Справа № 560/3201/20
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3201/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстер П.М.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

15 червня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Іваненко Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової академії (м.Одеса) на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом Військової академії (м.Одеса) до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2021 року Військова академія (м.Одеса) звернулась до суду з заявою про виправлення помилки у виконавчому листі у справі №560/3201/20 за адміністративним позовом Військової академії (м.Одеса) до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року заяву залишено без задоволення.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву задовольнити.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що Військова академія (м.Одеса) є вищим військовим навчальним закладом-окремим видом установи, юридичною особою, що підпорядковується Міністерству оборони України та утримується за рахунок державного бюджету, однак не являється державним органом у розумінні Конституції України, а тому строк пред`явлення виконавчого листа №560/3201/20 має становити три роки, а не три місяці.

06 травня 2021 року від відповідача, через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив відмовити у її задоволенні.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися та уповноважених представників до суду не направили. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

У відповідності до вимог ч.2 ст.313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За правилами п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.09.2020 у справі №560/3201/20 вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової академії (м. Одеса) витрати, пов`язані з утриманням Військової академії (м. Одеса) у розмірі 40120,11 (сорок тисяч сто двадцять гривень 11 коп.) грн.

Рішення набрало законної сили 22.10.2020.

21.01.2021, позивач направив до суду заяву про видачу виконавчого листа, яка згідно штампу вхідної кореспонденції на заяві, отримана останнім 26.01.2021.

27.01.2021 судом видано виконавчий лист №560/3201/20 із строком пред`явлення останнього до виконання до 22.01.2021.

Проте, на думку заявника останній не є державним органом, а тому строк пред`явлення виконавчих документів, по яким стягувачем є Військова академії (м. Одеса), повинен складати три роки, а не три місяці.

За таких обставин, позивач звернувся до суду з заявою про виправлення помилки у виконавчому листі.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції дійшов висновку про її необгрунтованість та безпідсдтавність.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" врегульовано, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження" визначено вимоги до виконавчого документа.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 вказаного Закону у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Із наведеного слідує, що зміст виконавчого документа, який передбачає заходи примусового виконання рішень, повинен відповідати резолютивній частині рішення, на підставі якого такий винесений.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 374 КАС України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

В розумінні цієї норми, під поняттям помилки слід вважати помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. Так, суд може допустити помилку у найменуванні органу чи особи, у назві та реквізитах рішення, яке визнано протиправним, тощо.

Під опискою необхідно розуміти помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його невірного сприйняття. При цьому, виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер.

В той же час, як слідує зі змісту заяви про виправлення помилки, допущеної при оформленні виконавчого листа зазначено про його видачу з порушенням Закону України «Про виконавче провадження» позивач вважає невірним визначенням строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, а саме на думку останнього строк пред`явлення виконавчих документів, по яким стягувачем є Військова академія (м.Одеса), повинен складати три роки.

Вказане свідчить, що подана позивачем заява спрямована не на виправлення помилки у виконавчому листі, а фактично зводиться до не згоди зі строком пред`явлення виконавчого листа до виконання, визначеного судом.

Колегія суддів вважає, що внесення виправлень до виконавчого листа шляхом внесення змін щодо строку пред`явлення останнього до виконання, не може вважатися виправленням помилки, в розумінні КАС України.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Також, ч. 1 ст. 376 КАС України встановлено, що стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Як вбачається із виконавчого листа у справі №560/3201/20, останній виданий судом першої інстанції 27.01.2021, тоді як рішення набрало законної сили 22.10.2020, а строк пред`явлення його до виконання, зазначений 22.01.2021.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вищезазначені обставини є підставою для подання заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а не для скасування ухвали суду першої інстанції про виправлення помилки у виконавчому листі.

Окрім іншого колегія суддів вважає необхідним звернути увагу на наступне:

За змістом п. 2 Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Держспецтрансслужбі.

У п. 8 вказаного Порядку закріплено, що сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ та Держспецтрансслужби.

Отже, зважаючи на те що Військова академія підпорядковується Департаменту військової освіти та науки та є структурним підрозділом Міністерства Оборони України, то стягувачем у зазначеному випадку є саме Міністерство Оборони України, зважаючи на той факт що сума відшкодованих витрат у випадку їх стягнення зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міністерства Оборони України, а не Військової академії (м. Одеса).

У п. 1 Положення про Міністерство Оборони України, яке затверджено Постановою КМУ від 26 листопада 2014 року №671 зазначено, що Міністерство оборони України (Міноборони) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Отже, Військова академія (м. Одеса) є державним закладом, який у спірних правовідносинах діє від імені держави.

Ст.242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даної заяви дійшов вірного висновку про відсутність підстав для її задоволення, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 329, 374, 376 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Військової академії (м.Одеса) залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Іваненко Т.В.