Справа № 815/1333/16
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 червня 2021 р.м.ОдесаСправа № 815/1333/16

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року за виключними обставинами у справі № 815/1333/16 за позовом ОСОБА_1 до Одеського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України, третя особа: Державна казначейська служба України в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позов до Апеляційного суду Одеської області, Державної судової адміністрації України, в якому позивач просив суд визнати протиправною відмову Апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2015 року у нарахуванні та виплаті судді у відставці ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою; визнати протиправною відмову Державної судової адміністрації України від 15 січня 2016 року у нарахуванні та виплаті судді у відставці ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою; зобов`язати Державну судову адміністрацію України виділити Апеляційному суду Одеської області відповідні кошти для виплати судді у відставці ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою; зобов`язати Апеляційний суд Одеської області нарахувати та виплатити судді у відставці ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною відмову Апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2015 року у нарахуванні та виплаті судді у відставці ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою. Визнано протиправною відмову Державної судової адміністрації України від 15 січня 2016 року у нарахуванні та виплаті судді у відставці ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою. Зобов`язано Державну судову адміністрацію України виділити Апеляційному суду Одеської області відповідні кошти для виплати судді у відставці ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою. Зобов`язано Апеляційний суд Одеської області нарахувати та виплатити судді у відставці ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року апеляційну скаргу Апеляційного суду Одеської області, Державної судової адміністрації України - задоволено. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2016 року - скасовано. Прийнято по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Апеляційного суду Одеської області, Державної судової адміністрації України, за участі третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року - залишено без змін.

07 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з заявою про перегляд за виключними обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року по справі № 815/1333/16.

Обґрунтовуючи подану заяву, ОСОБА_1 зазначив, що 15 квітня 2020 року Конституційним Судом України було ухвалено Рішення № 2-р (ІІ)/2020 про визнання таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними), положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII.

Так, із Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 07 липня 2010 року № 2453- VI в редакції до внесення змін Законом «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII було виключено статтю 136, частиною першою якої передбачалось право судді, який вийшов у відставку, на виплату вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просив суд апеляційної інстанції задовольнити його заяву про перегляд за виключними обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року; скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року, ухвалити нове судове рішення та задовольнити позовні вимоги, а в разі необхідності вийти за межі позовних вимог, для ефективного захисту прав.

Державною судовою адміністрацією України було надано відзив, в якому вони заперечували проти вказаної заяви, вважали її безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Обґрунтовуючи свою правову позицію ДСА України зазначало, що оскільки станом на день виходу позивача у відставку (12.11.2015 року) виплата вихідної допомоги судді у зв`язку з виходом у відставку не була передбачена законодавством, тому така вихідна допомога позивачу не виплачувалася. Також вказано, що прийняття Рішення Конституційного Суду України від 15.04.2020 року №2-р(ІІ)2020 не є підставою для виплати позивачу вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою судді, у зв`язку з виходом у відставку в первинній редакції, оскільки вказане рішення не поширюється на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності. Крім цього, ДСА України просила врахувати положення п.1 ч.5 ст. 361 КАС України.

24.06.2020 року від ОСОБА_1 надійшла заява про зупинення провадження у справі. Подана заява обґрунтована тим, що станом на 24.06.2020 року в провадженні Верховного Суду перебуває справа № 808/1628/18 щодо перегляду судових рішень з підстав, визначених пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України. Заявник просив суд апеляційної інстанції зупинити провадження у справі № 815/1333/16 до набрання законної сили рішенням об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 808/1628/18.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2020 року зупинено апеляційне провадження у адміністративний справі №815/1333/16 до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі №808/1628/18.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду 19 лютого 2021 року прийнято постанову у справі №808/1628/18, у зв`язку з чим ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2021 року провадження у справі поновлено.

Розглянувши заяву про перегляд за виключними обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.147 Конституції України, Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених цією Конституцією випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до цієї Конституції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України Про Конституційний Суд України від 13.07.2017 року за № 2136-VIII (далі за текстом - Закон № 2136-VIII) до повноважень Суду належить, зокрема, вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів України та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Статтею 91 Закону № 2136-VIII передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 ч.5 ст.361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Частиною першою ст.136 Закону № 2453-VI (до 01 квітня 2014 року) передбачалося, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

У подальшому, стаття 136 Закону № 2453-VI виключена відповідно до положень підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року за № 1166-VII (далі по тексту - Закон № 1166-VII).

Рішенням Конституційного Суду України від 15.04.2020 року за № 2-р (ІІ)/2020 у справі № 3-311/2018 (4182/18, 4632/19, 5755/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону № 1166-VII, яким виключено статтю 136 Закону № 2453-VI.

Частиною другою статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Колегія суддів звертає увагу, що Конституційний Суд України у Рішенні від 24 грудня 1997 року № 8-зп у справі за конституційним поданням народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) розпоряджень Президента України про призначення перших заступників, заступників голів обласних, Київської міської державних адміністрацій, виданих протягом липня - грудня 1996 року, січня 1997 року (справа щодо призначення заступників голів місцевих державних адміністрацій) зазначив, що частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

Крім того, у Рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2010 року № 20-рп/2010 у справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України від 08.12.2004 за № 2222-IV Про внесення змін до Конституції України (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України вказав, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, за змістом статті 152 Конституції України рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про Конституційний Суд України» до повноважень Суду належить вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів України та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

У пункті 2 резолютивної частини Рішення від 15 квітня 2020 року № 2-р(ІІ)/2020 Конституційним Судом України вирішено, що положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України № 1166-VII, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Отже, дія підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону № 1166-VII втратила чинність з 15.04.2020 року.

За таких обставин, Рішення Конституційного Суду України від 15.04.2020 року № 2-р(ІІ)/2020 на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки правовідносини у цій справі виникли до прийняття такого рішення, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Такої позиції щодо оцінки як виключної обставини рішень Конституційного Суду України дотримується Верховний Суд у постановах від 23 січня 2019 року у справі № 820/2462/17, від 25 липня 2019 року у справі № 804/3790/17, від 23 грудня 2019 року в справі № 814/1274/17, від 30 квітня 2020 року в справі № 826/15692/16, від 12 серпня 2020 року в справі № 826/18177/15.

Колегія суддів також зазначає, що за змістом п.1 ч.5 ст.361 КАС України встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення суду ще не виконане.

Окрім того, 19.02.2021 року Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову у справі № 808/1628/18, в якій наголосив, що положення п.1 ч.5 ст.361 КАС України містять імперативний припис, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки за умови, якщо таке рішення суду ще не виконане.

Так, словосполучення «ще не виконане», яке вживається у п.1 ч.5 ст.361 КАС України не передбачає множинного тлумачення або множинного його розуміння, а також розширеного тлумачення, про яке зазначено в ухвалі Верховного Суду від 14 травня 2020 року, якою справу № 808/1628/18 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. Вказана процесуальна норма має імперативний характер, є чіткою та не може бути застосована інакше ніж це передбачено процесуальним законодавством.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 10.03.2021 року у справі № 826/28067/15.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, відсутні підстави для перегляду та скасування постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2016 року по справі № 815/1333/16 за виключними обставинами, визначеними п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2016 року за виключними обставинами у справі № 815/1333/16 не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволені заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 250, 308, 311, 321, 361, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2016 року по справі № 815/1333/16 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена у порядку, встановленому ч. 2 ст. 369 КАС України.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.