Справа № 120/5309/21-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 червня 2021 р. Справа № 120/5309/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо відмови у поверненні позивачу виконавчого збору, сплаченого в межах виконавчих проваджень ВП №55836443 та ВП №60919253.

Ухвалою від 07.06.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку, визначеному ст. 287 КАС України, без повідомлення (виклику) учасників справи. Даною ухвалою встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначив, що 19.12.2019 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60919253 з примусового виконання постанови державного виконавця від 19.12.2019 ВП №55836443 про стягнення виконавчого збору в сумі 22949,70 грн. Крім того, у зв`язку із задоволенням вимог виконавчого документа, державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №60919253. Представник відповідача також зазначив, що усі постанови направлялись позивачу, однак, жодна із них ним не оскаржувалась. З огляду на викладене, вважає, що підстави для задоволення даного позову відсутні.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступні обставини.

Постановою державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниці від 20.02.2018 відкрито виконавче провадження ВП №55836443 з примусового виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області №127/12797/13-ц від 10.04.2014 про звернення стягнення на предмет іпотеки з метою погашення заборгованості ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в розмірі 252846,56 грн., встановивши початкову ціну реалізації предмета іпотеки в розмірі 247450,00 грн., а також визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження".

Крім того, пунктом 2 даної постанови вирішено стягнути з боржника виконавчий збір в сумі 25284,65 грн.

В подальшому, постановою від 29.11.2019 ВП №55836443 виконавчий лист Вінницького міського суду Вінницької області №127/12797/13-ц від 10.04.2014 повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа).

Крім того, 19.12.2019 в межах виконавчого провадження ВП №55836443 головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Вінниця винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 22949,70 грн.

Іншою постановою від 19.12.2019 головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Вінниця відкрито виконавче провадження ВП №60919253 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 19.12.2019 ВП №55836443.

В подальшому, 23.03.2021 головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Вінниця винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №60919253 на підставі п. 9 ч. 1. ст. 39 та ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" (у зв`язку із повним виконанням вимог виконавчого документа).

Разом із тим, 06.05.2021 позивач звернувся до відповідача із вимогою щодо повернення безпідставно сплаченого ним виконавчого збору в межах виконавчих проваджень ВП №55836443 та ВП №60919253. Відповідна вимога мотивована тим, що оскільки відповідачем не було вчинено жодних дій щодо реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах, як про це було зазначено у виконавчому документі, а тому підстави для стягнення виконавчого збору були відсутні.

За наслідками розгляду відповідної вимоги, відповідач листом від 12.05.2021 №57141/15.26-25/7 повідомив позивача про відсутність правових підстав для повернення йому сплаченого виконавчого збору.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом (ч. 2 ст. 27 Закону №1404-VIII в редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження ВП №55836443).

Крім того, положеннями ч. 2 ст. 27 Закону №1404-VIII в редакції, чинній на момент винесення постанови від 19.12.2019 про стягнення виконавчого збору, визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (ч. 4 ст. 27 Закону №1404-VIII).

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VII, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

В даному ж випадку, як слідує із матеріалів справи, постановою державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниці від 20.02.2018 відкрито виконавче провадження ВП №55836443 з примусового виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області №127/12797/13-ц від 10.04.2014 про звернення стягнення на предмет іпотеки з метою погашення заборгованості ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в розмірі 252846,56 грн., встановивши початкову ціну реалізації предмета іпотеки в розмірі 247450,00 грн., а також визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження".

Крім того, пунктом 2 даної постанови вирішено стягнути з боржника виконавчий збір в сумі 25284,65 грн.

В подальшому, постановою від 29.11.2019 ВП №55836443 виконавчий лист Вінницького міського суду Вінницької області №127/12797/13-ц від 10.04.2014 повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа).

Крім того, 19.12.2019 в межах виконавчого провадження ВП №55836443 головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Вінниця винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 22949,70 грн.

Іншою постановою від 19.12.2019 головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Вінниця відкрито виконавче провадження ВП №60919253 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 19.12.2019 ВП №55836443.

В подальшому, 23.03.2021 головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Вінниця винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №60919253 на підставі п. 9 ч. 1. ст. 39 та ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" (у зв`язку із повним виконанням вимог виконавчого документа).

Із наведених вище обставин слідує, що виконавчий збір, який просить повернути позивач, був сплачений ним на виконання постанови державного виконавця про стягнення такого виконавчого збору від 19.12.2019, винесеною в межах виконавчого провадження ВП №55836443.

В той же час, ані постанова про стягнення такого виконавчого збору від 19.12.2019, ані постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №60919253 з примусового виконання постанови від 19.12.2019 (ВП №55836443) не є предметом оскарження в межах даної справи.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про оскарження чи/або скасування відповідних постанов державного виконавця.

При цьому, обґрунтовуючи вимоги даного позову, представник позивача зазначає, що відповідачем було безпідставно стягнуто виконавчий збір, адже державним виконавцем не було вчинено жодних дій щодо реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах, як про це було зазначено у виконавчому документі.

Разом із тим, суд зазначає, що відповідні обставини не можуть слугувати підставою для повернення виконавчого збору, який був сплачений на виконання постанови державного виконавця, яка є чинною та не оскаржувалась позивачем ані в адміністративному, ані в судовому порядку.

Крім того, суд також критично оцінює посилання представника позивача на положення ч. 1 ст. 1212 ЦК України, якими визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно, адже, як уже було зазначено судом вище, за умови чинності постанови про стягнення виконавчого збору, сплата позивачем відповідного збору не може вважатись такою, що здійснена без достатньої правової підстави.

З огляду на усі вище викладені обставини, а також враховуючи те, що будь-які дії відповідача чи/або прийняті ним рішення, які стосуються стягнення з позивача виконавчого збору, не є предметом оскарження в межах даної справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог даного позову.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

З огляду на положення ст. 139 КАС України, питання щодо стягнення на користь позивача судового збору вирішенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. ст. 255, 272 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 );

Центральний відділ Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. Соборна, 15-А, м. Вінниця, ).

Повний текст рішення складено 17.06.2021.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна