Справа № 140/5348/21
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2021-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року ЛуцькСправа № 140/5348/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Волдінера Ф. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Єфіменка Дениса Олеговича про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Єфіменка Дениса Олеговича (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2021 ВП № 64851606 та постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 18.03.2021 ВП № 64851606.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 було відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін, з урахуванням § 2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувані постанови винесено відповідачем всупереч приписам статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404), якими встановлено територіальний принцип вчинення виконавчих дій.

02.09.2021 на електронну адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтовано тим, що в отриманій заяві про примусове виконання рішення стягувача - ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті»», відповідно до чинного законодавства було зазначені всі необхідні дані про позивача (боржника), місце реєстрації ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 , а також адресу фактичного проживання (перебування): АДРЕСА_2 , дату народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Крім цього, у виконавчому написі, вчиненому 25.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зазначено місце реєстрації ОСОБА_1 , a caме: АДРЕСА_1 , а також адресу фактичного проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Чинною редакцією Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець відкриває виконавче провадження на підставі заяви стягувача, в якій стягувач має право зазначити будь-які відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення.

Отже, у даному випадку, виконавчий документ подано, зокрема за місцем проживання (перебування боржника - фізичної особи) позивача, зазначеної стягувачем в заяві про відкриття виконавчого провадження, на який розповсюджується діяльність приватного виконавця відповідача по справі, що є достатнім для прийняття виконавчого документа до виконання, оскільки законодавчо перевірка місцезнаходження боржника приватним виконавцем під час відкриття виконавчого провадження не передбачена.

08.06.2021 на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, відповідно до якого просить суд провести судове засідання в режимі відеоконференції поза приміщенням суду за допомогою системи «Easy Con» на офіційному порталі судової влади України з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 08.06.2021 в задоволенні клопотання представника позивача було відмовлено, оскільки дане клопотання було подане менше ніж за п`ять днів до судового засідання.

В судове засідання 11.06.2020 учасники справи не з`явились хоча були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи. Водночас представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки позивач не отримала судову повістку та не може бути присутня в судовому засіданні в зв`язку із зайнятістю на роботі, також про неможливість представником позивача бути присутньою в судовому засіданні у зв`язку із поганим самопочуттям.

Дане клопотання не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Приписами статті 268 КАС України визначено особливості повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду окремих категорій адміністративних справ, в тому числі у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. Так частиною третьою вказаної норми встановлено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, , повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Частиною дев`ятою статті 205 КАС України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача була повідомлена про призначене на 11.06.2021, що підтверджується поданим нею 08.06.2021 клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, а відтак позивач також була повідомлена про судове засідання.

Крім того, представником позивача не надано до суду жодних доказів на підтвердження обставин викладених в клопотанні про відкладення судового засідання.

Відповідач про причини неявки суд не повідомив.

Таким чином, зважаючи на наведене та враховуючи скорочені строки розгляду даної категорії справ встановлені приписами КАС України, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду даної справи, а відтак судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 18.03.2021 відповідачем на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. № 28649 від 25.02.2021 було винесено постанову ВП № 64851606 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» заборгованості в розмірі 11824,00 грн. Також відповідачем в той же день винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 18.03.2021 ВП № 64851606 в розмірі 1182,40 грн.

З наданої відповідачем копії вказаного виконавчого напису вбачається, що адресою реєстрації боржника (позивача) є АДРЕСА_3 . Жодних відомостей щодо інших місць проживання боржника (позивача) вказаний виконавчий напис не містить.

Також відповідачем надано суду копію заяви про примусове виконання рішення (вказаного вище виконавчого напису нотаріусу) поданої стягувачем у виконавчому провадженні ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті», в якій вказано адресу боржника (позивача): АДРЕСА_2 .

Таким чином, вказані документи, що стали підставою для винесення відповідачем оскаржуваних рішень містять розбіжності в частині місця проживання боржника (позивача).

Водночас, з доданої до позовної заяви довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру виданої 08.11.2018 та дійсної до 08.11.2028, вбачається, що місцем реєстрації проживання позивача є АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 №1403-VIII (далі - Закон № 1403) примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом №1404 випадках - на приватних виконавців.

Частиною першою статті 2 Закону № 1403 правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Згідно частини першої статті 3 Закону № 1403 завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Приписами частини першої статті 3 Закону №1404 встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до положень частини першої статті 26 Закону №1404, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Таким чином, підставою для відкриття виконавчого провадження є виконавчий документ, в спірних правовідносинах це виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. № 28649 від 25.02.2021.

Водночас за приписами частини другої статті 24 Закону № 1404, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

З цим кореспондуються положення частини другої статті 25 Закону № 1403, відповідно до якої приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Як вбачається з даних Єдиного реєстру приватних виконавців України, виконавчим округом відповідача є місто Київ.

Судом встановлено, що відповідачем винесено оскаржувані постанови на підставі виконавчого документу, що містив відомості про місце реєстрації боржника за межами виконавчого округу, на який поширюється компетенція відповідача.

Таким чином, відповідач відкриваючи виконавче провадження ВП № 64851606 формально діяв всупереч вимог Законів №№ 1403, 1404.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на вищенаведене суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваних у справі рішень.

Відтак, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, постанова про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2021 ВП № 64851606 та постанова про стягнення з боржника основної винагороди від 18.03.2021 ВП № 64851606 є такими, що суперечать приписам чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, а відтак є протиправним та підлягаю скасуванню.

Позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з витрат зі сплати судового збору у сумі 908,00 грн, а також витрат на правову допомогу у сумі 5000,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн.

Щодо витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.

Позивачем та її представником не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що позивачем понесено чи має бути понесено витрати на професійну правничу допомогу, також не надано жодних доказів на обґрунтування вказаного розміру таких витрат.

Відтак в задоволенні клопотання про стягнення на користь позивача судових витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. слід відмовити повністю, з мотивів його необґрунтованості.

Керуючись Кодексом адміністративного судочинства України та на підставі Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменка Д.О. про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2021 ВП № 64851606 та про стягнення з боржника основної винагороди від 18.03.2021 ВП № 64851606.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменка Д.О. (04073, м. Київ, вулиця Кирилівська, будинок 172, офіс 65) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його винесення.

Суддя Ф.А. Волдінер