Справа № 120/5926/20-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/5926/20-а Головуючий у 1-й інстанції: Жданкіна Наталія Володимирівна

Суддя-доповідач: Іваненко Т.В.

16 червня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, у якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у повному перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 року;

- зобов`язати відповідача на підставі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 року перерахувати та виплатити в повному обсязі призначене ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% відповідно до довідки Територіального управління ДСА у Вінницькій області №4-35/0328 від 19.02.2020, одночасно нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну заборгованість, яка виникла в результаті протиправних дій суб`єкта владних повноважень - відповідача, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 під час її перерахунку на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26.06.2020 по справі № 120/1928/20-а з 90 % від відповідних сум винагороди судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області на 64 % винагороди судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області №4-35/0328 від 19.02.2020 в розмірі 90 % винагороди судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що перерахунок щомісячного грошового утримання позивачу проведено, виходячи з розміру суддівської винагороди, встановленої на 01.01.2020 року та обчисленої згідно діючих, на момент проведення такого перерахунку, законодавчих норм. Крім того після ухвалення Конституційним Судом України рішення не змінювались розміри суддівської винагороди, відтак підстави для нового перерахунку щомісячного грошового утримання - відсутні.

Позивач надіслав до суду відзив, в якому заперечив доводи апеляційної скарги відповідача, зазначивши, що рішення суду першої інстанції прийнято з урахуванням усіх обставин справи - повно, неупереджено, добросовісно, розсудливо, а тому повинно залишатись в силі.

Також позивач зазначає, що згідно довідки Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 08.10.2020 його стаж роботи на посаді судді становить 40 років 7 місяців та 8 днів, а тому в силу положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII він має право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90%.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та з січня 2015 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до яких судді України, які перебувають у відставці, мають право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання лише за умови проходження кваліфікаційного оцінювання або призначення судді за результатами конкурсу.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26.06.2020 у справі №120/1928/20-а зобов`язано відповідача здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою ТУ ДСА у Вінницькій області від 19.02.2020 за №4-35/0328, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26.06.2020 у справі №120/1928/20-а позивачу з 19.02.2020 здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки ТУ ДСА у Вінницькій області від 19.02.2020 за №4-35/0328.

Однак, при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді хоча і враховано збільшений розмір суддівської винагороди вказаний у довідці від 19.02.2020 року № 4-35/0328, проте змінено відсоткове значення розміру довічного грошового утримання із 90% до 64% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді у відповідності до припису ч. 3 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-VIII, в силу якого, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Натомість, позивач вважає, що величина відсоткового значення довічного грошового утримання, яка складає 90% суддівської винагороди не підлягає зменшенню, адже її визначено із урахуванням його стажу роботи на посаді судді на момент призначення утримання.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що після ухвалення Конституційним Судом рішення №2-р/2020 від 18.02.2020 позивач набув право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 90% від розміру заробітної плати діючого на відповідній посаді судді.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

В силу статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Так, організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VIII (Закон №1402-VIII).

Згідно з положеннями ч.1 ст.142 "Про судоустрій і статус суддів", судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Частиною 2 ст.142 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Досліджуючи поняття щомісячне довічне грошове утримання судді , Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 року №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Крім цього, зазначений підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці знайшов своє продовження у Рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016, у абзаці другому пункту 3 мотивувальної частини якого Суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Відповідно до ч.3 ст.142 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно з ч.4, 5 ст.142 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Зокрема, пунктом 25 розділу XII Закону №1402-VIII було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41 - 45, ст. 529; 2015 р., №№ 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VIII, вказаний пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнаний неконституційним.

Статтею 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" регламентовано, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, починаючи з 19.02.2020 в законодавстві України відсутні норми, які окремо регулюють питання суддівської винагороди та щомісячного грошового утримання судді у відставці, для суддів, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання відповідно до вимог Закону №1402-VIII.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку, що на спірні правовідносини розповсюджуються загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені статтею 142 Закону №1402-VIII.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковим посилання позивача та суду першої інстанції на те, що перерахунок грошового утримання судді у відставці має бути здійснений, виходячи з 90 % від суддівської винагороди працюючого судді.

Окрім цього, у листі №0200-0228-8/48117 від 12.10.2020 щодо виконання рішення суду відповідачем не зазначаються відомості щодо відсоткового значення, застосованого при перерахунку грошового утримання ОСОБА_1 .

Більше того, рішенням у справі №120/1928/20 відповідача не зобов`язано здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90% суддівської винагороди працюючого судді з урахуванням конкретного стажу.

Стосовно доводів позивача про те, що відповідно до довідки Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 08.10.2020 підтверджується його стаж судді, який дає йому право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% працюючого судді на підставі ч.3 ст. 142 Закону №1402-VIII, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що зарахування окремих періодів роботи позивача до його стажу судді не є предметом спору у даній справі.

Вимоги щодо розрахунку суддівського стажу ОСОБА_1 не були заявлені у позовній заяві, відтак не досліджувались судами першої та апеляційної інстанцій, а тому суд не може приймати рішення у справі з обставин, які не були предметом дослідження.

При цьому, у випадку відмови пенсійного органу в зарахуванні окремих періодів роботи до суддівського стажу, позивач не позбавлений права звернутись до суду за захистом своїх прав.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Неправильне застосування норм матеріального права, відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України, є підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області задовольнити.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року у справі скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Сторчак В. Ю. Граб Л.С.