Справа № 460/2798/20
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
08 червня 2021 року ЛьвівСправа № 460/2798/20 пров. № А/857/1763/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Довгополова О.М.,
суддів: Гудима Л.Я., Святецького В.В.,
з участю секретаря судового засідання Юрченко М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Шевчука В.С. про ухвалення додаткового рішення в справі за апеляційною скаргою Рівненської обласної державної адміністрації на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року та додаткове рішення від 09 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної державної адміністрації про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рівненської обласної державної адміністрації про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.09.2019 по 06.04.2020 в сумі 124793,60 грн.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Рівненської обласної державної адміністрації середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 123876 гривень. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, Рівненської обласної державної адміністрації, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1251 гривня 16 копійок.

Додатковим рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року задоволено заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення. Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, Рівненської обласної державної адміністрації (майдан Просвіти, буд.1, м.Рівне, 33028, код за ), витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 (вісім тисяч) гривень.

Не погодившись із ухваленими судовими рішеннями, відповідач подав апеляційну скаргу.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року апеляційну скаргу залишено без задоволення. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року та додаткове рішення від 09 жовтня 2020 року у справі № 460/2798/20 залишено без змін.

29 квітня 2021 року на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Шевчука В.С. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів при вирішенні цього питання зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну допомогу адвоката надано суду: ордер РН-091 №595 (а.с.236); розрахунок суми гонорару № 19-10/22 від 24.10.2019 р. (а.с. 233); платіжне доручення (а.с.235).

Як видно із наведених документів, розмір судових витрат позивача за надання правової (правничої) допомоги у цій справі становить 5000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з ч. 9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Колегія суддів вважає, що розрахунок правничої допомоги завищений у співвідношенні до обсягу наданих позивачу послуг, оскільки вартість підготовки відзиву обсягом 7 сторінок не може становити 3000 грн. Натомість, колегія суддів вважає максимальним часом підготовки відзиву на апеляційну скаргу в апеляційній інстанції, зважаючи на той факт, що адвокатом вже досліджені всі обставини справи його довірителя у суді першої інстанції, 3 години, що у відповідності до розрахунку суми гонорару № 19-10/22 від 24.10.2019 р. становить 1500 грн (500 грн/год).

Щодо витрат на представництво інтересів у суді апеляційної інстанції, зокрема на участь представника в судовому засіданні, колегія суддів зазначає, що відповідно до матеріалів справи, судове засідання у справі 06 квітня 2021 року відбувалось без участі сторін, що свідчить про відсутність затрат будь-яких ресурсів представника (в т.ч. матеріальних та часових) для захисту інтересів позивача безпосередньо в судовому засіданні.

Аналізуючи викладене, беручи до уваги положення КАС України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що розмір витрат, зазначений позивачем, не є пропорційний, оскільки справа є незначної складності, а тому розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що відшкодуванню підлягають судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн, оскільки такий розмір витрат є цілком обґрунтованим, а також співмірний з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Отже, понесені позивачем витрати, пов`язані з розглядом справи, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської обласної державної адміністрації в розмірі 1500 (півтори тисячі) грн.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення заяви представника позивача та прийняття додаткового судового рішення.

Керуючись ст. ст. 243, 252, 310, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Шевчука В.С. про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову по справі № 460/2798/20 за апеляційною скаргою Рівненської обласної державної адміністрації на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року та додаткове рішення від 09 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної державної адміністрації про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської обласної державної адміністрації 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн 00 коп. судового збору.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повний текст додаткової постанови складено 11.06.2021 р.