Справа № П/320/782/20
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року м. Київ № П/320/782/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Горобцової Я.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними дії та визнання протиправним і скасування наказу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі відповідач), в якому позивач просив суд:

- визнати протиправними дії в.о. Голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України Костенко Олени Ігорівни щодо видання наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 29.01.2020 № 194 в частині порушення дисциплінарного провадження щодо директора Департаменту нормативно-правового забезпечення Державної архітектурно-будівельної інспекції України ОСОБА_1 та відсторонення з 30.01.2020 від виконання посадових обов`язків на час здійснення дисциплінарного провадження директора Департаменту нормативно-правового забезпечення Державної архітектурно-будівельної інспекції України ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 29.01.2020 № 194 в частині порушення дисциплінарного провадження щодо директора Департаменту нормативно-правового забезпечення Державної архітектурно-будівельної інспекції України ОСОБА_1 та відсторонення з 30.01.2020 від виконання посадових обов`язків на час здійснення дисциплінарного провадження директора Департаменту нормативно-правового забезпечення Державної архітектурно-будівельної інспекції України ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що прийнятий відповідачем наказ в частині порушення дисциплінарного провадження та відсторонення від виконання посадових обов`язків на час здійснення дисциплінарного провадження суперечить вимогам закону, оскільки виключний перелік порушень в розумінні вимог Закону України «Про державну службу» є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Ухвалою суду від 17.02.2020 відкрито спрощене провадження у справі з повідомлення сторін, призначено судове засідання.

Від представника відповідача 16.03.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, за результатами вивчення змісту якого судом установлено, що відповідач позов не визнав, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Стверджував, що 27.02.2020 відповідачем прийнято наказ № 4 «ДС» «Про закриття дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_1 », отже, станом на час подання відзиву відсутній предмет спору. Разом із відзивом відповідачем подано копії матеріалів особової справи позивача.

Від позивача 23.03.2020 надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до вимог частини дев`ятої статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом не встановлено випадків, які б перешкоджали розгляду справи без участі сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України та наділений адміністративною процесуальною дієздатністю, що підтверджено паспортом серії НОМЕР_1 та є державним службовцем.

Як свідчать наявні в матеріалах справи письмові докази, відповідно до наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 21.12.2015 № 946 «ОС», позивача переведено на посаду директора Департаменту нормативно-правового забезпечення Державної архітектурно-будівельної інспекції України та присвоєно 7 (сьомий) ранг державного службовця з 21.12.2015.

Згідно з наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 17.12.2018 № 598 «ОС», позивачу присвоєно черговий 5 (п`ятий) ранг державного службовця з 21.12.2018.

З матеріалів справи слідує, що відповідачем 29.01.2020 винесено наказу № 194 «Про порушення дисциплінарних проваджень», відповідно до пункту 1 якого щодо позивача порушено дисциплінарне провадження та згідно з пунктом 2 з 30.01.2020 позивача відсторонено від виконання посадових обов`язків на час здійснення дисциплінарного провадження.

Не погоджуючись з правомірністю прийнятого наказу, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з такого.

В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях врегульовані нормами Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (далі Закон № 889-VIII).

Частиною першою статті 64 Закону № 889-VIII передбачено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Як убачається зі змісту спірного наказу, підставою для винесення наказу відповідача від 29.01.2020 № 194 «Про порушення дисциплінарних проваджень» слугували наступні документи: доручення Прем`єр-Міністра України Гончарука О.В. від 24.01.2020 № 2897/0/1-20; службова записка головного спеціаліста з питань запобігання та виявлення корупції Державної архітектурно-будівельної інспекції України Сіроштана О.Е. від 21.01.2020; заява Громадської організації «Громадська правда» № 99 від 12.11.2019 (вх. № 439/59449-22 від 14.11.2019); заява Громадської організації «Громадська правда» № 142 від 27.11.2019 (вх. № 439/62774-02 від 29.11.2019); заява Громадської організації «Стоп Свавілля» № 916 від 29.01.2020 (вх. № 40-1865 від 29.01.2020); аналітична довідка щодо результатів виконавчої дисципліни станом на 29.01.2020 ОСОБА_2 від 29.01.2020; доповідна записка начальника Відділу звернень громадян та доступу до публічної інформації ОСОБА_3 від 29.01.2020; формальний підхід до виконання доручення керівництва; численні заяви, скарги фізичних осіб, юридичних осіб, громадських організацій.

Частинами першою та другою статті 65 Закону № 889-VIII передбачено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення; 15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

В силу вимог статті 68 Закону № 889-VIII дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження), зокрема, суб`єктом призначення стосовно інших державних службовців.

Статтею 71 Закону № 889-VIII передбачено, що порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок здійснення дисциплінарного провадження визначає, зокрема: 1) повноваження та порядок роботи дисциплінарної комісії; 2) порядок формування дисциплінарної комісії; 3) порядок здійснення дисциплінарного провадження у разі неможливості утворення або функціонування дисциплінарної комісії у державному органі.

Відповідно до частини першої статті 72 Закону № 889-VIII державний службовець може бути відсторонений від виконання посадових обов`язків у разі виявлення порушень, встановлених пунктами 1, 7 - 10 та 14 частини другої статті 65 цього Закону, за які до нього може бути застосовано дисциплінарне стягнення.

