Справа № 520/2938/2020
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Заічко О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 р. Справа № 520/2938/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2020, по справі № 520/2938/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо неперерахування і не проведення виплати з 25 квітня 2019 пенсії інваліда війни та учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час виконання військової служби, обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 та Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2019 у справі № 520/5912/19, щомісячно - у розмірі 20865 грн. та починаючи з 1 січня 2020 у розмірі 23615грн. з урахуванням виплачених сум, і в подальшому виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року довічно; визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нарахування з 25 квітня 2019 пенсії інваліда війни та учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час виконання військової служби на підставі підзаконного акту Постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 №543 виходячи з розрахунку середнього заробітку у співвідношенні до відсотка втрати працездатності, в супереч частини 3 статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 та Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2019 у справі № 520/5915/19, визнати незаконним та таким, що не відповідає нормі частини 3 статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 та Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 у справі № 520/8596/19, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.12.2019, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вчинити дії та провести нарахування та виплати з 25 квітня 2019 пенсії інваліда війни та учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час виконання військової служби, обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 та Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2019 у справі № 520/5915/19, щомісячно - у розмірі 20865 грн.(4173 х 5) та починаючи з 1 січня 2020 у розмірі 23615 грн. з урахуванням виплачених сум, і в подальшому виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року довічно.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2020 позовні вимоги залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач, що набув право на перерахунок пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року на підставі частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 25.04.2019.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судовим розглядом, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію по інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, має ІІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з аварією на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , посвідченням серії НОМЕР_2 , довідкою МСЕК серії ХАР-01 № 015256 від 13.09.2001.

Відповідно до військового квитка № НОМЕР_3 , позивач в період з 30.04.1986 по 10.06.1986, та довідки Краснознаменного київського військового округу від 16.11.1992 в період з 02.05.1986 по 10.06.1986 приймав безпосередню участь в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у складі своєї військової частини № 83279, а саме виконував роботи в зоні № 3. Доза отриманого опромінення 25 рентген.

08.05.2019 позивач звернувся до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області із заявою про перерахунок пенсії та виплату пенсії, обчисливши її в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням проведених виплат з 25.04.2019.

Рішенням від 15.05.2019 № 57 Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області відмовлено в перерахунку пенсії згідно Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р (ІІ)/2019 справа №3-14/2019 (402/19, 1737/19).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.219 року у справі № 520/5915/19 задоволено позов ОСОБА_1 до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправним та скасовано рішення від 15.05.2019 № 57 Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Зобов`язано Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 25.04.2019 перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р(ІІ) 2019, справа №3-14/2019 (402/19, 1737/19).

Зазначене рішення набрало законної сили, у справі видано виконавчий лист.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 по справі № 520/5915/19 замінено боржника на Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області.

06.01.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області із заявою щодо неналежного виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.219 у справі № 520/5915/19, яке полягає у вчиненні відповідного перерахунку пенсії не за нормою прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а за підзаконним актом - Постановою КМ України від 26.06.2019 № 543 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України".

Листом від 06.02.2020 відповідач повідомив про правомірність обчислення пенсії на підставі Постанови КМ України від 26.06.2019 № 543 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України".

Позивач вважаючи, що проведений перерахунок пенсії не відповідає ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зазначив про неналежне виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2019 у справі № 520/5915/19, у зв`язку з чим звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту є одним із способів виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.219 у справі № 520/5915/19.

Колегія суддів частково погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З апеляційної скарги вбачається, що заявник посилається на неправомірні дії відповідача, що полягають, на його думку, у неналежному перерахуванні і не проведенні виплати з 25.04.2019 пенсії учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час виконання військової служби, обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 та рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2019 у справі № 520/5912/19.

Отже, суть позовних вимог ОСОБА_1 зводиться до оскарження дій відповідача при виконанні судового рішення, ухваленого по іншій справі № 520/5912/19.

Таким чином, шляхом ініціювання іншого окремого судового спору (подання даної позовної заяви), позивач намагається вирішити питання виконання відповідачем судового рішення у іншій справі № 520/5912/19.

Проте, усі процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративній справі, урегульовано у статтях 370-383 розділу ІV "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах" Кодексу адміністративного судочинства України, якими не передбачено можливості вирішення в порядку загального позовного провадження вимог особи-позивача, що випливають з обставин невиконання або неналежного виконання судового рішення відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з ч. 6 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 11.07.2019 по справі № 161/3914/17.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що між сторонами не виникло нового спору, а має місце продовження тих самих спірних правовідносин, які розглядалися судом у справі № 520/5912/19, проте на стадії його виконання.

Колегія суддів звертає увагу, що зазначені вище правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому ст. 382 КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 7 травня 2002 року у справі "Бурдов проти Росії" визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що в даному випадку, вимоги позивача про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити дії за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.219 у справі № 520/5915/19, слід розглядати не в порядку позовного провадження, а в порядку, визначеному ст. 383 КАС України - в особливому порядку судового контролю, оскільки в позовній заяві йдеться про дії відповідача, вчинені в ході виконання судового рішення у справі № 520/5915/19.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що зазначений спір є тотожним спору по справі № 520/5915/19, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2020 підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 319, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2020 по справі № 520/2938/2020 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у по справі № 520/2938/2020 - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов