Справа № 640/18484/20
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року м. Київ № 640/18484/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., вирішивши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі також - відповідач), в якому просить:

1) Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у здійсненні позивачеві ОСОБА_1 перерахунку пенсії за вислугу років, викладеної в листі-відповіді від 31.07.2020 за №2600-0303-8/105975.

2) Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (код за ) здійснити перерахунок та виплату позивачеві ОСОБА_1 (РНОКІШ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) раніше призначеної пенсії за вислугу років, відповідно до вимог частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% від суми усіх складових заробітку, зазначених у довідці Офісу Генерального прокурора від 14 травня 2020 року за № 21-955зп без обмеження максимального (граничного) розміру пенсії з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії з 01 лютого 2020 року.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що 20 липня 2020 року він звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку призначеної пенсії, до якої, серед іншого додав довідку про розмір заробітної плати від 14 травня 2020 року за №321-955зп. Як на підставу для перерахунку пенсії позивач послався на Постанову Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1155 «Про умови оплати праці прокурорів». Однак, листом від 31.07.2020 року №2600-0303-8/105975 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві позивачу відмовлено у перерахуванні пенсії, у зв`язку з відсутністю законних підстав.

Позивач, посилаючись на положення Конституції України, Закон України «Про прокуратуру» та Рішення від 13 грудня 2019 року №7-р(ІІ)2019, не погоджується з діями відповідача, що полягають у відмові у задоволенні його заяви, оскільки вважає їх протиправними і такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, порушують права, свободи і законні інтереси позивача у сфері пенсійного забезпечення, у зв`язку з чим просить задовольнити позов.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 серпня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем у відзиві, поданому через канцелярію суду 22 вересня 2020 року, зазначено, що позивач звернувся до управління із зверненням відповідно до Закону України «Про звернення громадян», яке зареєстроване 23 липня 2020 року щодо перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Відповідач звертає увагу, що позивач не звертався до управління із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років, встановленого зразка, а тому, на думку відповідача, відсутнє порушене право позивача на перерахунок пенсії за вислугу років. На думку відповідача, відсутній спір щодо відмови у перерахунку позивачу пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та адміністративний позов є передчасним, оскільки відповідачем не приймалось рішення про відмову у перерахунку позивачу пенсії за вислугу років.

22 грудня 2020 року позивачем через канцелярію суду подано заяву про прискорення вирішення по суті адміністративної справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та з 01 березня 2010 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року.

20 липня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду, з проханням здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років, відповідно до вимог частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% від суми усіх складових заробітку, зазначених у довідці Офісу Генерального прокурора від 14 травня 2020 року за №21-955зп без обмеження максимального розміру пенсії з виплатою між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії з 01 лютого 2020 року. Додаток: заява ОСОБА_1 від 20 липня 2020 року про перерахунок пенсії на 2 аркушах та оригінал довідки про розмір заробітної плати від 14 травня 2020 року за №21-955зп на 1 аркуші.

Відповідач листом від 31.07.2020 року №2600-0303-8/105975 відмовив в перерахунку пенсії згідно довідки про розмір заробітної плати станом на 02 січня 2020 року, виданої Офісом Генерального прокурора за №21-955зп від 14 травня 2020 року, у зв`язку з відсутністю законних підстав.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

В рішенні Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у зразковій справі №560/2120/20 (провадження №Пз/9901/9/20) про перерахунок пенсій прокурорів відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019, залишеного без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 січня 2021 року, зазначено, що ознаками цієї типової справи є: а) позивач - особа, яка отримує пенсію, призначену відповідно до Закону №1789-ХІІ або Закону №1697-VII; б) відповідач-територіальні органи Пенсійного фонду України; в) предмет спору - вимога зобов`язати відповідача перерахувати пенсію відповідно до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ або статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII; г) звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України за перерахунком пенсії після 13 грудня 2019 року.

Висновки Верховного Суду в цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовами до територіальних органів Пенсійного фонду України з вимогами перерахувати пенсію відповідно до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ або статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII після ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019.

Оскільки правовідносини зразкової та цієї справи регулюються одними й тими ж нормами права, та мають подібний предмет, дана справа є типовою по відношенню до зразкової справи, в силу приписів частини п`ятої статті 242, частини третьої статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді даної справи суд враховує правові висновки Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, викладені у рішеннях за результатами розгляду зразкової справи.

З огляду на вказане, суд застосував такі норми права до спірних правовідносин, виходячи з висновків Верховного Суду, викладених у рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 вересня 2020 року та постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 січня 2021 року, що ухвалені в зразковій справі №560/2120/20.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури станом на дату призначення пенсії позивачу визначалися статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ (далі також - Закон №1789-ХІІ).

Згідно з частиною першою статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ, у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Частиною дванадцятою статті 50-1 Закону №1789-ХІІ передбачено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина 17 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ).

Отже, на момент призначення позивачу пенсії порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів були визначені у частинах дванадцятій та сімнадцятій статті 501 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ.

В подальшому, до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ вносилися зміни Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI, внаслідок яких частина сімнадцята статті 501 з 01 жовтня 2011 року стала вісімнадцятою, тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.

Законом України «Про внесення змін та визначення такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VІІІ до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ внесено зміни, зокрема, частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону №1789-ХІІ викладено у наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

14 жовтня 2014 року прийнято новий Закон України «Про прокуратуру» №1697-VІІ, який набрав чинності 15 липня 2015 року (далі також - Закон №1697-VІІ).

У первинній редакції частина двадцята статті 86 Закону №1697-VII мала такий текст: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Отже, первинна редакція частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VІІ та частина сімнадцята (з 01 жовтня 2011 року - вісімнадцята) статті 50-1 Закону №1789-ХІІ містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.

Розділ XII «Прикінцеві положення» Закону №1697-VII щодо набрання ним чинності (в розрізі конкретних статей закону) неодноразово змінювався, переважна більшість статей (у тому числі й стаття 86) цього Закону набрали чинності з 15 липня 2015 року. Водночас з 15 липня 2015 року втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ (крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів).

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі також - Закон №76-VIII), яким, зокрема, частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону №1789-ХІІ (діяла до 15 липня 2015 року) та частину двадцяту статті 86 Закону №1697-VІІ (набрала чинності 15 липня 2015 року) викладено у новій редакції, відповідно до якої умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, починаючи з 01 січня 2015 року, жоден закон не визначав умов (підстав) та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України «Про прокуратуру»; законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України.

Законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 1 січня 2015 року делегував Кабінету Міністрів України. Останній впродовж 2015-2019 років не визначив умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

13 грудня 2019 року Другий сенат Конституційного Суду України ухвалив Рішення №7-р(II)/2019 у справі №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, яким:

- визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України;

- положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Вказані положення Основного Закону кореспондують з приписами статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року № 2136-VIII.

Частиною першою статті 97 Закону України «Про Конституційний Суд України» передбачено, що Суд у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання.

Конституційний Суд України установив такий порядок виконання Рішення №7-р(II)/2019:

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Таким чином, з 13 грудня 2019 року, тобто з дати ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 13 грудня 2019 року №7-р(ІІ)/2019, Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII не містить вимоги про необхідність визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України.

Натомість, підставою для проведення перерахунку пенсій працівників прокуратури є підвищення заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

Після прийняття рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р (ІІ)2019 у справі №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) у позивача виникло право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

При цьому, слід звернути увагу, що Кабінетом Міністрів України 30 серпня 2017 року прийнята постанова від №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» (далі також - Постанова №657), яка є чинною, а тому відсутні підстави для її незастосування, оскільки ця постанова уряду є рішенням про «підвищення заробітної плати прокурорським працівникам».

Згідно з частиною другою статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, рішення Конституційного Суду України змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, та не може застосовуватись до правовідносин, які виникли до прийняття такого рішення.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням рішення Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у зразковій справі №560/2120/20, суд дійшов висновку, що з 13 грудня 2019 року позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII на підставі Постанови №657.

Суд звертає увагу, що первинна редакція частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII до 13 грудня 2019 (дата ухвалення Конституційним Судом України рішення №7-р(II)/2019) не набирала чинності та не застосовувалася, оскільки Законом №76-VIII цю первинну редакцію з 01 січня 2015 року було змінено на речення «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України», тобто ці зміни внесені в текст статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ ще до дати набрання нею чинності.

Таким чином, частина двадцята статті 86 Закону №1697 (в первинній редакції, якою визначено умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури) на підставі рішення Конституційного Суду України №7-р(II)/2019 набрала чинності 13 грудня 2019 року та підлягає застосуванню починаючи з цієї дати.

Крім того слід звернути увагу, що Постанова №657 є чинною, а тому немає підстав для її незастосування. Верховний Суд та Велика Палата Верховного Суду у рішеннях за результатами розгляду зразкової справи №560/2120/20 зазначили, що таке рішення уряду є рішенням про «підвищення заробітної плати працівників прокуратури».

Як встановлено судом, позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії від 20 липня 2020 року, до якої долучив довідку про заробітну плату, видану Офісом Генерального прокурора від 14 травня 2020 року, тобто, після прийняття рішення Конституційним Судом України.

В матеріалах справи міститься копія довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, видана Офісом Генерального прокурора 14 травня 2020 року №21-955зп та відповідач не заперечує проти її достовірності.

Вказана довідка, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1155 «Про умови оплати праці прокурорів» №657 від 30 серпня 2017 року містить відомості про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) позивача, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за нормами чинними на 02 січня 2020 року за відповідною (прирівняною) посадою І заступника начальника управління.

Посилання ГУ ПФУ на те, що заява подана не встановленої форми не спростовує того факту, що заява позивача чітко визначала сутність звернення, мала розгорнуте нормативно-правове обґрунтування, а відтак не є перешкодою для проведення перерахунку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним дій Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у здійсненні позивачеві ОСОБА_1 перерахунку пенсії за вислугу років, викладеної в листі-відповіді від 31 липня 2020 року за №2600-0303-8/105975.

Таким чином, на думку суду, позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VII Офісу Генерального прокурора від 14 травня 2020 року за 04 березня 2020 року №18/143.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату позивачеві раніше призначеної пенсії за вислугу років, відповідно до вимог частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% від суми усіх складових заробітку, зазначених у довідці Офісу Генерального прокурора від 14 травня 2020 року за № 21-955зп без обмеження максимального (граничного) розміру пенсії з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії з 01 лютого 2020 року, суд зазначає наступне.

Щодо дати, з якої Пенсійний орган зобов`язаний здійснити перерахунок пенсії позивача, то відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом в рішенні від 14 вересня 2020 року у зразковій справі №560/2120/20 перерахунок пенсії проводиться за заявою особи, до якої додаються необхідні документи на підтвердження умов, що зумовлюють перерахунок пенсії; відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VII перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Частина двадцята статті 86 Закону №1697-VII, як вже зазначено вище, набрала чинності з 13 грудня 2019 року, а відтак Верховний Суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених прав є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 13.12.2019 року. Поширення дванадцятимісячного періоду або будь-якого іншого періоду в цьому випадку є неможливим.

Отже, з 13 грудня 2019 року особи, яким пенсії призначені відповідно до Закону №1789-ХІІ або Закону №1697-VII, в тому числі позивач, мають право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівників прокуратури (зокрема, на підставі Постанови №657); такі пенсії перераховуються з 13 грудня 2019 року.

Враховуючи вказане, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Разом з тим, за змістом вимог частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на встановлені судом обставини, висновки Верховного Суду, сформовані за наслідком розгляду зразкової справи, виходячи із принципу диспозитивності, з урахуванням заявлених позовних вимог та висновків суду про наявність підстав для перерахунку пенсії позивача, на переконання суду, з метою належного та ефективного поновлення порушеного права позивача на пенсійне забезпечення, розмір призначеної останньому пенсії підлягає перерахунку саме з 13 грудня 2019 року.

Разом з тим, з огляду на зміст листа Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 31 липня 2020 року за № 2600-0303-8/105975, позивачу відмовлено в перерахунку пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю законних підстав. Відтак спору щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і щодо обмеження пенсії максимальним розміром на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало.

Також відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії за вислугу років на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Вказані висновки відповідають правовій позиції, викладеній в рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 вересня 2020 року та постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 січня 2021 року у зразковій справі №560/2120/20.

Згідно з положеннями статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його відзив, і не довів правомірності своїх дій.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, оскільки з матеріалів справи вбачається вчинення відповідачем протиправних дій, які не відповідають наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям.

Частина третя статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 840,80 грн., згідно квитанції від 08 серпня 2020 року №90545.

Як наслідок, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві підлягає стягненню частина сплаченого судового збору в розмірі 420,40 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у здійсненні позивачеві ОСОБА_1 перерахунку пенсії за вислугу років, викладеної в листі-відповіді від 31 липня 2020 року за №2600-0303-8/105975.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (код за ) здійснити з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату позивачеві ОСОБА_1 (РНОКІШ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) раніше призначеної пенсії за вислугу років, відповідно до вимог частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 14 травня 2020 року за № 21-955зп з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

4. В задоволені решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКІШ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві () судові витрати по сплаті судового збору в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКІШ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

Повне судове рішення складено 14.06.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна