Справа № 120/1752/21-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 червня 2021 р. Справа № 120/1752/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши у письмовому проваджені в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Болеко"(, адреса: 412КМ+308М, автодорога Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка, смт. Вороновиця, Вінницький район, Вінницька область, 23252) до Державної служби України з безпеки на транспорті (, адреса: пр. Перемоги, 14, м. Київ, 01135) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Болеко" з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що посадовими особами Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у на підставі актів проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом винесено постанову від 09.02.2021 року № 232743 про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення абзацу 15 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Не погоджуючись із винесеною постановою, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 09.03.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву, з поясненнями по суті заявлених вимог та доданням підтверджуючих документів.

31.03.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач вказує, що спірна постанова прийнята ним на підставі, у межах повноважень та у спосіб, встановлені законодавством, тому просить відмовити в задоволенні позову. При цьому вважає, що факт порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт внаслідок здійснення перевезення вантажу з перевищенням вагових норм без відповідного дозволу підтверджується належними та достатніми письмовими доказами, складеними та зібраними під час рейдової перевірки.

13.04.2021 року представником позивача подано відповідь на відзив згідно якої позивач вважає доводи відповідача, викладені у відзиві, необґрунтованими, тому просить задовольнити позов в повному обсязі. Разом з тим, вважає, що відповідь подано неналежним представником, тому просить не приймати його до уваги.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено, що позивач зареєстрований 31.01.2013 року у якості суб`єкта господарювання, основними видами діяльності якого є вантажний автомобільний транспорт (код КВЕД 49.41), інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (код КВЕД 52.29) та надання в оренду вантажних автомобілів (код КВЕД 77.12).

30.11.2018 між приватним підприємством "Престиж Сервіс" (Орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Болеко" (Орендодавець) укладено договір оренди транспортних засобів з екіпажем №30/11/18-1.

Згідно з пунктом 1.1 у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Орендодавець зобов`язується передати Орендарю в тимчасове платне володіння та користування вантажні автомобілі разом з причепами до ним, визначені у цьому Договорі, а також зобов`язується забезпечити своїми силами його керування та експлуатацію, а орендар зобов`язується прийняти в тимчасове володіння та користування автомобілі разом з причепами під керуванням екіпажу (водія) Орендодавця і зобов`язується сплачувати Орендодавцю орендну плату. Перелік автомобілів та причепів вказаний у додатку №1 до даного договору.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що термін користування складає 2 роки з моменту підписання Договору.

Пунктом 2.2 Договору визначено, що термін користування пролонговується на наступний, визначений в пункті 2.1 строк у разі, якщо ні одна з сторін не пізніше, як за 10 днів до збігу терміну договору не заявила про його розірвання.

Додатком №1 до Договору оренди транспортних засобів з екіпажем №30/11/18-1 від 30.11.2018 передбачено, що даний додаток є невід`ємною частиною до вказаного Договору та визначено перелік автомобілів та причепів, зокрема, автомобіль марки MAN, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

09.12.2020 автомобільним перевізником ПП "Престиж Сервіс", здійснено перевезення вантажу від вантажовідправника ПП "Престиж Сервіс" (м. Одеса вул. Сонячна, 5) до вантажоодержувача ЗПК ТОВ "БруклінКиїв" (Кіровоградська область, с. Неведівка) автомобілем марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепом - реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 . На підтвердження перевезення вантажу видано товарно-транспортну накладну серії 12ААИ №045733 від 09.12.2020 року.

09.12.2020 року посадовими особами Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у пункті габаритно-вагового контролю а/д М-05 "Київ-Одеса" 210 км + 250 м, було проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажу автомобільним транспортним засобом марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що використовується позивачем у господарській діяльності.

За результатами габаритно-вагового контролю, складено акт №255567 від 09.12.2020 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, у якому зазначено про виявлені порушення, що полягають у здійсненні перевезення вантажу ТОВ "Болеко" згідно товарно-транспортної накладної серії 12ААИ №045733 від 09.12.2020 року, з перевищенням встановлених вагових норм без оформлення відповідного дозволу або документа про внесення плати за проїзд.

09.02.2021 року Центральним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки прийнято постанову № 232743, якою застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф за порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", в розмірі 17000 грн., який передбачено абзацом 15 частини першої статті 60 цього Закону.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаного рішення, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх прав та інтересів, які на його думку порушені.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт" №2344-ІІІ від 05.04.2001 (далі також Закон №2344-ІІІ).

Відповідно до статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Пунктом першим Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі - Положення № 103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до пункту 8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 № 592 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області. Управління Укртрансбезпеки відповідно до покладених повноважень здійснюють функції державного контролю на автомобільному транспорті загального користування та застосовують до порушників законодавства про автомобільний транспорт фінансові санкції у вигляді штрафу від імені центрального органу виконавчої влади з питань автомобільного транспорту згідно статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 12 Порядку № 1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Згідно з абзацом 1 пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (п. 20 Порядку № 1567).

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

У відповідності до статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із процитованих норм вбачається, що рейдова перевірка проводиться щодо суб`єкта господарювання та виявлені порушення фіксуються в акті. При цьому, законодавство зобов`язує автомобільного перевізника та водія під час здійснення своїх функцій мати при собі документи, на підставі яких здійснюється перевезення.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Згідно зі статтею 33 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Таким чином, спеціальним суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, у тому числі за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, є автомобільний перевізник, який надає послуги чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів.

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - Правила №363).

Згідно положень цих Правил, перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил (п.11.1 Правил №363).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 30.11.2018 року між позивачем, як орендодавцем, та Приватним підприємством "Престиж Сервіс, як орендарем, укладено договір оренди транспортних засобів з екіпажем № 30/11/18-1.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.3 вказаного договору орендодавець зобов`язується передати орендарю в тимчасове платне володіння та користування вантажні автомобілі разом з причепами до них, визначені у цьому договорі, а також зобов`язується забезпечити своїми силами його керування та технічну експлуатацію, а орендар зобов`язується прийняти в тимчасове володіння та користування автомобілі разом з причепами під керуванням екіпажу (водія) орендодавця і зобов`язується сплачувати орендодавцю орендну плату.

Перелік автомобілів та причепів вказаний у додатку № 1 до даного договору.

Передача автомобілів та причепів в оренду здійснюється за додатком № 2 до даного договору, акт приймання-передачі.

Термін користування складає 2 роки з моменту підписання договору (пункт 2.1 договору оренди транспортних засобів з екіпажем від 30.11.2018 року № 30/11/18-1) та пролонговується на наступний, визначений в пункті 2.1 строк у разі, якщо ні одна з сторін не пізніше, як за 10 днів до збігу терміну договору не заявила про його розірвання (пункт 2.2. даного договору).

На виконання умов вказаного договору, складено додаток № 2 від 01.12.2018 року, згідно з яким орендодавець передав, а орендар прийняв вантажний автомобіль відповідно до переліку, зокрема, марки MAN реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепом - реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Факт того, що транспортний засіб на час проведення перевірки перебував у користуванні третіх осіб підтверджується товарно-транспортною накладною серії 12ААИ №045733 від 09.12.2020 року, копія якої містяться в матеріалах справи, а також додатками № 1, № 2 до договору оренди транспортних засобів з екіпажем від 30.11.2018 року № 30/11/18-1, відповідно до якого орендодавець належним чином передав, а орендар прийняв вищевказані транспортні засоби.

Відповідно до частини 2 статті 3 Господарського кодексу України господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Крім того, господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Частиною 2 статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства

За правилами статті 799 Цивільного кодексу України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі, а якщо цей договір укладено за участю фізичної особи, то він підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до зазначених норм чинного законодавства, даний договір оренди транспортних засобів укладений між позивачем та Приватним підприємством "Престиж Сервіс" є правомочним і не потребує додаткового нотаріального посвідчення, оскільки дані суб`єкти здійснюють свою діяльність з метою одержання прибутку та зареєстровані відповідно до закону.

У матеріалах справи відсутня інформація щодо визнання вказаного договору недійсним, а тому, у силу вимог статей 73-74 КАС України, він є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом того, що позивач у спірних правовідносинах не є автомобільним перевізником у розумінні положень Закону України "Про автомобільний транспорт", а посадові особи відповідача діяли без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття оскаржуваних рішень.

Разом з тим, доводи відповідача про закінчення строку дії договору від 30.11.2018 року № 30/11/18-1 не заслуговують на увагу суду, оскільки пунктом 2.2. даного договору передбачено пролонгування терміну користування на наступний, визначений в пункті 2.1 строк у разі, якщо ні одна з сторін не пізніше, як за 10 днів до збігу терміну договору не заявила про його розірвання. При цьому відповідачем не надано доказів того, що строк дії договору закінчився без відповідного пролонгування.

Крім того, посилання відповідача на дії та пояснення водія, на переконання суду, ніяким чином не свідчать про порушення законодавства про автомобільний транспорт саме позивачем. Також суд звертає увагу, що пояснення водія, на які посилається представник відповідача у своєму відзиві не узгоджуються з поясненнями, закріпленими у акті від 09.12.2020 року №255567.

Інші доводи відповідача жодним чином не спростовують обґрунтування позивача щодо неправомірності спірної постанови.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява № 387/03, 20.09.2012 року, пункт 53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом", тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При вирішенні даної справи суд враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Оцінивши докази, наявні у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

З урахуванням вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 2270,00 грн. належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 09.02.2021 року № 232743.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Болеко" судові витрати зі сплати судового збору при звернені до суду у сумі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Болеко" (, адреса: автодорога Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка, 412 КМ+308 М, буд. б/н, смт. Вороновиця, Вінницька область, 23252);

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті (, адреса: просп. Перемоги, 14, м. Київ, 01135).

Рішення в повному обсязі виготовлене: 15.06.2021 року, враховуючи терміни перебування головуючої судді у відпустці з 18.03.2021 року по 26.03.2021 року, з 17.05.2021 року по 21.05.2021 року та тимчасову втрату її працездатності з 29.03.2021 року по 16.04.2021 року.

Суддя Чернюк Алла Юріївна