Справа № 200/4150/21
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 р. Справа№200/4150/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому упровадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (місцезнаходження: 87548, м. Маріуполь, вул. Громової, 67, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не нарахування та невиплати позивачу належних сум грошового забезпечення при звільненні;

- зобов`язати Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати і виплатити на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку по виплаті індексації грошового забезпечення з 06.04.2016 по день фактичного розрахунку;

- зобов`язати Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати і виплатити на користь на користь позивача суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що під час проходження позивачем служби у період з 10.08.2015 по 05.04.2016 позивачу не нараховувалась та не сплачувалась індексація грошового забезпечення. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/1537/20, яке набрало законної сили відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2020 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити суму індексації за період з серпня 2015 по квітень 2016. Зазначене рішення суду відповідачем виконано 31.03.2021 та сплачено 9455,39 грн.

Таким чином, при звільненні позивачу недоплачена сума належних виплат, що є підставою для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Вважає, що відповідачем порушено його права, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 14 квітня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У встановлений судом термін через відділ документообігу та архівної роботи суду відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що для військовослужбовців, тотожним значенням оплати за військову службу є грошове забезпечення, до якого не входить індексація грошового забезпечення, невиплата якої не може вважатись невчасним розрахунком по заробітній платі.

З огляду на наведене, відповідач просить суд відмовити у задоволені позовних вимог.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1 , відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 13 травня 2016 року має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій (а.с. 5).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року у справі № 200/1537/20-а, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, стягнення суми індексації грошового забезпечення, компенсації за невикористану додаткову відпустку, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення та стягнення моральної шкоди задоволені частково.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 провести індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з серпня 2015 року по квітень 2016 року.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У вищевказаному рішенні, яке набрало законної сили, судом встановлено, що на підставі витягу з наказу Іллічівсько-Володарського об`єднаного району військового комісаріату (по строковій службі) від 10 серпня 2015 року № 209, позивача було призвано під час мобілізації, на особливий період з 10 серпня 2015 року стрільцем.

На підставі витягу з наказу Іллічівсько-Володарського об`єднаного району військового комісаріату (по строковій службі) від 05 квітня 2016 року позивача з 05 квітня 2016 року виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 та всіх видів забезпечення.

Судами встановлено, що відповідачем не була нарахована та не виплачувалася індексація грошового забезпечення за період з вересня 2015 року по квітень 2016 року.

Суди дійшли до висновку, що не може визнаватися правомірною відмова відповідача у виплаті спірних сум індексації з підстав відсутності достатнього фінансування Донецького обласного військового комісаріату.

Судами встановлено несвоєчасність та неповноту проведеного розрахунку при звільненні позивача.

Судом зазначено, що з метою повного та реального захисту порушеного права позивача, правильним способом захисту прав буде не стягнення сум, про які він просить, а зобов`язання відповідача провести індексацію грошового забезпечення позивача за період з серпня 2015 року по квітень 2016 року, оскільки здійснення розрахунків щодо грошового забезпечення позивача є виключною компетенцією відповідача.

Судами зазначено, що саме з грудня 2015 року позивач має право на проведення індексації його грошових доходів, виходячи з базового місяця січня 2008 року (а.с. 6-15).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/7535/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 належних сум грошового забезпечення при звільненні, зобов`язано Донецький обласний військовий комісаріат здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 05 квітня 2016 року із застосуванням як базового місяця - січня 2008 року, відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням раніше виплачених сумм (арк. справи 32-38).

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до пункту четвертого статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином ці обставини вже є встановленими рішеннями суду, що вступило в законну силу.

В той же час, при розгляді цієї справи у суду були відсутні підстави для закриття провадження по справі, оскільки позовні вимоги у справах №200/1537/20 та №200/7435/20 визначені як передчасні та підлягають оцінці при судовому розгляді з урахуванням судових рішень.

Щодо розміру стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд вважає за необхідне вказати наступне.

За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Частина перша статті 117 КЗпП України стосується випадків, коли роботодавець за відсутності спору умисно або з необережності не проводить остаточний розрахунок з колишнім працівником.