Частиною другою статті 72 Закону № 889-VIII передбачено, що рішення про відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків приймається відповідно керівником державної служби або суб`єктом призначення одночасно з прийняттям рішення про порушення дисциплінарного провадження або під час його здійснення у разі: наявності обставин, що дають підстави вважати, що такий державний службовець може знищити чи підробити речі і документи, які мають суттєве значення для дисциплінарного провадження; впливу на працівників державного органу та інших осіб, зокрема, здійснення протиправного тиску на підлеглих, погрози звільненням з роботи; перешкоджання в інший спосіб об`єктивному вивченню обставин вчинення дисциплінарного проступку.

Як убачається зі змісту оскаржуваного наказу, рішення про відсторонення позивача було прийнято одночасно з прийняттям рішення про порушення дисциплінарного провадження, що не суперечить вимогам Закону № 889-VIII.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1039 затверджений Порядок здійснення дисциплінарного провадження (далі Порядок № 1039).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1039, процедура здійснення дисциплінарного провадження передбачає, зокрема серед іншого, прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження.

Пунктом 3 Порядку № 1039 передбачено, що рішення про порушення дисциплінарного провадження приймає, зокрема, суб`єкт призначення стосовно інших державних службовців: керівник державної служби в державному органі (далі керівник державної служби) щодо інших державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В».

Дисциплінарне провадження розпочинається з моменту прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження та завершується прийняттям рішення про накладення на державного службовця, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження (далі державний службовець), дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження (пункт 4 Порядку № 1039).

Строк здійснення дисциплінарного провадження визначається міністром або суб`єктом призначення з урахуванням встановленого законодавством строку притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності.

Тривалість здійснення дисциплінарного провадження не може перевищувати 15 календарних днів. За потреби зазначений строк може бути продовжений міністром або суб`єктом призначення, але не більш як до одного місяця (пункт 5 Порядку № 1039).

Дисциплінарна справа повинна містити: дату і місце її формування; підстави для відкриття дисциплінарного провадження; характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та/або акт про відмову від надання таких пояснень; пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності); належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі (пункт 25 Порядку № 1039).

Відповідно до пункту 33 Порядку № 1039, комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії (пункт 34 Порядку № 1039).

Як убачається з матеріалів справи, 27.02.2020 відповідачем прийнято наказ № 4 «ДС» «Про закриття дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_1 » на підставі статей 74, 75 Закону № 889-VIII та пунктів 5, 25 Порядку № 1039, відповідно до пункту 1 наказової частини якого вирішено закрити дисциплінарне провадження щодо позивача у зв`язку з неможливістю визначити відсутність або наявність у його діях дисциплінарного проступку, а також у зв`язку з закінченням строку здійснення дисциплінарного провадження.

Підставою для прийняття вищевказаного наказу слугувало подання дисциплінарної комісії від 27.02.2020 щодо закриття дисциплінарного провадження відносно позивача.

Таким чином суд констатує, що станом на день розгляду цієї справи предмет спору відсутній, оскільки спірний наказ вичерпав свою дію фактичним завершенням дисциплінарного провадження у зв`язку з його закриттям.

Крім того, суд відхиляє твердження позивача про безпідставність прийнятого наказу в частині відсторонення від виконання посадових обов`язків, оскільки підставами прийняття спірного наказу були наступні документи: доручення Прем`єр-Міністра України Гончарука О.В. від 24.01.2020 № 2897/0/1-20; службова записка головного спеціаліста з питань запобігання та виявлення корупції Державної архітектурно-будівельної інспекції України Сіроштана О.Е. від 21.01.2020; заява Громадської організації «Громадська правда» № 99 від 12.11.2019 (вх. № 439/59449-22 від 14.11.2019); заява Громадської організації «Громадська правда» № 142 від 27.11.2019 (вх. № 439/62774-02 від 29.11.2019); заява Громадської організації «Стоп Свавілля» № 916 від 29.01.2020 (вх. № 40-1865 від 29.01.2020); аналітична довідка щодо результатів виконавчої дисципліни станом на 29.01.2020 ОСОБА_2 від 29.01.2020; доповідна записка начальника Відділу звернень громадян та доступу до публічної інформації Філімоненко Н. від 29.01.2020; формальний підхід до виконання доручення керівництва; численні заяви, скарги фізичних осіб, юридичних осіб, громадських організацій.

Достовірність вищевказаних документів учасниками справи не заперечувалася. Невідповідність вказаних документів вимогам законодавства позивачем належними та допустимими доказами не підтверджена.

Крім того, позивач у позовній заяві посилався на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 11.12.2019 у справі № П/811/556/17.

З приводу викладеного суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Предметом спору в межах справи № П/811/556/17 був наказ в частині відсторонення позивача від виконання обов`язків заступника начальника Головного управління ДФС у Кіровоградській області та наказ про притягнення її до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани.

Суд констатує, що предмет спору в межах розглядуваної справи та предмет спору в межах справи № П/811/556/17 є різними, правовідносини не є подібними. Рішення суду в межах справи № П/811/556/17 прийняте за різних фактичних обставин, ніж у справі № П/320/782/20. У зв`язку з викладеним у суду відсутні підстави для врахування висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 11.12.2019 у справі № П/811/556/17.

Крім того, суд не погоджується з доводами позивача в частині порушення його прав оприлюдненням спірного наказу на офіційному вебсайті відповідача, оскільки в силу вимог частини другої статті 5 Закону України «Про захист персональних даних», не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень чинного законодавства України доходить висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Як установлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами частини третьої статті 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно пункту 29 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання вимог частини другої статті 77 КАС України, відповідачем доведено належними та допустимими доказами правомірність його дій та рішення.

Натомість, позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи спростовані фактичними обставинами справи.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 205, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування ЄСІТС апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.