Справа № 161/10542/19
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Головуючий суддя у першій інстанції : Ковтуненко В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 161/10542/19 пров. № А/857/7483/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Кузьмича С.М., Матковської З.М.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

апелянта: ОСОБА_1

представника апелянта: Макари О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2021 року у справі № 161/10542/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

24.06.2021р. позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради № 764 від 14.06.2019р.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.02.2021р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.02.2021р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та його представник Макара О.Є. підтримали апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

ч.1 ст.218 КУпАП визначено, що адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.152 КУпАП.

18.04.2019р. інспектор групи протидії стихійній торгівлі Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Барабошко В.Р. склав протокол про адміністративне правопорушення №1521 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП. Додатки до протоколу: фоторапорт. (а.с.3-5)

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення видно, що 18 квітня 2019 року, в 15.20 годин, ОСОБА_1 порушив правила благоустрою м.Луцька, а саме припаркував автомобіль марки «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 по пр.Відродження в місті Луцьку, на тротуарі.

14.06.2019р. адміністративна комісія при виконавчому комітеті Луцької міської ради прийняла постанову №764 якою позивача визнала винним та притягнула до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.152 КУпАП та наклала на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Зокрема, адміністративна комісія встановила, що 18.05.2019р. в 15.20 год., ОСОБА_1 порушив правила благоустрою м.Луцька, а саме: припаркував автомобіль марки «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 на тротуарі по пр. Відродження в місті Луцьку, що є порушенням п.п. 2.5.5.1.7 Правил благоустрою м. Луцька, прийнятих рішенням Луцької міської ради від 29.07.2009р. № 44/2, за що передбачена відповідальність згідно ст. 152 КУпАП.

ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.4 ст.20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами та організаціями, які на ній проживають.

Так, ч.1 ст.34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що правила благоустрою території населеного пункту це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.

На виконання вказаних положень закону Рішенням Луцької міської ради № 44/2 від 29.07.2009р. затверджено Правила благоустрою міста Луцька. Дані правила є регуляторним, локальним нормативно-правовим актом, який діє на території міста Луцька та оприлюднений на сайті Луцької міської ради. ( далі Правила № 44/2)

Згідно п.2. ч.2 ст.17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів.

В п. 2.5.5.1.7. Правил № 44/2 видно, що на об`єктах благоустрою міста забороняється заправляти, ремонтувати, здійснювати заходи з догляду за транспортними засобами і механізмами на прибудинкових територіях, газонах, берегах річок, ставків, на пішохідних доріжках, тротуарах, парках, скверах тощо, а також пересування транспортними засобами по тротуарах, пішохідних доріжках, газонах, квітниках, інших зелених зонах (луги, галявини тощо) міста та паркувати на них транспортні засоби.

п.п. «г» п.1 ч.1 ст.13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до об`єктів благоустрою населених пунктів віднесено території загального користування: вулиці, проїзди, інші території загального користування в межах населеного пункту.

Відповідно до Правил дорожнього руху, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306 поняття «тротуар» - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Із змісту ст.42 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» видно, що до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у порушенні правил благоустрою територій населених пунктів.

ст.152 КУпАП визначено, що порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, положеннями ст.245 КУпАП передбачено що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В ст.251 КУпАП видно, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що відповідно до вимог ст.283 КУпАП оскаржувана постанова від 14.06.2019р. № 764 містить вимоги, що встановлює дана норма: найменування органу, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; викладення обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення, підписана головуючим та секретарем комісії.

ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В п.1 ст.247 КУпАП визначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ст.152 КУпАП, тобто факту припаркування автомобіля марки «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 на тротуарі по проспекту Відродження, в місті Луцьку, підтверджується, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії №1521 від 18.04.2019р. в якому в графі «Додаток до протоколу» доданий фоторапорт із якого видно, що вказаний транспортний засіб знаходиться на тротуарі. Тобто, зазначений доказ в розумінні ст.251 КУпАП, є належним та допустимим доказом в справі про адміністративне правопорушення, що не спростував апелянт.

Колегія суддів не приймає до уваги за безпідставністю доводи апелянта про те, що він не здійснював паркування автомобіля, а лише вчинив зупинку транспортного засобу з метою здійснити розворот, оскільки із змісту фоторапорту достовірно вбачається, що автомобіль розміщеним на тротуарі.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради діяв в межах повноважень та у спосіб що визначені законами та Конституцією України. Процедура та строки притягнення до адміністративної відповідальності дотримані, оскаржувана постанова прийнята уповноваженою особою, за своєю формою та змісту відповідає вимогам встановленим ст.283 КУпАП, факт правопорушення доведено, розмір штрафу відповідає вимогам ст.152 КУпАП.

Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідач з урахуванням принципу «раціонального сумніву» довів правові підстави для реалізації наданих йому повноважень, аналогічно цьому в справі Європейський суд з прав людини «Пономарьов проти України» від 03.04.2008р. дійшов висновку, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв протиправно. Навпаки, відповідно до ч.2ст.90 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суперечливі пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на протиправність дій відповідача.

Стосовно доводів апелянта про допущення інспектором департаменту муніципальної варти помилки в оскаржуваній постанові, колегія суддів зазначає наступне, що якщо допущена контролюючим органом технічна помилка не призвела до порушення прав особи та не спростувала факту вчинення нею порушення, а також не вплинула на розмір застосованого штрафу, така помилка не може бути самостійною підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Отже, зазначена у оскаржуваній постанові описка щодо дати вчинення позивачем адміністративного правопорушення « 18.05.2019р» замість « 18.04.2019р.» не може бути самостійною підставою для скасування даної постанови.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, п.29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

В ст.242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2021 року у справі № 161/10542/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді С. М. Кузьмич
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 14.06.2021р.