Справа № 360/1624/21
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

31 травня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1624/21

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шембелян В.С.,

за участю секретаря судового засідання Понамарьової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (далі відповідач), в якій позивач просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 26.02.2021 №42 «Про відмову в призначенні пенсії за віком згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 »;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області повторно розглянути заяву про призначення пенсії ОСОБА_1 від 23.02.2021, зарахувавши при цьому до пільгового стажу за Списком №2 (тобто до стажу, передбаченого п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») наступні періоди роботи позивача: з 07.08.1984 по 31.07.1987 у якості електрослюсаря шахтної диспетчеризації та АТС, а також з 01.08.1987 по 15.09.1994 у якості електрослюсаря з ремонту обладнання на шахтній поверхні у Лисичанському наладочному управлінні тресту «Ворошиловградуглеавтоматика», яке в подальшому було перейменовано в Лисичанське шахтоспецналадочне управління тресту «Луганскуглеавтоматика».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки на момент звернення набув необхідний стаж роботи за Списком №2 та загальний страховий стаж та досяг відповідного віку.

Своїм рішенням від 26.02.2021 №42 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії. Підставою відмови стало те, що відповідач не врахував до пільгового стажу за Списком №2 періоди його роботи, за які він не надав додаткові довідки.

Зокрема відповідач не зарахував до пільгового стажу за Списком №2 період роботи позивача з 07.08.1984 по 31.07.1987 у якості електрослюсаря шахтної диспетчеризації та АТС та з 01.08.1987 по 15.09.1994 у якості електрослюсаря з ремонту обладнання на шахтній поверхні у Лисичанському наладочному управлінні тресту «Ворошиловградуглеавтоматика», яке в подальшому було перейменовано Лисичанське шахтоспецналадочне управління тресту «Луганскуглеавтоматика».

Зазначені вище періоди зараховані відповідачем до загального стажу, однак не зараховані до пільгового стажу за Списком №2.

Позивач зазначив, що його трудовою книжкою підтверджується, що він працював на шахтній поверхні у якості електрослюсаря, що також не заперечує і сам відповідач, однак спірні періоди не були зараховані саме через відсутність довідок.

Позивач вважає, що відповідачем необґрунтовано та з порушенням норм законодавства не здійснено зарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи на підземних роботах, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах та відмовлено в призначенні пенсії.

Ухвалою суду від 02.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області позовних вимог не визнало про що надало відзив на позовну заяву від 16.04.2021 № 1211-03-7/3273 (арк. спр. 18-20).

Обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач посилається на такі обставини.

Відповідачем було розглянуто заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 23.02.2021 про призначення пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та відмовлено в її призначенні у зв`язку з недостатністю стажу роботи на пільгових умовах та відсутністю первинних документів.

Відповідачем зараховано відповідно до записів, наявних в трудовій книжці, та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача - 38 років 03 місяців 11 днів, із них військова строкова служба 02 роки 00 місяців 14 днів.

Відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІУ, працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах (тобто не менш ніж 5 років), за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 114 якого визначено, що пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць. - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу на дату досягнення віку у чоловіків 30 років, з них не менше 12,6 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи 30 років, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28,6 років у чоловіків.

Згідно п.п. 2 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005р. за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсій за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993р. № 637.

Пунктом 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників в яких має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, зайнятість - повний чи неповний робочий день, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи.

Згідно пункту 4.1 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого в Міністерстві праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005р. за № 1451/11731, при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992р. відповідне право впродовж цього періоду повинно бути підтверджене результатами атестації робочих місць.

Також п. 10 цього Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Уточнюючих довідок відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній позивачем надано не було, у зв`язку з чим до пільгового стажу неможливо врахувати період роботи:

період роботи в Лисичанском шахтоспецналадочном управлений треста Луганскуглєавтоматика» з 07.08.1984р. по 15.09.1994 в якості електрослюсаря по ремонту обладнання на шахтній поверхні. Вказаний період роботи позивача зараховано до загального стажу роботи.

Таким чином, на думку відповідача, управління діяло на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України, законами та підзаконними нормативними актами. Вважає, що законних підстав для задоволення позовних вимог немає.

Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (арк. спр. 6-7).

23.02.2021 позивач звернувся до УПФУ в м. Лисичанську Луганської області із заявою встановленої форми про призначення пенсії за віком за списком № 2, до заяви було додано: паспорт громадянина України НОМЕР_2 , довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, трудову книжку НОМЕР_3 від 17.08.1981, військовий квиток НОМЕР_4 від 14.05.1982, довідка із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 по день звернення (арк. спр. 29-30).

Отже, на час звернення з заявою про призначення пенсії позивачу виповнилося 57 років.

Рішенням від 26.02.2021 № 42 ОСОБА_1 відмолено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу на дату звернення. Відмова мотивована тим, що ПАТ «ТРЕСТ «Луганськвуглеавтоматика» зареєстровано у м. Луганську, тобто на території не підконтрольній Україні; реєстрація «МП «Конкурент» при шахтоспецмонтажному тресті «Луганськвуглеавтоматика» відсутня (за відомостями ЄДРФОПЮО; період роботи в «Лисичанському шахтоспецналадочному управлінні треста «Луганськвуглеавтоматика» з 07.08.1984 по 15.09.1994 в якості електрослюсаря по ремонту обладнання на шахтній поверхні зараховано до загального стажу роботи (арк. спр. 24-26).

Відповідно до протоколу Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області № 42 від 25.02.2021 страховий стаж (повний) позивача складає 38 років 3 місяці 11 днів (арк.спр. 27).

Трудова книжка НОМЕР_3 від 17.08.1981 на ім`я ОСОБА_1 містить наступні записи щодо спірних періодів роботи (арк. спр. 10-11):

Привольський завод Електроприборів:

Запис № 1: з 11.08.1981 прийнятий на завод учнем монтажника радіоапаратури, наказ № 68-к від 10.08.1981;

Запис № 3: 11.05.1982 звільнений з заводу у зв`язку з призовом на військову службу відповідно до п.3 ст.36 КЗпП України;

Запис № 4: з 25.05.1982 по 08.06.1984 служба в Радянській Армії;

Лисичанське наладочне управління треста «Ворошиловградвуглеавтоматика»

Запис № 6: від 07.08.1984 прийнятий електрослюсарем 3-го розряду на ділянку № 7 шахтної диспетчеризації і АТС, наказ № 64/к від 07.08.1984;

Запис № 7: від 01.08.1987 у зв`язку із введенням нових тарифних умов оплати праці присвоєна професія електрослюсаря з ремонту устаткування 3-го розряду на шахтній поверхні ділянки № 7 шахтної диспетчеризації і АТС, наказ № 59/к від 01.08.1987;

Запис № 8: від 03.05.1989 присвоєний четвертий кваліфікаційний розряд електрослюсаря з ремонту устаткування ділянки № 7. Робота на шахтній поверхні, наказ № 35/к від 03.05.1989;

Запис № 9: від 10.08.1990 Лисичанське наладочне управління перейменоване в Лисичанське шахтоспецналадочне управління треста «Луганськвуглеавтоматика», наказ № 40 від 16.08.1990;

Запис № 10: від 04.05.1992 присвоєний п`ятий розряд електрослюсаря з ремонту устаткування на шахтній поверхні на цій же ділянці, наказ № 35/к від 04.05.1992;

Запис № 11: від 15.09.1994 звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, наказ № 63/к від 15.09.1994.

Всі зазначені записи завірені печатками підприємств та підписами відповідальних осіб, а також внесені відомості про документи, на підставі яких зроблені відповідні записи.

Отже, відповідно до трудової книжки позивача, стаж роботи у спірний період складає 10 років 1 місяць 8 днів.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Закону передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення.

Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

Згідно з вимогами статті 100 Закону України Про пенсійне забезпечення особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Отже, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 01.12.2005 за № 1451/11731, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Таким чином, з викладених законодавчих норм вбачається, що правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є набуття нею відповідного стажу при виконанні робіт, передбачених Списком № 2.

При цьому, за правилами застосування Списку № 2, визначеними у наведених вище правових нормах, якщо пільгова робота виконувалася до 31.12.1991, то застосовується Список № 2, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173; якщо виконання пільгової роботи продовжувалося після 01.01.1992 або розпочато після цієї дати, але не більше як до 11.03.1994, то застосовується Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; якщо пільгова робота продовжувалася після 11.03.1994 або розпочата після цієї дати, але не більше як до 16.01.2003, то застосовується Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Дослідженням трудової книжки позивача встановлено, що у ній наявні всі необхідні записи щодо роботи позивача електрослюсарем з ремонту устаткування на шахтній поверхні у спірний період, що передбачена Списком № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 (2010100а-19931).

Згідно з п. 4.2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

При цьому, положеннями п. 4.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, визначено, що у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

В той же час, як передбачено пунктом 4.5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації вперше проведеної після 21 серпня 1997 року право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, пунктом 2 якого визначено, що відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах за Списками № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці та розробленими на його виконання Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41.

З аналізу вище вказаних нормативних актів вбачається, що атестація робочих місць полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Порядок та умови проведення такої атестації набули чинності з 21.08.1992.

Відповідно до Роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 року №205 в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв`язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об`єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Зазначеної позиції дотримується й Верховний Суд в постанові від 23.10.2018 в справі №348/1079/17), постанові від 18 вересня 2018 року по справі №345/3301/17 та постанові від 01.11.2018 №455/1053/16-а, в яких Верховний Суд зокрема зазначив, що атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Тому суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо незарахування спірних періодів роботи позивача з 07.08.1984р. по 15.09.1994 на підставі відомостей трудової книжки.

Порядок ведення трудових книжок встановлений Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 1.1 вказаної Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно з пунктом 2.2.Інструкції № 58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу.

Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до абзацу 8 пункту 2.14 Інструкції № 58 переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, які прийняття на роботу.

Разом із тим, суд зазначає, що згідно з пунктом 1.5 Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників", відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на його особисті права. Згідно з частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, суд вважає необхідним зазначати, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання у первинних документах печатки підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка, не може бути підставою для виключення спірного періоду роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17 провадження №К/9901/1298/17.

Отже записи у трудовій книжці позивача щодо періодів його роботи 07.08.1984 по 15.09.1994 містять достатню інформацію для зарахування цих періодів роботи позивача до пільгового стажу за Списком № 2.

Згідно з записами у військовому квитку від 14 травня 1982 року серії НОМЕР_4 та у трудовій книжці від 17 серпня 1981 року серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 з 25 травня 1982 року по 08 червня 1984 року проходив строкову військову службу в лавах Радянської армії, що складає 2 роки 0 місяців 14 днів (а.с. 10, 43-44).

Отже, дата прийняття позивача на військову службу та звільнення з неї підтверджені належними доказами у справі, військова служба передує пільговому стажу позивача за списком №2.

Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Час проходження строкової військової служби, який зараховується до пільгового стажу, не повинен перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічні положення викладені в частині 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, згідно з якою військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 100 Закону України „Про пенсійне забезпечення" визначено право на пільгове пенсійне забезпечення особам, які мають на день введення в дію цього Закону (на 1 січня 1992 року) стаж на роботах, що давали право на пенсію на пільгових умовах.

Згідно з пунктом 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року, при призначенні пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах, служба в військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВС, НКДБ, МДБ, Комітету державної безпеки СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік, служба в органах міліції прирівнюється за вибором особи, яка звертається за пенсією, до роботи, яка передувала службі чи безпосередньо слідувала за нею. При цьому зазначені періоди враховуються в розмірі, який не перевищує наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах чи пільгових розмірах.

Отже, період проходження строкової військової служби з 25.05.1982 по 08.06.1984 підлягає зарахуванню до спеціального стажу роботи, а разом зі спірним періодом роботи позивача, пільговий стаж роботи за списком №2 складає 12 років 1 місяць 22 дня, який дає право на призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, відповідно до вимог до пункту 2 частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

В той же час Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Позивач має більше 10 років пільгового стажу роботи за списком №2, тому має право на зниження пенсійного віку на 4 роки (2 роки 6 міс. Х 4 = 10 років), отже отримав право на призначення пільгової пенсії в 56 років, звернувся же з заявою про її призначення в 57 років, як встановлено судом.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив йому в призначенні пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд зазначає, що обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у зв`язку з чим суд враховує ту обставину, що пенсія за віком на пільгових умовах є окремим видом пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, і право позивача на її отримання порушено відповідачем під час розгляду заяви про призначення йому пенсії за віком на загальних умовах шляхом незарахування до пільгового стажу певних періодів роботи позивача на посадах за Списком № 2.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком від 26.02.2021, зобов`язання управління зарахувати до пільгового стажу позивача періоди його роботи з 25.05.1982 по 08.06.1984 та з 07.08.1984 по 15.09.1994, та період перебування на військовій службі з 25.05.1982 по 08.06.1984 та призначення позивачу пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з моменту звернення за її призначенням з 23.02.2021.

Тому позовні вимоги підлягають задоволенню з обранням іншого способу захисту порушеного права позивача та виходом за межі позовних вимог з метою повного захисту порушених прав позивача (п.10 ч.2 ст.245 та ч.2 ст.9 КАС України) в частині зобов`язання зарахувати період військової служби та призначити пенсію.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанціями від 28.03.2021 № 48087 (арк.спр. 5).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд вважає за необхідне стягнути витрати зі сплати судового збору на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) до Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (; місцезнаходження: 93113, Луганська область, смт. Лисичанськ, вул. ім. В. Сосюри, 347) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати противоправним та скасувати рішення Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 26.02.2021 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на пенсію за пільговими умовами за списком №2 період служби в армії з 25.05.1982 по 08.06.1984 та періоди роботи з 07.08.1984 по 15.09.1994 на посадах електрослюсаря шахтної диспетчеризації та АТС та електрослюсаря з ремонту обладнання на шахтній поверхні у Лисичанському наладочному управлінні тресту «Ворошиловградуглеавтоматика», яке в подальшому було перейменовано Лисичанське шахтоспецналадочне управління тресту «Луганскуглеавтоматика» та призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за заявою від 23.02.2021, а також виплатити заборгованість, яка утворилася за минулий період.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області судовий збір у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) на користь ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 07 червня 2021 року.

Суддя В.С. Шембелян