Справа № 160/3150/21
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2021 року Справа № 160/3150/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
секретаря судового засідання Шимановської О.Є.
представника позивача Афоніна О.В.
представника відповідача Каціонової О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація Логістик Груп» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «Корпорація Логістик Груп» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA110150/2021/000034/1, прийняте 16.02.2021 року Дніпровською митницею Держмитслужби.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що до митного органу були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням його митної вартості за першим методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту. Однак митниця, на думку позивача, витребувавши у підприємства додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом на підставі необґрунтованих та необ`єктивних зауважень. Надані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
01.04.2021 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову. В обгрунтування своєї правової позиції зазначив, що під час митного оформлення у відповідача виник сумнів в заявлених відомостях декларантом, оскільки містились розбіжності і неточності в поданих документах. До митного оформлення не було подано ряд документів на підтвердження заявленої митної вартості, що в свою чергу свідчить про заявлення декларантом неповних даних, а також не всіх складових митної вартості. В даному випадку були наявні розбіжності в числових значеннях, а також не підтверджено числові значення складових митної вартості товару. Враховуючи зазначені в повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за ЕМД, відмову декларанта від надання додаткових документів, ненадання документів у спростування виявлених невідповідностей, що унеможливлює перевірити числове значення вартості заявленого товару, відсутність документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, відсутність документального підтвердження ціни, що фактично сплачена, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно п.2. ст.58 МК України, п.6 ст.54 МК України. Таким чином, на думку відповідача, посадові особи митниці при прийнятті спірних рішень про коригування митної вартості та картки відмови, заявленого позивачем товару, діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
07.04.2021 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи №160/3150/21 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 року клопотання представника позивача про розгляд справи №160/3150/21 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін задоволено, подальший розгляд справи №160/3150/21 вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 26.04.2021 року о 10:00 год.
14.05.2021 року представником відповідача подані письмові пояснення, в яких вказано, що митне оформлення за ЕМД від 18.11.2020 року № UA100480/2020/813882 (МД співставлення) здійснено без коригування митної вартості митним органом. Декларантом самостійно заявлено шостий резервний метод визначення митної вартості. Так, відповідно до Відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій», Рішення про коригування митної вартості товарів декларується під кодом 1501. Митницею надано витяг із АСМО «Інспектор» з якого вбачається, що у гр. 44 ЕМД від 18.11.2020 року № UA100480/2020/813882 документ під номером « 1501» - рішення про коригування митної вартості - відсутній.
Представник позивача в судовому засіданні 24.05.2021 року позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі з підстав, наведених у позові, відповіді на відзив.
Представник відповідача в судовому засіданні обставини, викладені у відзиві на позов та в поясненнях, підтримав, проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Між ТОВ «Корпорація Логістик Груп» (покупець) та UCGE DIS TICARET VE PAZARLAMA AS, Турція (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт на поставку товарів №347 від 10.03.2020 року.
За умовами пункту 2 контракту товар, що поставляється має супроводжуватись наступними документами: товарно-транспортна накладна, інвойс (рахунок-фактура), пакувальний лист. Вся продукція сертифікована по стандартам ISO, CISi, TUV.
Пунктом 3 контракту визначено, що умови поставки EXW Бурса, Турція (Інкотермс-2010). Продавець бере на себе зобов`язання з погрузки товару на місці відправки та несе всі ризики та витрати за таку погрузку. Продавець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з перевіркою товару, необхідні для передачі товару в розпорядження покупця.
Згідно з п. 4 контракту умови платежу: 100% передоплата за партію товару протягом 90 днів з моменту виставлення інвойсу. Для деяких поставок дозволяється оплата за партію товару з відстрочкою платежу. Валюта платежу - долари. Оплата здійснюється банківським переводом за реквізитами продавця.
