Справа № 740/1165/21
Суддя: Карпусь І. М.
Дата ухвалення: 2021-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/1165/21
Провадження № 2-а/740/10/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпусь І.М.,

за участю секретаря судового засідання Кубрак Н.М.,

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду в м. Ніжині за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського ВРПП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області Топішка Максима Григоровича, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, про скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 027011 від 15 лютого 2021 року, винесену поліцейським ВРПП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області Топішком Максимом Григоровичем про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП і накладення на нього адмінстягнення у виді 425 грн штрафу і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 15 лютого 2021 року відповідач - поліцейський ВРПП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області Топішко М.Г. притягнув його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КпАП України, що виразилося у керуванні ним транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб.

Однак, як стверджує позивач, 15.02.2021 о 22 год 50 хв в м. Ніжині по вул. Прилуцька транспортним засобом VOLKSWAGEN TOUAREG, державний номерний знак НОМЕР_1 , він не керував та не був зупинений при цьому поліцейським. Вказаним автомобілем керувала інша особа, яка припаркувала його біля будинку АДРЕСА_1 15.02.2021 ОСОБА_2 , який проживає в квартирі АДРЕСА_2 зазначеного будинку.

Таким чином, 15.02.2021 о 22 год 50 хв в м. Ніжині по вул. Прилуцька він не виконував функції водія вказаного автомобіля, а отже на той час не мав обов`язків, передбачених п. 2.1-а та п. 2.1-б ПДР та не був суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, тому оскаржувана постанова є протиправною і підлагає скасуванню.

Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Олійником В.П. 09 березня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено судове засідання на 19 квітня 2021 року.

02 квітня 2021 року від відповідача поліцейського ВРПП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області Топішка М.Г. надійшов відзив на позовну заяву, у якій він зазначає, що 15.02.2021, перебуваючи на добовому чергуванні в складі ГРПП № 3 Нiжинського РВП поліцейським Топішком М.Г. та інспектором Трохименком С.В. під час патрулювання в м.Ніжині по вул. Прилуцька було зупинено автомобіль «Volkswagen Тоvareg», державний номерний знак НОМЕР_1 . Твердження позивача про те, що він не керував вказаним транспортним засобом спростовується відеозаписом з нагрудної бодікамери, де на 00:25 секунді відеозапису чітко видно як ОСОБА_1 виходить з водійського місця. На прохання надати посвiдчення водія він повiдомив, що документів при собі немає, забув документи вдома. Отже, фактичні обставини справи, на думку відповідача, свідчать про безпідставність позову. Таким чином, позовну заяву ОСОБА_1 вважає необґрунтованою, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ухвали суду від 02 червня 2021 року задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 адвокта Луєнка Ю.В. про відвід судді Олійника В.П.

07 червня 2021 року суддею Карпусь І.М. справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 16 червня 2021 року.

Представник позивача адвокат Луєнко Ю.В. подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності позивача і його представника та підтримку позову з урахуванням постанови Чернігівського апеляційного суду від 26.04.2021 у справі №740/1136/21.

Відповідач поліцейський ВРПП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області Топішко М.Г., представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Чернігівській області в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України неявка сторін не є перешкодою для розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 КАС України встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Відповідно до частин 2, 3, 5 ст. 258 КпАП України протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ цієї Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 126 КпАП України, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За змістом ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як слідує з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, ч.1 ст. 126 КУпАП (в редакції станом на 15.02.2021) було передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

При цьому, відповідно до підпунктів "а", "б" пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є, зоврема, керування особою, яка не має при собі або не пред`явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, тобто докази мають бути спрямованими саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і не пред`явила для перевірки посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб.

Згідно з вимогами ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

15.02.2021 року о 23 год 45 хв поліцейським ВРПП Ніжниського РВП ГУПН в Чернігівській області старшим сержантом поліції Топішком М.Г. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 027011 про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 425 грн. Відповідно до постанови 15.02.2021 о 22 год 50 хв ОСОБА_1 в м. Ніжині по вул. Прилуцька керував транспортним засобом VOLKSWAGEN TOUAREG, державний номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1- а, 2.1- б ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП (а.с. 10).

Згідно з вимогами ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Конституційний Суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, твердження відповідача про наявність в діях позивача адміністративного правопорушення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини позивача, в інкримінованому йому відповідачем адміністративному правопорушенню, тлумачаться на користь позивача.

Судом був досліджений відеозапис, на який посилається відповідач, як на доказ. Із відеозапису слідує, що поліцейські на автомобілі під"їхали до автомобіля, водійські двері якого закривав ОСОБА_1 , з відеозапису не вбачається, що позивач керував транспортним засобом (а.с. 34). Пояснення ж позивача і відповідача з цих обставин прямо протилежні. Інші докази на підтвердження керування позивачем автомобілем суду не надано.

Крім того, постановою Чернігівського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасовано, зокрема з мотивів недоведення факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02.04.2021, згідно із якою місцевий суд установив, що ОСОБА_1 15 лютого 2021 року в 22-50 год. на вул.Прилуцька м.Ніжина Чернігівської області керував автомобілем марки «Вольксваген Таурег», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Частиною 6 ст.78 КАСУ визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В даній справі такі достатньо переконливі, чіткі і узгоджені між собою висновки чи неспростовні презумції факту, з огляду на викладене вище, відсутні.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, в судовому засіданні не доведена достатніми доказами поза розумним сумнівом.

За змістом ст.251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" визначено термін керування транспортним засобом, за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Стороною відповідача не було надано до суду достатніх доказів, які у своїй сукупності дали б змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, а саме - керування відповідачем у зазначені у оскаржуваній постанові день, час, місці, автомобілем.

Зазначене виключає притягнення його до адміністративної відповідальності у межах даної справи за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Отже, суд доходить висновку про наявність підстав: для задоволення адміністративного позову оскільки відповідачами не були надані достатні докази які б вказували на існуючий склад адміністративного правопорушення у позивача поза розумним сумнівом; скасування постанови про накладання адміністративного стягнення; закриття справи про адміністративне правопорушення.

Позивачем при подачі адміністративного позову був сплачений судовий збір у сумі 908,00 гривні та задоволено позовні вимоги. Водночас, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №543/775/17 зазначила, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення. Разом із цим, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн (чотириста п`ятдесят чотири). Таким чином, при подані адміністративного позову позивач повинен був сплатити 454 грн. судовогозбору.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З таких підстав судові витрати понесені позивачем в межах суми 454 гривні підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 20, 71, 77, 86, 90, 159-163, 186, 286 КАС України, ст.ст. 247, 251, 258, 286 КУпАП, ст. 55 Конституції України,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського ВРПП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області Топішка Максима Григоровича, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, про скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 027011 від 15 лютого 2021 року, винесену поліцейським ВРПП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області Топішком Максимом Григоровичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн, скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду у десятиденний строк з дня його проголошення, шляхом направлення скарги через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Карпусь