Справа № 380/4488/21
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/4488/21
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі в частині позовних вимог

09 червня 2021 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Коморного О.І.

секретар судового засідання Бабич Ю.Б.

за участю:

позивач ОСОБА_1

представник відповідача Бринько М.Р.

при розгляді у судовому засіданні справи за позовом ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди з Турківської районної державної адміністрації Львівської області, Самбірської районної державної адміністрації Львівської області,

в с т а н о в и в:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій містяться вимоги, з урахуванням уточнених позовних вимог:

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника апарату Турківської районної державної адміністрації Львівської області №15-0 від 19 лютого 2021 року «Про звільнення ОСОБА_2 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника організаційного відділу апарату Турківської районної державної адміністрації Львівської області з 20 лютого 2021 року. Рішення про поновлення на роботі допустити до негайного виконання;

- стягнути з Турківської районної державної адміністрації Львівської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22 лютого 2021 року по день поновлення на роботі з розрахунку середньоденної заробітної плати в розмірі 766 (сімсот шістдесят шість) грн 19 коп;

- визнати протиправною бездіяльність Турківської районної державної адміністрації Львівської області щодо ненадання відпустки ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Турківську районну державну адміністрацію Львівської області, у відповідності до ст. 57, 58, 59 Закону України «Про державну службу», ст. З Закону України «Про відпустки» та постанови КМУ від 6 квітня 2016 р. № 270 «Про затвердження Порядку надання державним службовцям додаткових оплачуваних відпусток», надати ОСОБА_1 невикористані відпустки тривалістю 66 календарних днів з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати;

- стягнути з Турківської районної державної адміністрації Львівської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 лютого 2021 року по 24 лютого 2021 року в розмірі 3830 (три тисячі вісімсот тридцять) грн 95 коп.;

- стягнути з Турківської районної державної адміністрації Львівської області на користь ОСОБА_1 невиплачену у 2019 році заробітну плату у розмірі 13698 (тринадцять тисяч шістсот дев`яносто вісім) грн 67 коп. у вигляді виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби, яку відповідач був зобов`язаний нарахувати відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року по справі №380/813/20, та компенсацію втрати частини по заробітній платі у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з листопада 2019 року по 01 лютого 2021 року, враховуючи індекс інфляції, в розмірі 932 (дев`ятсот тридцять дві) грн 42 коп.;

- стягнути з Турківської районної державної адміністрації Львівської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10000 (десять тисяч) грн 00 коп;

- зобов`язати Турківську районну державну адміністрацію Львівської області та Самбірську районну державну адміністрацію Львівської області подати суду звіт про виконання судового рішення протягом 15 днів з дати набрання законної сили;

- визнати протиправною бездіяльність голови Самбірської районної державної адміністрації ОСОБА_3 щодо здійснення повноважень з управління справами Турківської районної державної адміністрації, забезпечення підготовки та прийняття районною державною адміністрацією, що припиняється, та їх посадовими особами рішень як суб`єктами владних повноважень з дня прийняття рішення про початок реорганізації, що передбачено ст. 7-1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що працював в органах державної влади України з 03 серпня 1994 року. Вказує, що 31 грудня 2019 року наказом керівника апарату Турківської районної державної адміністрації позивач був звільнений із посади начальника організаційного відділу апарату Турківської районної державної адміністрації у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників та рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року по справі №380/813/20 наказ про звільнення було скасовано та позивача поновлено на роботі. Позивач зазначає, що 31 грудня 2020 року на виконання рішення суду ОСОБА_1 був поновлений на посаді начальника організаційного відділу апарату райдержадміністрації. Також вказує, що 19 лютого 2021 року наказом керівника апарату Турківської районної державної адміністрації позивач знову звільнений із посади начальника організаційного відділу апарату Турківської районної державної адміністрації Львівської області. Звільнення вважає не законним, відповідачами грубо порушено права позивача, які полягали в незаконному звільнені, не наданні відпустки перед наступним звільненням, невиплаті належної заробітної плати, що призвело до нанесення йому матеріальної та моральної шкоди. Позивач вказує, що керівник апарату Турківської районної державної адміністрації, з моменту утворення комісії з реорганізації Турківської районної державної адміністрації не мала повноважень, щодо звільнення ОСОБА_1 з займаної посади. Також під час незаконного звільнення ОСОБА_1 відповідачами порушено ч.1 ст. 3 Закону України «Про відпустки», що полягало в ненаданні позивачу належних йому відпусток. Вказує, що відповідачі не здійснили остаточний розрахунок з ОСОБА_1 на день звільнення. Також вважає, що своїми діями відповідачі завдали моральної шкоди позивачеві.

Ухвалою суду від 29 березня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

До суду 15.04.2021 надійшов відзив відповідача, Турківської районної державної адміністрації Львівської області, на позовну заяву у якому відповідач проти позову заперечує повністю. Просить суд відмовити в позові з тих підстав, що на підставі постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», статті 7-1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року № 1635-р «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій», Порядку здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року № 1321, саме керівник апарату Турківської РДА мав право попередити позивача про наступне звільнення та звільнити його. Комісія з реорганізації, голова Самбірської РДА такими повноваженнями не наділені, а твердження позивача про те, що з моменту створення комісії з реорганізації Турківської та Старосамбірської райдержадміністрацій у керівника апарату Турківської райдержадміністрації не було відповідних повноважень не відповідають дійсності. Вказує, що позивачу відпустка не була надана у зв`язку із тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2020 року №1365 Порядок розподілу та використання коштів, передбачених у державному бюджеті Міністерству фінансів для забезпечення окремих видатків районних державних адміністрацій, пов`язаних з ліквідацією районів, відповідно до якого бюджетні кошти підлягали розподілу на виплату працівникам райдержадміністрації районів, що ліквідовуються: 1) заробітної плати, що складається з посадового окладу, надбавки за ранг і вислугу років та інших виплат, передбачених нормативно-правовими актами; 2) вихідної допомоги у випадках припинення державної служби та трудового договору з підстав, передбачених у пункті 1 частини першої етапі 87 Закону України Про державну службу, пункті 6 частини першої статті 36 і пункті 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України; 3) грошової компенсації працівникам, що вивільняються, за невикористані щорічні відпустки та додаткові відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи. Стосовно надання відпустки іншим працівникам, в позовній заяві зазначено лише одного працівника то цей працівник є учасником бойових дій в зоні АТО та батьком трьох дітей, а тому надання відпустки цьому працівнику є правомірним, позивач не є ні учасником АТО та батьком, який має дітей. Щодо несвоєчасної виплати з заробітної плати при остаточному розрахунку при звільненні ОСОБА_1 , як зазначено в позові повідомляє, що платіжні документи на виплату йому належних сум було подано в органи державної казначейської служби із незначним запізненням не навмисно через велике завантаження головного бухгалтера у зв`язку з нарахуванням виплат працівникам, які звільнялися та переводилися в органи місцевого самоврядування. Тому, немає підстав для задоволення вимог позивач через затримку розрахунку при його звільненні. На виконання рішення суду позивачу була нарахована виплата за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби - керівника апарату в розмірі п`ять відсотків посадового окладу керівника апарату Закон про державну службу не передбачає конкретного розміру по даній виплаті, а тому вважає, що порушень з боку райдержадміністрації в даному випадку не має. Також вказує, що вимога щодо відшкодування моральної шкоди не підлягає до задоволення, оскільки ніякого незаконного звільнення не було позивачу було виплачено всі належні йому суми. Ніяких моральних страждань, чи втрати нормальних життєвих зв`язків, які потребували від нього додаткових зусиль для організації свого життя не було. Вважає, що підстави щодо відшкодування моральної шкоди, які зазначені в позові є такими, що не відповідають фактичним обставинами справи та не підтвердженні ніякими доказами. Просить суд відмовити в позові.

Ухвалою суду від 15 квітня 2021 року про призначення справи до судового розгляду.

19.04.2021 позивач подав відповідь на відзив в якому зокрема вказано, що керівник апарату Турківської районної державної адміністрації, з часу утворення комісії з реорганізації Турківської та Старосамбірської райдержадміністрацій, що припиняються, шляхом приєднання до Самбірської райдержадміністрації не мала повноважень, щодо звільнення ОСОБА_1 з займаної посади, оскільки їй такі повноваження не делегувались ні комісією з реорганізації, а ні Самбірською РДА. Щодо відпусток вказав, що чинним законодавством не передбачено, що щорічні та додаткові відпустки державним службовцям надаються при наявності пільг. Стосовно твердження Турківської РДА, що позивачу на виконання рішення суду була нарахована виплата за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби керівника апарату в розмірі п`ять відсотків посадового окладу керівника апарату і не було порушень, так як Закон України «Про державну службу» не передбачає конкретного розміру по даній виплаті, то це не відповідає дійсності, оскільки відповідно до вищезазначеного Закону виплата за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби встановлюється державним службовцям, між якими здійснено розподіл обов`язків за вакантною посадою, пропорційно додатковому навантаженню за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою. Додаткове навантаження було розподілено 100 % тільки на позивача. Щодо моральної шкоди вказує, що нехтування законних прав на відпустки перед звільненням та на одержання належної заробітної плати, що призводить до переживань з приводу розуміння цілковитої незаконності дій відповідача, спричинення мені важкого психологічного шоку та погіршення стану здоров`я.

Ухвалою суду від 12.05.2021 відмовлено в задоволенні клопотання про заміну відповідача.

09.06.2021 надійшов відзив від відповідача, Самбірської районної державної адміністрації, де вказано, що єдина правозастосовча практика в питаннях реорганізації місцевих державних адміністрацій відсутня і, отже, вимога позивача в частині визнання протиправною бездіяльність голови Самбірської районної державної адміністрації Ільчишина Івана Івановича щодо здійснення повноважень з управління справами Турківської районної державної адміністрації, забезпечення підготовки та прийняття районною державною адміністрацією, що припиняється, та їх посадовими особами рішень як суб`єктами владних повноважень з дня прийняття рішення про початок реорганізації, що передбачено ст. 7-1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» є безпідставною. Крім того, звертає увагу суду, що на підставі розпоряджень Президента України від 3 лютого 2021 року № 24/2021-рп «Про звільнення ОСОБА_4 з посади голови Самбірської районної державної адміністрації Львівської області», від 3 лютого 2021 року № 32/2021-рп «Про призначення І. Ільчишина головою Самбірської районної державної адміністрації Львівської області» та розпорядження Самбірської районної державної адміністрації від 16 лютого 2021 року № 11-к «Про вступ на посаду голови Самбірської районної державної адміністрації» (додається) ОСОБА_5 з 16 лютого 2021 року приступив до виконання обов`язків голови об`єднаної Самбірської районної державної адміністрації. Відтак вказує, що можливості управляти справами Турківської РДА у І. Ільчишина не було. Просить суд відмовити в задоволенні позову.

Через електронний суд 08.06.2021 позивач подав відповідь на відзив, в якому вказав, що на підставі наведених вище правових норм, з 15 січня 2021 року (моменту утворення комісії з реорганізації Турківської та Старосамбірської РДА) повноваження з управління справами Турківської РДА, забезпечення підготовки та прийняття районною державною адміністрацією, що припиняється, та їх посадовими особами рішень як суб`єктами владних повноважень з дня прийняття рішення про початок реорганізації мав здійснювати голова Самбірської районної державної адміністрації, до якої приєднується Турківська районна державна адміністрація. Також зазначає, що повноваження щодо звільнення державних службовців Турківської РДА не делегувались керівнику апарату Турківської РДА ні комісією з реорганізації, а ні Самбірською РДА, про що свідчать копії розпоряджень голови райдержадміністрації та наказів керівника апарату Самбірської районної адміністрації за період з 15 січня по 19 лютого 2021 року, надані позивачу на запит про доступ до публічної інформації. Однак голова Самбірської районної державної адміністрації, внаслідок протиправної бездіяльності самоусунувся від виконання обов`язків, наділених йому Законом України «Про місцеві державні адміністрації», зокрема ст. 7-1.

Суд дослідив матеріали справи, дійшов висновку про необхідність закриття провадження у даній справі в частині позовних вимог.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін суб`єкт владних повноважень означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Наведене узгоджується й з положеннями статей 2, 4, 19 чинного КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Судом встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справа № 380/813/20 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ керівника апарату Турківської районної державної адміністрації № 32-о від 26 грудня 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника організаційного відділу апарату Турківської районної державної адміністрації, з 01.01.2020 року. Стягнуто з Турківської районної державної адміністрації (82500, Львівська область, м. Турка, вул. Січових Стрільців,62. Код ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 145 164, 34 грн. Рішення в частині стягнення за один місяць у розмірі 34 252, 38 грн, та поновлення на роботі допущено до негайного виконання. Зобов`язано Турківську районну державну адміністрацію (82500, Львівська область, м. Турка, вул. Січових Стрільців,62. Код ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) заробітну плату у вигляді виплати за додаткове навантаження у зв`язку з використанням обов`язків тимчасово відсутнього працівника з 02 по 12 травня 2019 року, з 8 по 23 липня 2019 року, з 11 вересня 2019 року по 31 жовтня 2019 року. Стягнуто з Турківської районної державної адміністрації (82500, Львівська область, м. Турка, вул. Січових Стрільців,62. Код ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) 2000 грн, моральну шкоду. В решті позовних вимог відмовлено.

Позивач звертаючись із позовною вимогою у даній справі про стягнення з Турківської районної державної адміністрації Львівської області на користь ОСОБА_1 невиплачену у 2019 році заробітну плату у розмірі 13698 (тринадцять тисяч шістсот дев`яносто вісім) грн 67 коп. у вигляді виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби, яку відповідач був зобов`язаний нарахувати відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року по справі №380/813/20, та компенсацію втрати частини по заробітній платі у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з листопада 2019 року по 01 лютого 2021 року, враховуючи індекс інфляції, в розмірі 932 (дев`ятсот тридцять дві) грн 42 коп., фактично оскаржує бездіяльність відповідача по невиконанню рішення суду від 17 вересня 2020 року у справа № 380/813/20, яким вже зобов`язано Турківську районну державну адміністрацію нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату у вигляді виплати за додаткове навантаження у зв`язку з використанням обов`язків тимчасово відсутнього працівника з 02 по 12 травня 2019 року, з 8 по 23 липня 2019 року, з 11 вересня 2019 року по 31 жовтня 2019 року.

Суд дійшов висновку, що фактично вимога позивача спрямована на зобов`язання Турківської районної державної адміністрації виконати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справа № 380/813/20.

Отже подання даного позову з вимогами в частині про стягнення з Турківської районної державної адміністрації Львівської області на користь ОСОБА_1 невиплачену у 2019 році заробітну плату у розмірі 13698 (тринадцять тисяч шістсот дев`яносто вісім) грн 67 коп. у вигляді виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби, яку відповідач був зобов`язаний нарахувати відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року по справі №380/813/20, та компенсацію втрати частини по заробітній платі у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з листопада 2019 року по 01 лютого 2021 року, враховуючи індекс інфляції, в розмірі 932 (дев`ятсот тридцять дві) грн 42 коп. зумовлене невиконанням чи неналежним виконанням суб`єктом владних повноважень судового рішення у справі № 380/813/20 та є намаганням позивача в такий спосіб примусити Турківську районну державну адміністрацію виконати вказане судове рішення.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі - Закон № 1404-VIII).

За ч. 1 ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм можна дійти висновку, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Також подібна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 816/2016/17 (К/9901/50946/18).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заявлена у позовній заяві вимога не може бути предметом нового публічно-правового спору та розглядатися адміністративним судом у порядку іншого (нового) позовного провадження, оскільки спірні правовідносини стосуються невиконання чи неналежного виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі № 380/813/20, а тому провадження у справі в частині вимог про стягнення з Турківської районної державної адміністрації Львівської області на користь ОСОБА_1 невиплачену у 2019 році заробітну плату у розмірі 13698 (тринадцять тисяч шістсот дев`яносто вісім) грн 67 коп. у вигляді виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби, яку відповідач був зобов`язаний нарахувати відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року по справі №380/813/20, та компенсацію втрати частини по заробітній платі у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з листопада 2019 року по 01 лютого 2021 року, враховуючи індекс інфляції, в розмірі 932 (дев`ятсот тридцять дві) грн 42 коп - підлягає закриттю, оскільки такий спір не може бути вирішений в жодній юрисдикції.

Суд роз`яснює позивачеві, що відповідно до ч.2 ст. 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Суд звертає увагу, що позивач жодним чином не позбавлений судового захисту, але не у порядку позовного провадження, а в порядку розгляду судом, який вирішив спір, процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового рішення від 17 вересня 2020 року по справі №380/813/20.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до ч.5 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до ч.2 ст.238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Оскільки позивач згідно з ст. 5 Закону України Про судовий збір звільнений від сплати судового збору, враховуючи приписи ст. 139 КАС України, судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись статтями 238, 239, 248, 256, 293-295 КАС України, суд -

постановив:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди з Турківської районної державної адміністрації Львівської області, Самбірської районної державної адміністрації Львівської області в частині позовних вимог про стягнення з Турківської районної державної адміністрації Львівської області на користь ОСОБА_1 невиплачену у 2019 році заробітну плату у розмірі 13698 (тринадцять тисяч шістсот дев`яносто вісім) грн 67 коп. у вигляді виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби, яку відповідач був зобов`язаний нарахувати відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року по справі №380/813/20, та компенсацію втрати частини по заробітній платі у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з листопада 2019 року по 01 лютого 2021 року, враховуючи індекс інфляції, в розмірі 932 (дев`ятсот тридцять дві) грн 42 коп - закрити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддями.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 14.06.2021.

Суддя Коморний О.І.