосований старий показник середньої заробітної плати при переведенні з пенсії державного службовця на пенсію за віком, а також просив перерахувати пенсію із застосуванням нового показника середньої заробітної плати за три роки, саме « 207 рік», 2018 та за 2019.

У листі від 12.05.2020 ГУ ПФУ проінформувало позивачку, що одержувачів спеціальних пенсій, в яких розмір пенсій, обчислений за нормами Закону № 1058 з урахуванням осучаснення з 01.05.2020 більший, переведено автоматично, без звернення особи, на пенсію на умовах, передбачених законом, за матеріалами пенсійної справи. Враховуючи наведене, з 01.05.2020 позивачку переведено з пенсії державного службовця на пенсію за віком, розраховану згідно Закону № 1058. Розмір пенсії 4778,46 грн. На звороті наведений розрахунок із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014 - 2016 роки.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

У даному випадку позивач зазначає, що у зв`язку з поданням заяви про призначення пенсії вперше у липні 2018 (стор. 2 позовної заяви), то мають застосовуватись положення ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV. Також позивачка посилається на положення с. 4-4 Перехідних положень закону № 1058 (стор. 1 позовної заяви).

Суть доводів позивача при цьому зводиться до того, що перехід на вид пенсії «за віком» за Законом № 1058, замість раніше призначеної пенсії за Законом № 3723 («Про державну службу»), не є переходом з одного виду пенсії на інший вид, а є призначенням пенсії вперше, що і зумовлює висновки позивача про необхідність застосування показників середньої заробітної плати за 2016 та 2017 (у позові - стор. 2 позову; між тим у вищезгаданій заяві йдеться про період 2017 - 2019), замість показників за 2014, 2015, 2016.

Вказаною вище нормою ч. 2 ст. 40 Закону № 1058 передбачена формула розрахунку, яка передбачає. що при призначенні пенсії застосовується «середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії». При цьому, тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Водночас, підпунктом 4-4 розділу XV Закону № 1058, на який позивачка посилається у позові, встановлено, що з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. У разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018 році, обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017 році, розмір якої обчислений з урахуванням положень абзацу першого цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Позивачка вважає, що у даному випадку у зв`язку з поданням її заяви у 2018 (стор. 2 позовної заяви) має місце призначення нової пенсії - за віком, замість пенсії державного службовця, яка виплачувалась на підставі Закону України "Про державну службу", а не переведення з одного виду пенсії на інший.

У зв`язку з цим, суд звертає увагу на наступне.

Перш за все, слід зазначити, що про переведення з виду пенсії на інший вид пенсії просила сама позивачка у своїй заяві, про що зазначено вище, а саме, у заяві від 31.07.2019. При цьому, представник позивачки підтримав зазначену тезу у листуванні з ГУ ПФУ.

Крім того, відповідно до положень статті Закону України "Про пенсійне забезпечення" призначаються такі види державних пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

У свою чергу, згідно із положеннями ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Слід додати, що виходячи з аналізу положень ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII в рамках цього Закону також призначалися пенсії за віком, що має місце і з первинним призначенням пенсії позивачці.

Статтею 90 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення" звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 Закону України "Про пенсійне забезпечення" заява про призначення пенсії працюючим подається за місцем роботи, а непрацюючим - до зазначених у статті 81 цього Закону органів за місцем проживання заявника.

У той же час, відповідно до ст. 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії призначаються з дня звернення за пенсією.

Переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання відповідної заяви з усіма необхідними документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

З наведеного вбачається, що процедура призначення пенсії пов`язується з первинним зверненням за призначенням пенсії, тобто - вперше за одним з видів трудових пенсій (пенсійних виплат), у т.ч. пенсії за віком.

У свою чергу, переведення з одного типу пенсійних виплат на інший, у т.ч. переведення в межах одного виду пенсії - за віком, що має місце у даному випадку, не змінює сутності такої процедури, як такої, що може бути ініційована після первинного (вперше) призначення одного з видів пенсії та по суті є продовженням виплати зміненої за кваліфікаційними ознаками пенсії на підставі, зокрема, матеріалів пенсійної справи, яка формується у період первинного призначення пенсії.

Тобто, визначення «призначення пенсії» та «переведення» з одного виду пенсії на інший" не є співставними та є різними правовими категоріями за підставами виникнення та наслідками реалізації.

Визначення терміну «переведення» не може застосовуватись у значенні «первинного призначення» пенсії.

Відтак, звернення позивачки фактично є заявою про переведення з одного типу пенсійних виплат на інший, про переведення в межах одного виду пенсії - за віком, а відтак судом не вбачається порушень з боку відповідача у зв`язку з продовженням виплати позивачці зміненої за кваліфікаційними ознаками пенсії з урахуванням середнього заробітку застосованого відповідачем.

Висновки позивачки щодо зворотного, з огляду на прямі та недвозначні норми згаданих вище Законів, є помилковими.

Що стосується посилання позивача на положення ч. 2 ст. 40 Закону № 1058, слід знову зазначити про помилковість такого посилання, оскільки вказана норма стосується випадків первинного призначення пенсії, а не переведення з одного типу пенсійних виплат на інший.

При цьому, як вбачається з абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону № 1058, при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

У даному випадку, за наявними розрахунками, станом на 31.07.2019 загальний розмір пенсії становив 4648,77 грн. Між тим, після перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 загальний розмір пенсії з 31.07.2019 становив би 4314,64 грн., тобто менше ніж отримувала позивачка, на що обґрунтовано звернута увага позивача з боку ГУ ПФУ.

Враховуючи викладене у сукупності, суд не вбачає підстав для висновку про порушення відповідачем прав чи інтересів позивача в контексті обставин даної справи, судом не встановлено вчинення таких порушень, а відтак суд не вбачає підстав для задоволення позову та, відповідно, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Що стосується посилання позивачки на судову практику, слід зазначити, що судова практика не стоїть на місці. У багатьох сферах вона еволюціонує і постійно розвивається. Як свідчить і практика ЄСПЛ, Конвенція - це живий організм, і її необхідно тлумачити з урахуванням реалій сьогоднішнього дня. Як зазначив Суд у рішенні «Тайрер проти Сполученого Королівства» від 25 квітня 1978 р. (Tyrer v. the United Kingdom), вперше тлумачити Конвенцію як «живий організм» («живий інструмент») почала Європейська комісія з прав людини, а Суд з таким тлумаченням погодився: «Суд повинен також нагадати, що, як слушно наголосила Комісія, Конвенція є живим інструментом і повинна тлумачитися у світлі умов сьогодення (п. 31)», чим і керується суд у даній справі.

Підсумовуючи, слід додати, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, відповідно, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки судом не встановлено порушень прав чи свобод позивачки в контексті спірних відносин, а відтак, у задоволенні позову слід відмовити. В силу положень ст. 139 КАС України судовий збір відшкодуванню не підлягає, оскільки у задоволенні позову відмовлено.

Наведені позивачем доводи та надані матеріали не спростовуються наведених вище висновків суду та не доводять зворотного.

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін