Справа № 160/4519/21
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2021 року Справа № 160/4519/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСліпець Н.Є.
при секретарі судового засіданняЛогвиненко В.М.
представника позивача представника позивача представника відповідача представника відповідача Замули Р.О. Дубрової Л.А. Леонова О.В. Савранської І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" до Державної податкової служби України в особі Східного межрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
25.03.2021 року Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (далі - позивач, ПрАТ «ДТРЗ») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної податкової служби України в особі Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, в якій просить:
- визнати протиправними дії Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків в частині надання відмови Приватному акціонерному товариству "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" у перерахуванні переплати з податку на додану вартість в сумі 10 000 000,00 грн. на рахунок Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" у системі електронного адміністрування податку на додану вартість;
- зобов`язати Державну податку службу України скоригувати загальну суму поповнення рахунку Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" в системі електронного адміністрування податку на додану вартість шляхом її збільшення на суму 10 000 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ПрАТ «ДТРЗ» у зв`язку з наявністю переплати з ПДВ звернулось до відповідача із заявою про перерахування вказаної переплати на власний рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Проте, відмовляючи у перерахуванні переплати з податку на додану вартість на рахунок ПрАТ «ДТРЗ» у системі електронного адміністрування податку на додану вартість відповідач послався на ст. 43 Податкового кодексу України та наявність у позивача податкового боргу. Натомість позивач зазначає, що положень ст. 43 Податкового кодексу України у разі повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 ст.200-1 цього Кодексу, такі кошти підлягають поверненню виключна на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а у разі його відсутності на момент звернення платника податків із заявою на повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість чи на момент фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на поточний рахунок платника податків в установі банку. Таким чином, повернення надміру сплачених сум грошових зобов`язань з податку на додану вартість на електронний рахунок з податку на додану вартість при наявності у платника податків податкового боргу з податку на прибуток, не суперечить приписам податкового законодавства. Так, заява позивача про повернення надміру сплачених податкових зобов`язань була подана відповідно до вимог податкового законодавства. На підставі вищенаведеного, просить суд задовольнити позовні вимоги повністю.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.04.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву.
Представником відповідача було подано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду письмовий відзив на позов, в якому зазначено, перерахування переплати з податку на додану вартість на рахунок підприємства позивача у системі електронного адміністрування станом на дату повернення є не можливим, оскільки проведеним аналізом даних інтегрованих карток інформаційної системи органів ДПС «Податковий блок» встановлено наявність боргу з податку на прибуток у сумі 10324675,27 грн. Крім того, в порушення п.2 розділу II Порядку №60 позивачем не зазначено дату сплати і реквізити з платіжного документа, за якими кошти перераховано до бюджету. На підставі вищенаведеного просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.
Представники позивача у судовому засіданні обставини, викладені у позові підтвердили, наполягали на задоволенні позовних вимог.
Представники відповідача у судовому засіданні підтримали позицію, викладені ними у відзиві на позов, просили суд відмовити у позові повністю.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, заперечення представників відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» є платником податку на додану вартість та перебуває на обліку в Східному міжрегіональному управлінні Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, що підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи.
Як вбачається з інтегрованої картки інформаційної системи органів ДПС «Податковий блок» платника податку ПрАТ «ДТРЗ» станом на 26.01.2021 року наявна переплата з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів в сумі 12262228,63 грн., що підтверджується також і листами Державної податкової служби України від 26.01.2021 року за №1977/6/99-00-20-01-02-06, від 28.01.2021 року №2220/6/99-00-20-01-02-06.
З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «ДТРЗ» звернулось Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків з заявою від 24.02.2021 року за №15-01/133 про зарахування переплати з податку на додану вартість у розмірі 10 000 000 грн., на власний рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
16.03.2021 року ПрАТ «ДТРЗ» отримало від Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків лист від 11.03.2021 року за №1193/6/32-00-04-03-03-09, яким відмовлено у перерахуванні на рахунок ПрАТ «ДТРЗ» у системі електронного адміністрування податку на додану вартість переплати в розмірі 10 000 000 грн.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови перерахуванні переплати з податку на додану вартість в сумі 10 000 000грн., на рахунок ПрАТ «ДТРЗ» у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" запроваджено систему електронного адміністрування ПДВ з 1 січня до 1 липня 2015 року (або до дати, визначеної в окремому рішенні Верховної Ради України про скорочення терміну перехідного періоду відповідно до пункту 7 Прикінцевих положень Закону 71) - у тестовому режимі; з 1 липня 2015 року - на постійній основі.
Відповідно до п. 200-1.1 ст. 200-1 ПК України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у складених та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.
Згідно з вимогами п. 200-1.4 ст. 200-1 ПК України на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти:
а) з поточного рахунку такого платника в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу;
б) з поточного рахунку такого платника в сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з цього податку;
в) з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України;
г) з бюджету в сумах надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість, повернутих платнику податків у порядку, встановленому пунктом 43.4-1 статті 43 цього Кодексу.
Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 2 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №569 встановлено, що рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість відкриваються у Державній казначейській службі.
Відповідно до пункту 43.4-1 статті 43 Податкового кодексу України у разі повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а у разі його відсутності на момент звернення платника податків із заявою на повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість чи на момент фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на поточний рахунок платника податків в установі банку.
Відповідно до пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.
Як вбачається з листа Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 11.03.2021 №1193/6/32-00-04-03-03-09, підставою для відмови у перерахуванні переплати з податку на додану вартість в сумі 10 000 000 грн. на рахунок ПрАТ «ДТРЗ» у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, стало те, що відповідно до інтегрованих карток інформаційної системи органів ДПС «Податковий блок», станом на дату подання заяви, ПрАТ «ДТРЗ» має заборгованість зі сплати податку на прибуток у сумі 10324675,27 грн.
При цьому у своєму листі відповідач посилається на вимоги пунктів 43.1 та 43.2 статті 43 ПК України.
Однак, суд не погоджується із такими доводами контролюючого органу виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 43.1 статті 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Згідно пункту 43.2 статті 43 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.
Системне тлумачення вказаних норм дозволяє дійти висновку, що наявність податкового боргу позбавляє платника податків права на отримання надмірно сплачених коштів за такими напрямами повернення на поточний рахунок платника податків в установі банку або повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. Щодо інших напрямів використання таких коштів, то наявність податкового боргу, не є підставою для відмови у поверненні сум надмірно сплачених митних та інших платежів.
На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритий у Державній казначейській службі, не є поверненням надміру сплачених платником податків грошових зобов`язань на поточний рахунок платника в установі банку, яке обмежено пунктом 43.2 статті 43 ПК України.
Таким чином, дії відповідача щодо відмови у перерахуванні переплати з податку на додану вартість в сумі 10 000000,00 грн. на рахунок ПрАТ «ДТРЗ» у системі електронного адміністрування податку на додану вартість не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є протиправними.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частинами 1-2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, з урахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ПрАТ "ДТРЗ" до Державної податкової служби України в особі Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача скоригувати загальну суму поповнення рахунку Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" в системі електронного адміністрування податку на додану вартість шляхом її збільшення на суму 10 000 000,00 грн.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки адміністративний позов задоволено в повному обсязі, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2270,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Державної податкової служби України в особі Східного межрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків в частині надання відмови Приватному акціонерному товариству «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» у перерахуванні переплати з податку на додану вартість в сумі 10 000 000,00 грн. на рахунок Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Зобов`язати Державну податку службу України в особі Східного межрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків скоригувати загальну суму поповнення рахунку Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» в системі електронного адміністрування податку на додану вартість шляхом її збільшення на суму 10 000 000,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 10 червня 2021 року.

Суддя Н.Є. Сліпець