Справа № 340/491/20
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
10 червня 2021 року м. Дніпросправа № 340/491/20
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),
суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,
розглянувши у письмовому провадженні заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - Ляшенко Олени Валеріївни про встановлення судового контролю в адміністративній справі № 340/491/20
за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області
про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили:
- визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» від 17.12.2019 №11-9304/14-19-СГ, №11-9305/14-19-СГ, №11-9306/14-19-СГ, №11-9307/14-19-СГ, якими відмовлено позивачам у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, у розмірі земельної частки (паю), із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, за рахунок земельної ділянки загальною площею 45,0 га, яка перебуває у користуванні ОСОБА_5 , згідно державного акту серії КР №000166, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №119 від 20 березня 2000 року;
- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно, з урахуванням висновків суду по справі, розглянути заяви (клопотання) позивачів про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, у розмірі земельної частки (паю), із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, за рахунок земельної ділянки загальною площею 45,0 га, яка перебуває у користуванні ОСОБА_5 згідно державного акту серії КР №000166, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №119 від 20 березня 2000 року, та прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, позивачі оскаржили його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року апеляційну скаргу позивачів задоволено. Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року скасовано. Позов задоволено.

До апеляційного суду надійшла заява представника позивачів ОСОБА_6 , в якій заявник, посилаючись на положення ст. 382 КАС України, просить суд встановити судовий контроль по виконанню постанови Третього апеляційного адміністративного суду 16 вересня 2020 року у справі № 340/491/20, а саме зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у тридцятиденний строк денний строк подати звіт про виконання зазначеної постанови з урахуванням висновків апеляційного суду. Заява мотивована тим, що на даний час у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходяться виконавчі провадження № 64018462, №64018481, №64018508, №64018440 з виконання рішення суду у справі № 340/491/20. Від боржника до відділу надійшла заява з копією наказу від 06.11.2020, яким відмовлено ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок. На думку заявника, наказ відповідача від 06.11.2020 не свідчить про виконання постанови апеляційного суду у зв`язку з тим, що відповідачем повторно відмовлено у задоволенні заяв позивачів з підстав, що не передбачені ст. 118 Земельного кодексу України та які судом визнані незаконними. Таким чином, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області продовжує порушувати права та законні інтереси позивачів, а виконавчі провадження на даний час не забезпечили їх належний та ефективний захист, оскільки станом на 18.03.2021 рішення суду залишається невиконаним.

Представник позивачів надіслав до апеляційного суду додаткові пояснення, у яких вказує, що 18.05.2021 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Улюшевом Богданом Валерійовичем закінчено виконавчі провадження № 64018440, 64018462, 64018508, 64018481 у справі № 340/491/20, оскільки виконавцем застосовано всі заходи примусового виконання рішення суду, передбачені чинним законодавством; рішення суду не може бути виконане без участі боржника. У зв`язку з цим, наразі відсутній будь-який інший спосіб чи механізм впливу, який би дав змогу виконати рішення Третього апеляційного адміністративного суду.

Розглянувши зазначену заяву представника позивачів, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013, у рішенні від 26.06.2013 звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

При цьому, обов`язковість судового рішення забезпечується через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Колегія суддів зазначає, що постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 340/491/20 набрала законної сили з дати її прийняття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Водночас відповідно до ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно з положеннями частини 1 статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до матеріалів справи, за постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 340/491/20 Кіровоградським окружним адміністративним судом позивачам видано виконавчі листи від 23.12.2020. На час подання до суду заяви про встановлення судового контролю за вказаними виконавчими листами у справі № 340/491/20 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) були відкриті виконавчі провадження № 64018440, №64018462, №64018508, №64018481. 18 травня 2021 року виконавчі провадження №64018440, №64018462, №64018508, №64018481 закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується копіями постанов державного виконавця та відомостями з автоматизованої системи виконавчого провадження.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 340/491/20 Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області прийнято наказ від 06.11.2020 № 11-15831/14-20-С, відмовлено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 340/491/20 було зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно, з урахуванням висновків суду по справі, розглянути заяви (клопотання) позивачів про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Тобто вказаною постановою апеляційного суду не було зобов`язано суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення про задоволення заяв позивачів або про відмову у їх задоволенні.

Отже, зважаючи на те, що постановою суду у справі № 340/491/20 відповідача було зобов`язано лише розглянути заяви позивачів, наказ відповідача від 06.11.2020 № 11-15831/14-20-С є доказом його виконання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення заяви позивачів про встановлення судового контролю.

Щодо доводів заявників стосовно відсутності інших способів захисту порушених прав колегія суддів зазначає, що у разі незгоди з порядком виконання судового рішення позивачі мають право на звернення до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання постанови суду, в порядку, визначеному ст. 383 КАС України.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 287 КАС України позивачі також мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважатимуть, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушені їх права, свободи чи інтереси.

Керуючись статтями 321, 325, 328, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 у задоволенні заяви про встановлення судового контролю в адміністративній справі № 340/491/20.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко