Справа № 200/969/21-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року справа №200/969/21-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача: Казначеєва Е.Г., суддів: Міронової Г.М., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 р. у справі № 200/969/21-а (головуючий І інстанції Кошкош О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі відповідач, ГУ ДПС у Донецькій області), в якому просив: визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.02.2020 №Ф-11733-43-У на суму 13153,15 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року відмовлено в задоволені позовних вимог.

Позивач, не погодившись з таким рішенням, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року по справі №200/2954/20-а, якою визнано протиправною та скасовано вимогу відповідача від 17 лютого 2020 року № Ф-11733-43 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині 5 508,36 грн. Проте, суд першої інстанції залишив поза увагою, що задовольняючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції врахував саме те, що позивач отримує пенсію по інвалідності третьої групи від загального захворювання і з цієї дати спірна вимога скасована в частині нарахувань. При цьому, виходив з дати 20.08.2019 р., яка міститься на пенсійному посвідченні позивача. Інші документи, на підтвердження дат встановлення інвалідності, дат призначення пенсії апеляційний суд не мав та не досліджував. Проте, відповідно до доказів наданих суду, інвалідність позивачу встановлено 03.04.2018, а 20.08.2019 р. - дата видачі пенсійного посвідчення. Суд першої інстанції проігнорував, що Закон України «Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників», спрямований на саме на усунення дискримінації, яка існувала до його прийняття. Таким чином, вимога уточнена зі сплати ЄСВ до позивача, як до особи, що провадить незалежну професійну діяльність і при цьому є особою з інвалідністю, з моменту встановлення цієї інвалідності - з 03.04.2018 - є дискримінаційною. Також, суд першої інстанції безпідставно вважає спірну вимогу узгодженою, оскільки відповідач рішення апеляційного суду від 11.11.2020 оскаржив до касаційної інстанції. Крім того, вимога №ф-11733-43 від 17.02.20 оскаржена з підстав неправомірних дій податкового органу під час формування та надіслання вимоги про сплату боргу, з підстав незгоди позивача з розрахунком суми недоїмки зазначена вимога не оскаржувалась.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивач, з 14 листопада 2011 року по теперішній час зареєстрований як адвокат (самозайнята особа), перебуває на обліку в органах доходів і зборів у Торецькому відділені Костянтинівської ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області.

Згідно довідки серії АВ №0914104 позивачу встановлена третя група інвалідності з 03.04.2018 та відповідно до відомостей відкритого сервісу Веб-порталу Пенсійного фонду України, отримує пенсію по інвалідності з 03.04.2018.

17 лютого 2020 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області сформовано вимогу № Ф-11733-43 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму18662,15 грн., що виникла станом на 31.01.2020.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року по справі №200/2954/20-а скасовано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року по справі №200/2954/20-а, за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДПС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 17.02.2020 № Ф-11733-43 на суму 18 662,15 грн., визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області від 17 лютого 2020 року № Ф-11733-43 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині 5 508,36 грн.

Під час розгляду справи апеляційним судом встановлено, що станом на 31.01.2020 у позивача наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 18662,15 грн., разом з цим, враховуючи те, що позивач отримує пенсію по інвалідності третьої групи від загального захворювання спірна вимога скасована в частині нарахувань, що виникли з 20.08.2019, тобто у розмірі 5508,36 грн.

За результатом судового оскарження вимоги № Ф-11733-43 Головним управлінням ДПС у Донецькій області сформовано узгоджену вимогу № Ф-11733-43-У.

Вимога містить наступні реквізити: в порядковому номері у третій частині літеру «У» (інформація щодо узгодження вимоги), дату прийняття - 17.02.2020, суму недоїмки - 13153,79 грн., дату станом на яку наявна заборгованість у відповідному розмірі - 02.12.2020.

10 грудня 2020 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області подана заява про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення 13153,79 грн. на підставі вимоги від 17.02.2020 № Ф-11733-43-У.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку, що вимога Головного управління ДПС у Донецькій області від 17.02.2020 №Ф-11733-43- У на суму 13153,15 грн. є правомірною.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України (надалі також - ПК України) в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, та нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (надалі також - Закон № 2464-VI) в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку та «Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015№449, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953

Законом № 2464-VI визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI, на платника єдиного внеску покладений обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною 4 статті 8 Закону № 2464-VI встановлено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Облік нарахованих і сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснюється контролюючим органом в інтегрованій картці платника, що відкривається за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками.

Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або несплачена у строки, встановлені цим законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону № 2464-VІ.

Частиною 8 зазначеної статті передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону № 2464-VI, рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону № 2464-VI, рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

За частиню ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI, податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

За частиною 5 ст. 25 Закону № 2464, вимога податкового органу про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів Державною фіскальною службою України та її територіальними органами встановлена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (надалі по тексту - Інструкція №449).

Згідно з вимогами Закону № 2464-VI та Інструкції № 449 на платника покладено обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За загальними правилами податковий орган, у разі наявності недоїмки у платника єдиного внеску, надсилає такому платнику вимогу про сплату боргу.

За приписами п.4 розділу VI Інструкції № 449, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з ІТС за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Податковий орган веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції.

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера «У» (узгоджена вимога).

В третій частині літера «У» (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання: платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження; вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику.

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) у паперовій формі вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

За п. 5 розділу VІ Інструкції № 449, у разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення податкового органу або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).

Податковий орган протягом 10 робочих днів з дня узгодження вимоги (набрання нею чинності): пред`являє її до виконання органу державної виконавчої служби в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження»; надсилає її в порядку, встановленому Законом, до органу Казначейства - відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», якщо платник єдиного внеску є бюджетною установою, державним органом, одержувачем бюджетних коштів, а також підприємством, установою або організацією, рахунки якої відкриті в органах Казначейства.

За пунктом 6 розділу VІ Інструкції № 449, вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо: сума боргу (недоїмки), зазначена у вимозі, погашається платником, органами державної виконавчої служби або органами Казначейства - у день, протягом якого відбулося таке погашення суми боргу (недоїмки) в повному обсязі; податковий орган скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження - з дня прийняття податковим органом рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки); вимога податкового органу про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили; борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених статтею 25 або іншими положеннями Закону, в порядку, визначеному пунктами 9-11 цього розділу,- у день прийняття податковим органом рішення про списання боргу (недоїмки) відповідно до частини сьомої статті 25 або іншого положення Закону; є рішення суду на стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі,- у день надходження виконавчих документів до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства.

Відповідно до пункту 7 розділу VІ Інструкції № 449, якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Під сумою зростання боргу (недоїмки) для цілей цього пункту необхідно розуміти:

позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними ІТС станом на кінець календарного місяця та сумою боргу, зазначеною у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі, зменшене на суму сплат(и) після такого пред`явлення, якщо сума сплат(и) не більша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі;

позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними ІТС станом на кінець календарного місяця та сумою сплат(и) після пред`явлення до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимоги, зменшене на суму боргу, зазначену в такій вимозі, якщо сума сплат(и) менша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі.

Якщо протягом наступних базових звітних періодів платник повністю погасив суму боргу (недоїмки), зазначену у вимозі про сплату боргу (недоїмки), що подана до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства, податковий орган подає до відповідного органу повідомлення про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 9 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних норм дає підстави для висновку, що до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення шляхом надсилання (вручення) таким платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій)

Суд зазначає, що у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. У разі скасування судом вимоги органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки), така вимога вважається відкликаною у день набрання судовим рішенням законної сили, в іншому випадку вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) є узгодженою у день набрання законної сили судовим рішенням.

Також, суд зазначає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною якщо вона скасовується судом, при цьому, положеннями законодавства не визначає, що наслідком відкликання вимоги є часткове чи повне її скасування.

Суд зазначає, що абзацом 6 пункту 2 розділу 1 Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року № 422 (далі - Порядок № 422) встановлено, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Згідно з пунктом 1 глави 4 Розділу V Порядку № 422 працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження органу ДФС, до компетенції яких належать розгляд скарг при проведенні процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах при проведенні процедури судового оскарження прийнятих податкового повідомлення-рішення/рішення/вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем забезпечують внесення даних до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати КПР.

У відповідності з вимогами підпункту 4 пункту 2 глави 4 Розділу V Порядку № 422, залежно від інформації, яка завантажена в інформаційну систему органів ДФС з інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, одночасно змінюється статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та/або рішень щодо єдиного внеску та в ІКП відображається така інформація щодо оскарження донарахованих сум та прийнятих рішень відповідними органами:ь інформація з рішення суду, прийнятого по суті.

Статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та/або рішень щодо єдиного внеску змінюється відповідно до суті рішення (постанови) («Скасовується в судовому порядку»/ «Вручено, судовий розгляд»/ «Анульовано»).

У підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та рішень щодо єдиного внеску змінюється на «Скасовується в судовому порядку»/ «Вручено, судовий розгляд»/ «Анульовано» при частковому скасуванні.

При частковому скасуванні формується нове повідомлення-рішення/рішення/вимога та/або рішення щодо єдиного внеску на суму, що залишилась.

На підставі інформації про результати судового оскарження (рішення суду, прийнятого по суті) та у разі, якщо донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі підтверджується (статус податкових повідомлень-рішень/рішень/вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Вручено, судовий розгляд»), та якщо з урахуванням законодавчо встановлених строків вона вважається узгодженою, то в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо донарахування (поновлення у разі попереднього виключення з обліку)/зменшення суми.

У разі якщо за результатами судового оскарження донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі скасовується (статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Скасовується в судовому порядку»), то в ІКП відображення облікових показників (операцій) щодо донарахування /зменшення суми не проводиться.

Тобто, підставою для направлення платникові вимоги про наявність боргу (недоїмки) є наявність у платника узгоджених грошових зобов`язань з єдиного внеску, не сплачених до бюджету у встановлений законом строк.

При цьому, у разі часткового скасування вимоги щодо єдиного внеску податковий орган формує нову вимогу на суму, що залишилась.

Так, суд зазначає, що приписи розділу VI Інструкції № 449, регулюють наслідки узгодженості сум боргу (недоїмки) платника, що подаються до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства і у разі узгодження вимоги про сплату боргу з єдиного внеску, податковий орган не виносить нову вимогу, а лише проставляє літеру "У" на уже сформованій вимозі під одним порядковим номером.

Вказане, також, узгоджується з положеннями абзацу 6 пункту 5 розділу VI Інструкції № 449, якою визначено, у разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).

Матеріали справи свідчать, вимога №Ф-11733-43 від 17.02.20 була оскаржена позивачем та частково скасована судом першої інстанції, отже, вимога в частині, яка залишилась не скасованою не вважається відкликаною.

Вказана заборгованість підтверджується наявними в інтегрованій картці показниками.

Суд зазначає, що предметом оскарження у даній справі є вимога про сплату боргу (недоїмки) яка містить у третій її частині літеру "У", а тому зазначена у ній сума недоїмки відповідно до Інструкції № 449 є узгодженою.

Отже, судом першої інстанції вірно зазначено, що вимога від 17.02.2020 №Ф-11733-43 на суму недоїмки 13153,15 грн. є узгодженою за результатом судового оскарження, у зв`язку з чим, формування вимоги № Ф-11733-43-У про сплату недоїмки у зазначеній сумі, із визначеною в третій частині порядкового номеру літери «У» є таким, що відповідає положенням Закону № 2464-VІ з дотриманням вимог, передбачених Інструкцією №449.

Суд не приймає посилання апелянта на те, що задовольняючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції в постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року по справі №200/2954/20-а врахував саме те, що позивач отримує пенсію по інвалідності третьої групи від загального захворювання і з цієї дати спірна вимога скасована в частині нарахувань, при цьому, виходив з дати видачі пенсійного посвідчення 20.08.2019 р., а не встановлення інвалідності 03.04.2018, оскільки зазначені посилання позивача свідчать про незгоду з висновками суду апеляційної інстанції по справі №200/2954/20-а, що може бути предметом касаційного оскарження.

Крім того, суд зазначає, вимога від 17.02.2020 №Ф-11733-43-У на суму недоїмки 13153,15 грн. є фактично узгодженою вимогою №Ф-11733-43 від 17.02.2020 в частині яка залишилась не скасованою, при цьому, правомірність прийняття вимоги від 17.02.2020 №Ф-11733-43 та підстави нарахування недоїмки були предметом розгляду у справі №200/2954/20-а.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, які регламентують спірні правовідносини.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, тому, при таких обставинах, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін

Керуючись статями 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 р. у справі № 200/969/21-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 р. у справі № 200/969/21-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 16 червня 2021 року.

Суддя-доповідач: Е.Г. Казначеєв

Судді: Г.М. Міронова

Т.Г. Гаврищук