15.02.2021 року для митного оформлення в режимі імпорту товару « 1 комплект металевих стелажів для установки в складських приміщеннях», що надійшов з Турецької Республіки, відповідачу подана митна декларація №UA110150/2021/001973 із застосуванням основного методу визначення митної вартості товарів (за ціною договору) на рівні 1, 25 доларів США/кг, відповідно до ст.ст. 57-58 Митного кодексу України.
Для підтвердження заявленої митної вартості, на підставі положень ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, подано наступні документи:
- контракт на поставку товарів від 10.03.2020 № 347;
- рахунок-проформа від 25.11.2020 № 2511;
- специфікація від 25.11.2020 № 5;
- платіжне доручення SWIFT від 07.12.2020;
- платіжне доручення від 28.01.2021 № 19;
- довідка ТОВ «Компанія «Гранд-Транс» від 15.02.2021 № 1;
- митна декларація країни відправлення від 05.02.2021 № 21341300ЕХ085075.
За результатами перевірки документів та відомостей, наданих декларантом до кожної відповідної електронної митної декларації, митний орган дійшов висновків, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, містять розбіжності та не містять повних відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підтягає сплаті за оцінювані товари.:
- банківські платіжні документи, що підтверджують оплату товару декларантом до митного оформлення не надано;
- відомості щодо вартості та/або включення вартості витрат на навантаження в рахунку-фактурі від 15.02.2021 року №32 відсутні, довідка від 15.02.2021 року не відповідає вимогам наказу від 24.05.2012 року №599 та не передбачена умовами договору ТЕО;
- документально не підтверджено договірних відносин з перевізником;
- в наданих комерційних та товаросупровідних документах посилання на компанію-виробника товару відсутнє.
16.02.2021 року відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2021/000034/1, за яким митна вартість вказаного товару скоригована в сторону збільшення до 2,11 доларів США/кг та в якому вказано про застосування другорядного методу визначення митної вартості резервного, на рівні 2,11 дол. США.
Надаючи оцінку обґрунтованості та правомірності оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, суд зазначає, що відповідно до ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Згідно зі ст.257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
За приписами статей 49, 50 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Частиною першою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до частини 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваним рішенням митну вартість товару скориговано за результатами проведення перевірки документів, як надані на підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до ст. 337 МК України.
Відносно вказаних вище обставин, що слугували підставами для коригування митної вартості товару оскаржуваними рішеннями, суд зазначає наступне.
Надаючи оцінку доводам відповідача, які стали підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів, суд вказує, що підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості, зокрема, стала відсутність надання платіжних доручень належної якості, що унеможливлює їх оцінювання в повному обсязі.
Судом встановлено, що оплата за товар загальною вартістю 10 300 доларів США була здійснена двома банківськими переказами: 07.12.2020 сплачено 5 150 доларів США, 28.01.2021 сплачено 5 150 доларів США, що підтверджено 2 банківськими платіжними документами, відповідно до приписів п. 4 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.
За приписами п. 7, 9 ч. 1 ст. 336 Митного кодексу України, відповідач у випадку сумнівів у справжності наданих банківських платіжних документів може в порядку пост-митного контролю та шляхом проведення документальної перевірки звернутися до банківської установи з метою перевірки автентичності вказаних документів.
Верховним Судом, при прийнятті рішень по справам про коригування митної вартості неодноразово висловлювались наступні правові висновки щодо умов оплати за товар: у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 804/4680/16.
Стосовно доводів представника митниці, викладених в оскаржуваному рішенні щодо неприйняття митної декларації країни відправлення, суд зазначає наступне.
Без жодного обґрунтування турецька експортна митна декларація не досліджувалась відповідачем під час митного контролю, про що свідчить відсутність посилання на неї у гр. 18 Рішення про коригування митної вартості у переліку документів, які досліджувались під час прийняття рішення, хоча в гр. 44 митної декларації №UA110150/2021/001973 вона вказана та подавалась відповідачу.
Рішення про коригування митної вартості не містить причин неврахування відомостей митної декларації країни відправлення, яка в незмінному вигляді була подана відповідачу, який має можливість перевірити її автентичність шляхом направлення запиту до митних органів країни відправлення на підставі п. 8 ч. 1 ст. 336 Митного кодексу України.

Щодо тверджень представника митниці, викладених в оскаржуваному рішенні стосовно відсутності у позивача документів з компанією-перевізником, про те, що відомості щодо вартості та/або включення вартості витрат на навантаження в рахунку-фактурі від 15.02.2021 року №32 відсутні, довідка від 15.02.2021 року не відповідає вимогам наказу від 24.05.2012 року №599 та не передбачена умовами договору ТЕО, суд зазначає наступне.

Пунктом 3 контракту №347 від 10.03.2020 року визначено, що умови поставки EXW Бурса, Турція (Інкотермс-2010). Продавець бере на себе зобов`язання з погрузки товару на місці відправки та несе всі ризики та витрати за таку погрузку. Продавець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з перевіркою товару, необхідні для передачі товару в розпорядження покупця.

Відповідачу надана довідка перевізника ТОВ «Компанія «Гранд-Транс» від 15.02.2021 року № 1 із зазначенням відомостей щодо вартості перевезення товару (код документа 3007), відповідно до приписів п. 6 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Згідно п. 11, 12 статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Факт надання послуги при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

З аналізу наведених норм, суд зазначає, що законодавством не вичерпано перелік документів, якими можуть бути підтверджені транспортні витрати, відтак, довідка про транспортування є належним доказом понесених позивачем витрат на транспортування.

Крім того, суд зазначає, що вказана довідка від 15.02.2021 року у відповідності до вимог статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" детально відображає шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми документів, що підтверджують виникнення прав та обов`язків.

Як було зазначено вище, Законом України "Про транспортно-експедиторську діяльність" не вичерпано перелік документів, якими можуть бути підтверджені транспортні витрати, відтак, довідка про транспортування є належним доказом понесених позивачем витрат на транспортування.

Неприйняття вартості товарів за ціною договору на підставі витребування документів, які не передбачені чинним законодавством, або неврахування незаборонених законодавством первинних документів, які підтверджують числові значення заявленої митної вартості, є втручанням у господарську діяльність підприємства, оскільки складання таких документів передбачено умовами господарської операції з надання транспортно-експедиторських послуг.

Правову позицію з даного питання було викладено в постанові Верховного Суду України від 31.05.2019 року по справі №804/16553/14, зокрема було зазначено: «що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів».

Суд, також, зазначає, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено складання окремого документу щодо підтвердження суми витрат за навантаження товару на транспортний засіб, відтак, у митниці відсутні підстави вимагати його подання декларантом.

Аналогічну правову позицію щодо включення суми втрат по навантаженню товару до складових транспортування товару викладено Верховним Судом в постанові від 06.02.2020 року у справі № 826/24776/15.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивачем подано до митного органу висновок цінової експертизи ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 01.02.2021 року №199, яким підтверджено заявлену позивачем митну вартість товару.

Суд зазначає, що висновки експерта ґрунтуються на повних та об`єктивних даних, дослідження проведено у повній відповідності до вимог діючого законодавства України, відтак, суд вважає, що митницею безпідставно поставлено під сумнів надані декларантом висновки фахівця в цій галузі. Дослідження проведені методом співставлення саме дійсних цін на товар у їх понятті, визначеному у статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України

Також, суд зазначає, що Верховним судом з аналогічних правовідносин здійснено наступний правовий висновок, висловлений у постанові від 06.11.2018 року по справі №810/2593/15: Стосовно експертного висновку Київської обласної торгово-промислової палати, враховано, що за правилами статті 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України. Крім того, у разі сумніву у відповідному експертному висновку, митниця мала право звернутися до іншого суб`єкта оціночної діяльності із письмовим запитом на рецензування (згідно із Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України»), однак таке своє право не реалізувала.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позивачем подано відповідачу достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за першим методом, тому, заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам статті 58 Митного кодексу України. Натомість коригування відповідачем митної вартості здійснено неправомірно з порушенням ч.3 ст.53, ч.6 ст.54, ч.1 ст.55 Митного кодексу України та всупереч правилам, визначеним ст.58 цього Кодексу.

Окрім того, як вбачається з оскаржуваного рішення митниці, в ньому міститься посилання на раніше оформлену митну декларацію від 18.11.2020 року №UA100480/2020/813882 і не проведено детальне дослідження цієї митної декларації з доданими до неї документами. В графі 33 кожного оскаржуваного рішення зазначено лише номер митної декларації, за якою раніше здійснювалось митне оформлення товарів, дата її складання, порядковий номер задекларованого товару, сума митної вартості. При цьому, відповідачем не зазначені загальна кількість партії товару у відповідній одиниці виміру та розрахунок митної вартості, також не наведені технічні характеристики товару, що має значення, оскільки ціна товару за договором встановлювалась не виходячи з ваги товару, а з його характеристик.

Більше того, оформлений за митною декларацією від 18.11.2020 року №UA100480/2020/813882 товар, постачався на умовах поставки FCA, відповідно до якої на продавця покладаються ризики та витрати на завантаження та експортну очистку товару, в той час як ТОВ «Корпорація Логістик Груп» постачала товар на умовах поставки ЕХW, за яких всі ризики та витрати покладені на покупця. При продажу товарів на умовах поставки FCA продавець товару несе більші витрати порівняно з продажем на умовах поставки ЕХW, для компенсації чого в ціну товару продавцем включаються його витрати на завантаження та експортну очистку товару.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

В даному випадку вказаних обставин митницею не наведено.

Застосована правова позиція відповідає правовому висновку, висловленому Верховним Судом у постанові від 08.02.2019 у справі № 825/648/17.

Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався ним раніше чи іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Викладена правова позиція відповідає правовому висновку Верховного Суду, наведеному у постанові від 07.08.2018 у справі № 815/3400/17.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, Рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його необґрунтованим та невмотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 MК України.

У постанові від 29.01.2019 року по справі № 815/6827/17 Верховний Суд зазначив, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Питання коригування митної вартості товару на підставі інформації про вищий рівень цін з внутрішньої електронної бази даних митниці - Єдиної автоматизованої інформаційної системи, а також витребування додаткових документів при визначені митної вартості товару, також досліджувалось Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 825/648/17 від 08 лютого 2019 року (адміністративне провадження №К/9901/16592/18 (ЄДРСРУ № 79698949). За результатами дослідження Верховний Суд вказує на те, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. При цьому, варто врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Суд вважає, що надані позивачем документи для проведення митних оформлень підтверджують заявлену митну вартість товарів за основним методом (за ціною договору), натомість митний орган безпідставно визначив митну вартість за резервним методом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано належних та переконливих доказів того, що подані декларантом для митного оформлення документи не надавили можливості встановити всі складові митної вартості товари, мали розбіжності або виправлення, у зв`язку з чим відповідне рішення митного органу про визначення митної вартості товару не може вважатись обґрунтованим і правомірним.

З наведених обставин, суд дійшов висновку про безпідставність доводів відповідача про те, що надані позивачем в ході митного оформлення товару документи містили вказані вище розбіжності, за таких обставин, відповідач безпідставно прийняв рішення про коригування митної вартості товару № UA110150/2021/000034/1 від 16.02.2021 року, яке, за встановлених обставин, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду, в розмірі 2270,00 коп., що документально підтверджується платіжним дорученням № 1338 від 03.03.2021 року.

Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 2270,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 139, 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація Логістик Груп» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA110150/2021/000034/1, прийняте 16.02.2021 року Дніпровською митницею Держмитслужби.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація Логістик Груп» за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби судовий збір за подачу позову до суду у розмірі 2270,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 03 червня 2021 року.

Суддя (підпис) В.В. Кальник

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя В.В. Кальник

03.06.2021

Рішення не набрало законної сили 03 червня 2021 р.

Суддя В.В. Кальник