Справа № 552/2231/21
Суддя: Яковенко Н. Л.
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/2231/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.06.2021 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Кондра Ю.Ю.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Ковжога О.І.,

представника відповідача Лобач А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду адміністративну справу № 552/2231/21 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Василевського Владислава Васильовича, Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 30.04.2021 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до поліцейського взводу 1 роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Василевського Владислава Васильовича, Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовна заява обґрунтована тим, що постановою поліцейського серії ДП18 №784996 від 22.04.2021 на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Вважає, що постанова не відповідає вимогам закону, поліцейському наголошував, що вимушений був в стані крайньої необхідності сісти за кермо автомобіля, почував себе погано, мало місце головокружіння, головний біль, тошнота.

В поданій до суду позовній заяві просив визнати незаконною та скасувати постанову серії ДП18№784996 від 22.04.2021, провадження в справі закрити.

Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30.04.2021 відкрито провадження в справі за даним позовом з призначенням судового засідання з розгляду справи по суті.

Відповідач УПП в Полтавській області ДПП 21.05.2021 подав відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що під час несення служби в м. Полтава по вул. М.Бірюзова, 37, 22.04.2021 екіпажем патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС001013) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 75 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 25 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. В подальшому, в ході встановлення особи водія, виявлено, що ОСОБА_1 , котрий керував транспортним засобом, є позбавленим права керування відповідно до рішення суду. За результатами розгляду справи було винесено постанову серії ДП18№784996 за ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення в межах санкції за більш серйозне правопорушення в розмірі 20400 грн. Відзив на заяву обґрунтований тим, що позивач допустив порушення вимог правил дорожнього руху, а скасування постанови призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

Відповідач поліцейський взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Василевський В.В. в поданій до суду 21.05.2021 заяві просив проводити розгляд справи без його участі та відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні позивач та представник позивача повністю підтримали вимоги позовної заяви, посилаючись на викладені в ній обставини.

Представник відповідача щодо задоволення позову заперечувала з підстав, які викладені в поданому до суду відзиву на позовну заяву.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до таких висновків.

Як встановлено дослідженими по справі доказами, постановою серії ДП18 № 784996 поліцейського взводу 1 роти 2 БУПП в Полтавській області ДПП Василевського Владислава Васильовича від 22.04.2021 позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП та із застосуванням ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 20400 грн.

Відповідно до вказаної постанови, позивач ОСОБА_1 22.04.2021 о 9 год 46 хв в м. Полтава по вул. Маршала Бірюзова, 37, будучи особою, яка за рішенням суду позбавлена права керування всіма видами транспортних засобів, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 75 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 25 км/год, чим порушив п. 12.4., 2.1. Правил дорожнього руху, ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

Вирішуючи питання про наявність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП, суд виходить з такого.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Частиною 1 ст. 122 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність у випадку, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (підпункт а)).

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Як встановлено дослідженими по справі доказами, вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 25.11.2019 в справі № 545/1369/19 позивача ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України з призначенням покарання в тому числі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки.

Також судом встановлено, що дійсно ОСОБА_1 22.04.2021 о 9 год 46 хв в м. Полтава по вул. Маршала Бірюзова, 37, будучи особою, яка за рішенням суду позбавлена права керування всіма видами транспортних засобів, керував транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , та рухався зі швидкістю 75 км/год.

Зазначені обставини не оспорюються позивачем в поданій до суду позовній заяві.

У зв`язку з цим поліцейським 22.04.2021 безпосередньо після виявлення правопорушення винесено постанову серії ДП18 № 784996, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122, ч. 4 ст. 126 КпАП України та на нього із застосуванням ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

Той факт, що позивач в населеному пункті рухався з перевищенням встановленої максимально допустимої швидкості, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Так, швидкість руху автомобіля Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , зафіксована та виміряна за допомогою приладу TruCam LTI 20/20, що підтверджується даними фотознімку, наданого відповідачем суду.

Вирішуючи питання щодо допустимості доказів, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Отже, доказами є які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

Так, положення зазначеного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення за вказаних вище обставин відповідачем надано відеозапис та фотокартку, якими зафіксовано, що транспортний засіб Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Полтава по вул. Маршала Бірюзова, рухався зі швидкістю 75 км/год.

Відповідно до даних сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-2903-2012 від 29 серпня 2012 року, він засвідчує, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam, який зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12 (а.с. 36).

Згідно даних свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/20580 від 01 грудня 2020 року, виданого Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», здійснена повірка Лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС001013. Дане свідоцтво чинне до 01 грудня 2021 року (а.с. 35).

Відповідно до ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом не встановлено будь-яких порушень з боку відповідача при здійсненні вимірювання швидкості руху автомобіля позивача та фіксації правопорушення.

Залучені відповідачем до справи роздруківка фотофіксації правопорушення містять інформацію щодо предмета доказування та в повній мірі відповідають вимогам ч.1 ст.72 КАС України, у зв`язку з чим є належними доказами.

В той же час, позивач, стверджуючи, що вимушений був відступити від вимог законодавства, будь-яких доказів на підтвердження цих обставин до матеріалів справи не надав.

Хворобливий стан позивача на час вчинення правопорушення не підтверджено оглянутим в судовому зсіданні відеозаписом та оцінюється судом як засіб ухилення від відповідальності.

Дослідженими в справі доказами встановлено, що безпосередньо під час розгляду справи поліцейським, позивач ОСОБА_1 жодних зауважень щодо свого стану здоров`я не мав, натомість, зазначив, що особливо ніколи не виїздить, але нікому було сісти за кермо. Висловлював свої хвилювання про те, що притягнення його до відповідальності може вплинути на наслідки відбування ним покарання з випробуванням.

Твердження позивача про те, що керував транспортним засобом в стані крайньої необхідності також не заслуговує на увагу.

Крайньою необхідністю є вимушене заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам з метою усунення загрожуючої небезпеки, якщо вона в даній обстановці не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є рівнозначною або менш значною, ніж шкода відвернена.

Незадовільний стан здоров`я позивача, на що останній посилається в поданій до суду позовній заяві, не може бути оцінений судом як наявність загрожуючої небезпеки.

У разі незадовільного стану здоров`я позивач мав би звернутися за медичною допомогою, а не самостійно керувати транспортним засобом. Останній не був позбавлений можливості звернутися за допомогою до іншого водія та/чи викликати службу таксі.

Окрім того, згідно з п. 2.9. б) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

Дана норма є безальтернативною, як і вимоги щодо заборони керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування всіма видами транспорту.

Керування водієм транспортним засобом у хворобливому стані може свідчити лише про те, що такий водій ставить під загрозу не тільки своє життя та здоров`я, але життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова серії ДП18 №784996 в повній мірі відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Статтею 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки позивач дійсно порушив Правила дорожнього руху України, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, жодні правові підстави для скасування постанови поліцейських відсутні, суд приходить до висновку про безпідставність твердження позивача про наявність підстав для визнання дій протиправними.

Суд, приходить до висновку, що постанова поліцейського від 22.04.2021 серії ДП18№ 784996 винесена на підставі та в межах повноважень, наданих інспектору, у спосіб, що передбачені Конституцію України та чинним законодавством України, за наявністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП. При цьому зміст постанов відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КпАП України.

При вирішенні справи суд також виходить з того, що поліцейськими позивачу було роз`яснено його права, як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, що підтверджено оглянутим судом відеозаписом, дії та поведінка поліцейського є виключно коректним та толерантними. Жодним клопотань під час розгляду справи позивач не мав, тому твердження представника позивача в судовому засіданні про те, що ОСОБА_1 не було надано можливість скористатися правовою допомогою не заслуговує на увагу.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про необхідність залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Інші обставини, на які посилається позивач в позовній заяві, не спростовують факту вчинення ним адміністративного правопорушення та правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності.

При вирішенні справи суд також звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи в тому числі про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Тобто, при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності поліцейський діяв від імені відповідного органу Національної поліції, тому він не є належним відповідачем у справі.

На ту обставину, що інспектор не може виступати самостійним відповідачем у справі, оскільки належним відповідачем є саме державний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адмінправопорушення, звернув увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 грудня 2019 року у справі № 724/716/16-а.

Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є повністю безпідставними та не підлягають задоволенню.

Судовий збір за розгляд справи судом необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Василевського Владислава Васильовича, Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Судові витрати за розгляд справи судом віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової катерки платника податків не встановлено;

-відповідач поліцейський взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Василевський Владислав Васильович, місцезнаходження 38751, Полтавська область, Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2В;

-відповідач УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції місцезнаходження 38751, Полтавська область, Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2В.

Повне судове рішення складено 14.06.2021.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко