Справа № 160/6820/21
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2021 року Справа № 160/6820/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
У квітні 2021 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області провести перерахунок призначеної пенсії, врахувавши при призначенні пенсії заробітну плату за періоди його роботи з липня 1985 року по травень 1986 року в совхозе ім.Котовского зазначені в архівній довідці №38 від 24 липня 2020 року, виданій Новоолександрівською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області та за періоди роботи з січня 1987 року по грудень 1994 року в колгоспі «Прогрес» зазначені в архівній довідці №Б-35 від 15 липня 2020 року, виданій КУ «Трудовий архів Солонянського району»;
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити йому пенсію за віком з урахуванням проведеного перерахунку з 22 січня 2021 року.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він звертався до відповідача з заявами та відповідними пакетами документів для призначення пенсії. Проте відповідач призначив йому пенсію без урахування заробітної плати за періоди роботи з липня 1985 року по травень 1986 року в совхозе ім.Котовского відповідно до архівної довідки № 38 від 24 липня 2020 року, виданої Новоолександрівською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області, оскільки не вказано ім`я та по батькові, а тільки ініціали та за періоди з січня 1987 року по грудень 1994 року в колгоспі «Прогрес» відповідно до архівної довідки № Б-35 від 15 липня 2020 року, виданої КУ «Трудовий архів Солонянського району», оскільки довідка не містить повної інформації про прізвище, ім`я та по батькові позивача, а саме: не повністю вказано по батькові. Враховуючи викладене, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2021 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
До суду 28.05.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що період з липня 1985 р. по травень 1986 р не було зараховано, оскільки надана архівна довідка про заробітну плату від 24.07.2020 р. №38, видана на підставі первинних документів, які не містить повної інформації про прізвище, ім`я та по батькові позивача, а саме: не вказано ім`я та по батькові, а тільки ініціали. А період з січня 1987 р. по грудень 1994 р., оскільки надана архівна довідка про заробітну плату від 15.07.2020 р. №Б-35, видана на підставі первинних документів, які не містить повної інформації про прізвище, ім`я та по батькові позивача, а саме: не повністю вказано по батькові. За таких обставин, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Керуючись приписами ст.263 КАС України, суд ухвалив розглянути адміністративну справу без повідомлення учасників справи, у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - 22 січня 2021 року звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області з відповідною заявою про призначення пенсії за віком, надавши для підтвердження стажу належні йому трудові книжки, а саме: трудову книжку без номеру від 05 вересня 1978 року, вкладку НОМЕР_1 від 05 червня 1986 року, трудову книжку серії НОМЕР_2 від 13 травня 2014 року, архівну довідку №Б-38 від 24 липня 2020 року, видану Новоолександрівською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області, архівну довідку № Б-35 від 15 липня 2020 року, видану КУ «Трудовий архів Солонянського району», військовий квиток, атестат та інші документи необхідні для призначення пенсії за віком.
02 березня 2021 року позивач повторно звернувся до відповідача з приводу призначення пенсії.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та Законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.
Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок).
За змістом підпункту «в» пункту 7 Порядку заробітна плата для призначення пенсії за період роботи до 1 липня 2000 року підтверджується довідкою підприємства, установи, організації (форма і зміст довідки визначено в додатку 1 Порядку).
Згідно з пунктом 17 Порядку довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
Отже, виходячи з аналізу вищевикладених норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено.
З огляду на вищезазначені норми законодавства, суд зазначає, що підставою для відмови позивачу в обчисленні пенсії може бути виключно факт відсутності первинних документів, на підставі яких видана ця довідка.
При цьому, з рішення відповідача від 31.03.2021 року видно, що останнім не встановлювався факт відсутності первинних документів для видачі спірних довідок за період з липня 1985 р. по травень 1986 р. від 24.07.2020 р. №38 та з січня 1987 р. по грудень 1994 р. від 15.07.2020 р. №Б-35, а підставою для відмови позивачу у перерахунку пенсії було зазначено відсутність в довідці ім`я та по батькові, а тільки ініціали.
Разом з тим судом встановлено, що форма довідок про заробітну плату за період з липня 1985 р. по травень 1986 р. від 24.07.2020 р. №38 та з січня 1987 р. по грудень 1994 р. від 15.07.2020 р. №Б-35, що подавалась позивачем для призначення пенсії, відповідають вимогам Додатку 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Крім того, як видно з довідок за період роботи позивача з липня 1985 р. по травень 1986 р. від 24.07.2020 р. №38 та з січня 1987 р. по грудень 1994 р. від 15.07.2020 р. №Б-35, виданих Новоолександрівською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області та КУ «Трудовий архів Солонянського району» відповідно, видані ОСОБА_1 , про що зазначено на самих довідках.
За таких обставин, суд не приймає посилання Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області на відсутність повної інформації про прізвище, ім`я та по батькові позивача, оскільки скорочення прізвище, ім`я та по батькові ОСОБА_1 було лише в тексті довідок. Проте з повного аналізу і змісту вказаних довідок, зрозуміло на чиє ім`я вони видані.
При цьому, суд вважає також за необхідне звернути увагу на наступне.
Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано зазначену довідку.
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з пунктом 3 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.
Згідно з статтею 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з частиною 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Тобто, виходячи з аналізу вищевказаних норм чинного законодавства, суд зазначає, що обов`язок щодо перевірки достовірності виданих документів покладається безпосередньо саме на пенсійний орган, а лише сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі не можуть бути належною та допустимою підставою для відмови у перерахунку пенсії.
Враховуючи викладене, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження задля повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.
Суд зауважує, що вказані у листі підстави для відмови позивачу у врахуванні вказаних періодів для обрахунку пенсії не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.
Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.
Тобто, в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.
Враховуючи, що записами у трудовій книжці позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, та зібраними по справі доказами, підтверджено, що ОСОБА_1 за період з липня 1985 року по травень 1986 року працював трактористом в совхозі ім.Котовского, та з січня 1987 року по грудень 1994 року працював в колгоспі «Прогрес» на різних посадах, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на врахування вказаних періодів для перерахунку пенсії.
Суд вважає за необхідне, з урахуванням частини 2 статті 9 КАС України та з метою захисту прав позивача, зобов`язати відповідача провести перерахунок призначеної пенсії, врахувавши при призначенні пенсії заробітну плату за періоди його роботи з липня 1985 року по травень 1986 року в совхозе ім.Котовского зазначені в архівній довідці №38 від 24 липня 2020 року, виданій Новоолександрівською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області та за періоди роботи з січня 1987 року по грудень 1994 року в колгоспі «Прогрес» зазначені в архівній довідці №Б-35 від 15 липня 2020 року, виданій КУ «Трудовий архів Солонянського району».
Також, слід зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком з урахуванням проведеного перерахунку з 22 січня 2021 року.
Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вперше у рішенні від 16.12.1974 у справі "Міллер проти Австрії", де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні "Гайгузус проти Австрії" від 16.09.1996, в якому зазначено, що якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.
Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014 зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
В силу ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити повністю з викладених вище підстав.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду, тому судовий збір у розмірі 908 грн. підлягає поверненню позивачу.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250, 263 КАС України, суд, -
Позовну заяву задовольнити повністю.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 , врахувавши при призначенні пенсії заробітну плату за періоди його роботи з липня 1985 року по травень 1986 року в совхозе ім.Котовского зазначені в архівній довідці №38 від 24 липня 2020 року, виданій Новоолександрівською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області та за періоди роботи з січня 1987 року по грудень 1994 року в колгоспі «Прогрес» зазначені в архівній довідці №Б-35 від 15 липня 2020 року, виданій КУ «Трудовий архів Солонянського району».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням проведеного перерахунку з 22 січня 2021 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя К.С. Кучма