Справа № 369/4868/21
Суддя: Янченко А. В.
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/4868/21
Провадження № 2-а/369/110/21
РІШЕННЯ

Іменем України

14.06.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Янченка А.В.,

за участі секретаря судового засідання: Шумілова А.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Т.в.о. старшого інспектора з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції старший лейтинант поліції Левченко Олександр Іванович про скасування та визнання вимоги (припису) незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до Т.в.о. старшого інспектора з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції старший лейтинант поліції Левченко Олександр Іванович про скасування та визнання вимоги (припису) незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що 09 квітня 2021 року об 11 год. 50 хв. Т.в.о. старшого інспектора з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Левченко Олександром Івановичем було складено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА №585621.

Відповідно до даної постанови особою щодо якої розглядається справа є ОСОБА_1 . В тексті постанови зазначено що в АДРЕСА_1 , посадова особа Вишневий міський голова ОСОБА_1 , допустив порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, позивач не вжив заходів щодо своєчасної заборони, або обмеження руху при винекненні умов, які загрожують небезпеці дорожнього руху та не вжив своєчасних заходів, щодо відновлення безпечних умов руху, а саме дорожній пагорб (підвищений пішохідний перехід) не відповідає розділу 7 ДСТУ 4123:2020 р., чим порушив вимоги п.1.5 ПДР України та ДСТУ 4123:2020 р.

Прийнятим по справі рішенням є застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення штрафу у розмірі 1020.00 грн.

ОСОБА_1 не погоджуючись з постановою та вважаючи її незаконною від підписання даної постанови відмовився роз`яснивши т.в.о. старшого інспектора з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції старшому лейтенанту поліції Левченку Олександру Івановичу намір оскарження даної постанови в судовому порядку.

Також, через загальний відділ Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, було зареєстровано Вимогу (припис) від 09 квітня 2021 року №3. Дана вимога (припис) була складена Т.в.о. старшого інспектора з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції старшим лейтинантом поліції ОСОБА_2 . У тексті вимоги (припису) зазначалося, що в строк 7 днів до 16 квітня 2021 року Вишневий міський голова ОСОБА_1 з метою забезпечення безпеки дорожнього руху по АДРЕСА_1 , привести у відповідність до вимог ДСТУ 4123:2020 піднятий пішохідний перехід (дорожній пагорб). Позивач вважає, що постанова та вимога (припис) складена з порушенням норм законодавства та просить суд визнати дії Т.в.о. старшого інспектора з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції старшого лейтинанта поліції Левченко Олександра Івановича незаконними та неправомірними, скасувати та визнати незаконною вимогу (припис) від 09 квітня 2021 року №3, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАА № 585621 від 09 квітня 2021 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 140 КУпАП на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 1020,00 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

31.05.2021 року на адресу Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вказав, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він, будучи посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан доріг, допустив порушення правил норм та стандартів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та не вжив заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці дорожнього руху та не вжив своєчасних заходів, щодо відновлення безпечних умов руху, а саме дорожній пагорб (підвищений пішохідний перехід) не відповідає вимогам розділу 7 ДСТУ 4123.2020, чим порушив вимоги п. 1.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення за яке частиною першою статті 140 КупАП передбачена адміністративна відповідальність. На підставі викладеного просили відмовити в задоволенні позову.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, приходить до висновків що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.04.2021 року відкрито спрощене провадження у справі, призначено розгляд справи без виклику сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 квітня 2021 року об 11 год. 50 хв. Т.в.о. старшого інспектора з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Левченком Олександром Івановичем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА №585621.

Відповідно до даної постанови особою, щодо якої розглядається справа є ОСОБА_1 . В тексті постанови зазначено що в АДРЕСА_1 , посадова особа Вишневий міський голова ОСОБА_1 , допустив порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, не вжив заходів щодо своєчасної заборони, або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують небезпеці дорожнього руху та не вжив своєчасних заходів, щодо відновлення безпечних умов руху, а саме дорожній пагорб (підвищений пішохідний перехід) не відповідає розділу 7 ДСТУ 4123:2020 р., чим порушив вимоги п.1.5 ПДР України та ДСТУ 4123:2020 р.

Прийнятим по справі рішенням є застосування до позивача адміністративного стягнення штрафу у розмірі 1020.00 грн.

Позивач не погоджуючись з постановою та вважаючи її незаконною від підписання даної постанови відмовився, роз`яснивши т.в.о. старшого інспектора з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції старшому лейтинанту поліції Левченку Олександру Івановичу про намір оскарження даної постанови в судовому порядку.

Також, через загальний відділ Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, було зареєстровано Вимогу (припис) від 09 квітня 2021 року №3. Дана вимога (припис) була складена Т.в.о. старшого інспектора з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції старшим лейтинантом поліції ОСОБА_2 . У тексті вимоги (припису) зазначалося що в строк 7 днів до 16 квітня 2021 року Вишневий міський голова ОСОБА_1 з метою забезпечення безпеки дорожнього руху по АДРЕСА_1 , привести у відповідність до вимог ДСТУ 4123:2020 піднятий пішохідний перехід (дорожній пагорб).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Тож зважаючи на зазначені вище норми, відповідачем повинно бути в точності дотримано Інструкцію з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не в автоматичному режимі затверджену Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10 листопада 2015 року за № 1408/27853.

Пунктом 9 розділу 3 зазначеної Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складання протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у справі, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121,статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З тексту самої постанови місцем її складання визначено АДРЕСА_2 тоді як з тексту оскаржуваної постанови вбчається що дорожній пагорб (підвищений пішохідний перехід), щодо якого виникли зауваження знаходиться на АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідно до п. п. 1, 2 Розділу 3 Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів, про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів, про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначено, що при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 139, частиною четвертою статті 140 КУпАП або постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою про:

1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху;

2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху;

3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття;

4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг у наслідок руху машин на гусеничному ходу;

5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху;

6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій;

7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

Однак, станом на час складання оскаржуваної постанови жодного акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою складено не було.

Відповідачем, незважаючи на відсутність зазначеного вище акту було складено оскаржувану постанову, та зазначено про те, що даний акт додано до такої постанови.

В тексті оскаржуваної постанови вказано порушення розділу 7 ДСТУ 4123:2020 р., а також зазначено невідповідність дорожнього пагорба (підвищеного пішоходного переходу).

Однак, згідно ДСТУ 4123:2020 р. п. 6.1 визначено вимоги застосування до Дорожніх пагорбів. Так, п. 6.1.1 встановлено, що Дорожні пагорби потрібно влаштовувати на відстані від 5 м до 6 м від місця, на якому необхідно обмежити швидкість руху. Для ступінчастого зниження швидкості руху дозволено послідовно встановлювати два чи три дорожні пагорби за напрямком руху за відстані від 10 м до 30 м один від одного.

Згідно ДСТУ 4123:2020 р. п. 6.2 визначено вимоги застосування до Підвищених пішохідних переходах та перехрестях, підвищення проїзної частини. Так, п. 6.2.1 визначено, що Підвищені пішохідні переходи та перехрестя застосовують на ділянках доріг у межах населених пунктів та вулицях:

поблизу дитячих дошкільних навчальних закладів та шкіл;

поблизу місць або зон масового відпочинку;

у житлових зонах.

Зважаючи на дані норми суд приходить до висновку, що дорожні пагорби та підвищенні пішохідні переходи це дві різні перешкоди на проїздній частині. Щодо них окремо визначено вимоги застосування та геометричні параметри та загальні вимоги до конструювання.

Саме геометричні параметри та загальні вимоги до коструювання дорожніх пагорбів зазначені в п. 7.1, а от геометричні параметри та загальні вимоги до конструювання підвищених пішохідних переходів в п. 7.2., що відрізняються.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що Відповідачем не було встановлено вид перешкоди на проїздній частині, тож встановити відповідність вимогам розділу 7 ДСТУ 4123:2020 р. не вбачається можливим, так як це різні конструкції та вимоги до встановленні їх є також різними та відмінними один від одного.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Однак наявна в матеріалах справи вимога (припис) та постанова не відповідає вимогам встановленим в ст. 283 КУпАП.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно ст. 293 КУпАП орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення приймає одне з таких рішень: зокрема, скасовує постанову та закриває справу.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 251 КУпАП вказує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як визначено ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, відповідачем належними та допустимими доказами не підтверджено, що позивач є суб`єктом адміністративного правопорушення, тобто посадовою особою, яка не вжила заходів щодо відновлення безпечних умов руху, що виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що позивач не є посадовою особою, яка може бути притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП, а відтак суд приходить до висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, а тому винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини (даліЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в постанові про адміністративне правопорушення, не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 140 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

У суду відсутні будь-які докази, що до службових обов`язків позивача входить вжиття заходів щодо відновлення безпечних умов руху, а також того, що голова міської ради є посадовою особою, який відповідальний за безпечні умови руху.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав свого процесуального обов`язку з доказування правомірності прийнятого ним рішення, зокрема не довів, що позивач як посадова особа вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Також, в судовому порядку не було доведенно, що позивачем повинна бути виконана вимога (припис), оскільки до службових обов`язків позивача не входить вжиття заходів щодо відновлення безпечних умов руху, а також не надано доказів, що голова міської ради є посадовою особою, який відповідальний за безпечні умови руху.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 2724,00 грн. згідно квитанції від 13.04.2021 за №0,0,,2.

Таким чином відповідно до положень частини 1ст.139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 2724,00,00 грн.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що Відповідач при винесені оскаржуваної постанови та вимоги (припису) діяв в непередбачений законом спосіб, тому є підстави вважати незаконними його дії при розгляді справи про адміністративне правопорушення та по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 139, 246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Т.в.о. старшого інспектора з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Левченко Олександр Іванович про скасування та визнання вимоги (припису) незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати дії Т.в.о. старшого інспектора з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Левченко Олександра Івановича незаконними та неправомірними.

Скасувати та визнати незаконною вимогу (припис) від 09 квітня 2021 року №3.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАА № 585621 від 09 квітня 2021 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 140 КУпАП на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 1020,00 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 724 (дві тисячі сімсот двадцять чотири гривні) 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Янченко