Частина ж друга статті 117 КЗпП України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем і колишнім працівником про належні до виплати суми.

Якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України).

Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальності роботодавця протягом усього періоду прострочення.

Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й у випадку вирішення спору про розмір несплачених сум при звільненні в судовому порядку.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13.05.2020 в справі № 810/451/17.

У позовній заяві позивач вказує, що остаточний розрахунок відповідачем здійснено 31.03.2021 у сумі 9455,39 грн.

Ухвалою суду від 14 квітня 2021 зобов`язано відповідача надати належним чином завірені копії документів, що підтверджують перерахування ОСОБА_1 сум індексації на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.04.2020 року у справі № 200/1537/20-а.

Проте, відповідачем вимоги ухвали не виконано, та доводи позивача не спростовано, тому суд вважає датою остаточного розрахунку саме 31.03.2021.

Позивача звільнено зі служби з 05.04.2016, отже, обов`язок повного розрахунку відповідачем мав бути виконаний саме 05.04.2016.

Виходячи, що 05.04.2016 (тобто, у день звільнення, що є останнім робочим день), обов`язок повного розрахунку з позивачем відповідачем не виконаний, період затримки розрахунку з 06.04.2016 при звільненні становить 1245 днів (з 06.04.2016 по 31.03.2021 включно день остаточного розрахунку).

Спеціальними у спірних правовідносинах законодавчих актів щодо військовослужбовців не врегульовано питання щодо порядку виплати грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні. Водночас такий порядок встановлений Кодексом законів про працю України.

З огляду на неврегулювання питання щодо порядку виплати грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні працівникам поліції, при вирішенні вказаного питання підлягають застосуванню приписи Кодексу законів про працю України.

Аналогічні правові висновки наведені Верховним Судом у постанові від 06.03.2018 по справі № 804/3722/17.

Відповідно до п.п. з та л п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується, зокрема, у випадках вимушеного прогулу; у інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Згідно абз. 3 п. 2 цього Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати (крім обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток та для виплати компенсації за невикористані відпустки) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно абз. 1, 3 п. 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Беручи до уваги, що середньоденне грошове забезпечення позивача з згідно наданої відповідачем довідки від 23.01.2020 №10/10 складало 237,53 грн., розмір компенсації за 1245 днів прострочення розрахунку складає 295 724,85 грн.

Разом із цим, суд має право зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України.

Тотожні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17.

З огляду на очевидну неспівмірність сум середнього заробітку, що буде отриманий позивачем (за наслідком виконання даного рішення суду), характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та цим критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у сумі 3000 грн.

Отже, розмір компенсації за затримку розрахунку при звільненні з позивачем за період з 06.04.2016 по 31.03.2021 включно, що підлягає стягненню з відповідача, становить 3000 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення та недоплаченого грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Зі змісту статті 1 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Статті 2, 3 цього Закону встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, визначення поняття доходи для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У пункті 4 цього Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи та пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду України від 11 липня 2017 року №21-2003а16., від 18 грудня 2018 року № 816/301/16.

Отже, враховуючи неправомірність проведення відповідачем розрахунку індексації грошового забезпечення суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на суму недоплаченої індексації грошового забезпечення за період з 10.08.2015 по 05.04.2016 компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» .

Враховуючи те, що норми КАС України та Закону України "Про судовий збір" не передбачають розподілу (стягнення) судових витрат, які не були здійснені, тому питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 2-17, 19, 20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124, 125, 132, 134, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (місцезнаходження: 87548, м. Маріуполь, вул. Громової, 67, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 належних сум грошового забезпечення при звільненні.

Зобов`язати Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (місцезнаходження: 87548, м. Маріуполь, вул. Громової, 67, ) нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку по виплаті індексації грошового забезпечення з 06.04.2016 по день фактичного розрахунку в загальному розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Зобов`язати Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (місцезнаходження: 87548, м. Маріуполь, вул. Громової, 67, ) нарахувати і виплатити на користь на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на суму недоплаченої індексації грошового забезпечення за період з 10.08.2015 по 05.04.2016 компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Рішення прийнято в порядку письмового провадження 14 червня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Зінченко