Справа № 520/2648/21
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 р. Справа № 520/2648/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко О.В.,

при секретарі - Король Д.О.,

за участі представників:

позивача - Осипової Н.В., відповідача - Гусаченко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Харківській області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області, в якому просить суд скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ХК24479/926/НД/АВ/СП-ФС від 27.10.2020 року, винесену уповноваженою посадовою особою Головного управлінням Держпраці у Харківській області, якою накладено на Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 80 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що оскаржувана постанова про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ХК24479/926/НД/АВ/СП-ФС від 27.10.2020 року, винесену уповноваженою посадовою особою Головного управлінням Держпраці у Харківській області, якою накладено на Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 80 000,00 грн., є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в судовому порядку, оскільки за відсутності акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування відсутня підстава для накладення штрафу за ст. 265 КЗпП України (недопущення до проведення перевірки, створення перешкод у її проведенні).

Ухвалою суду від 24.02.2021 року відкрито провадження по справі. Призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 15.04.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

До канцелярії суду представником Головного управління Держпраці у Харківській області надано відзив на позов з доданими документами (а.с. 54 - 70), в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що оскаржувана постанова №ХК24479/926/НД/АВ/СП-ФС від 27.10.2020 року про накладення на позивача штрафу прийнята ГУ Держпраці у Харківській області за наявності законодавчо визначених підстав, є законною та обґрунтованою, тому не підлягає скасуванню.

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив (а.с. 71 - 77), в якій підтримав правову позицію, викладену в позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засідання представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, з посиланням на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав та мотивів, викладених у наданому до суду відзиві на позов у зв`язку з чим, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Держпраці у Харківській області здійснено захід державного контролю у формі інспекційного відвідування фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за адресою здійснення господарської діяльності - АДРЕСА_1 , (тривалість заходу з 17.09.2020 по 30.09.2020 року), за результатом якого складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №ХК24479/926/НД/АВ від 30.09.2020 року.

В акті №ХК24479/926/НД/АВ від 30.09.2020 року зазначено, що 17.09.2020 року до інспекції прибув адвокат позивача Соломаха В.Р., який отримав вимогу про надання документів від 17.09.2020 року №ХК24479/926/НД, в якій зобов`язано ФОП ОСОБА_1 в строк до 10:00 год. 21.09.2020 року надати перелік документів, що необхідно для проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування. Однак станом на 30.09.2020 року документів до Головного управління Держпраці у Харківській області надано не було. Таким чином ФОП ОСОБА_1 створено перешкоди у проведенні заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування (а.с. 26 - 28).

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Пунктом 2 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. №823 визначено, що заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Згідно абз. 7) п.10 Порядку №823, інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право отримувати від органів державної влади, об`єктів відвідування інформацію та/або документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування.

Як встановлено судом, позивачем не надано на письмову вимогу інспектора праці від 17.09.2020 року №ХК24479/926/НД документів, необхідних для проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування, чим створено перешкоди у проведенні цього заходу. В результаті чого інспекторами складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №ХК24479/926/НД/АВ від 30.09.2020 року.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що фактичною підставою для складання акту інспекційного відвідування та винесення оскаржуваної постанови №ХК24479/926/НД/АВ/СП-ФС від 27.10.2020 року про накладення штрафу стало те, що на вимогу відповідача позивач не надав до перевірки документів, чим і створив перешкоди у проведенні заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування.

На підставі акта інспекційного відвідування від 30.09.2020 року №ХК24479/926/НД/АВ, керуючись статтею 265 Кодексу законів про працю України, статтею 53 Закону України «Про зайнятість населення», частиною третьою статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 та на підставі абз. 8 частини 2 статті 265 КЗпП України, Головним управлінням Держпраці у Харківській області винесено постанову №ХК24479/926/НД/АВ/СП-ФС від 27.10.2020 року про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, якою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 80 000,00 грн. згідно абз. 8 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України (а.с. 32 - 34).

Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно пункту 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509, штрафи накладаються на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису;

- акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;

- акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування;

- акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Згідно положень абз.2, 7 та 8 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

- фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження;

- недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

- вчинення дій, передбачених абзацом сьомим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у шістнадцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Отже, у випадку складання акта за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю (в даному випадку, акта інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №ХК24479/926/НД/АВ від 30.09.2020 року) відповідач повинен був застосувати штраф, передбачений абз.2 ч.2 ст. 265 Кодексу законів про працю України. Натомість відповідач оскаржуваною постановою застосував до позивача штраф згідно абз.8 ч.2 ст. 265 КЗпП України, тобто за зовсім інше порушення.

Суд також звертає увагу, що положеннями пункту 14 Порядку №823 визначено, що у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування, зокрема ненадання на письмову вимогу інспектора праці інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 10 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, перевищення строків проведення інспекційного відвідування, визначених пунктом 9 цього Порядку, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування із зазначенням відповідних підстав, який у разі можливості підписується об`єктом відвідування або іншою уповноваженою ним особою.

Згідно пункту 16 вказаного вище Порядку №823, за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Отже, результати проведеного інспекційного відвідування оформлюються актом інспекційного відвідування (пункт 16 Порядку №823). В той час ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування, має наслідком складання акта зовсім іншої форми - акта про неможливість проведення інспекційного відвідування (пункт 14 Порядку №823).

Тобто в кожному конкретному випадку складаються різні за формою акти.

Оскільки позивачем не надано на письмову вимогу інспектора праці від 17.09.2020 року №ХК24479/926/НД документів, необхідних для проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування, відповідач повинен був скласти акт про неможливість проведення інспекційного відвідування із зазначенням відповідних підстав, що прямо передбачено пунктом 14 Порядку №823, чого відповідачем зроблено не було. Натомість, зафіксувавши ненадання об`єктом відвідування на вимогу інспектора праці інформації, необхідної для проведення заходу державного контролю, інспекторами Головного управління Держпраці був складений акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №ХК24479/926/НД/АВ від 30.09.2020 року, який складається лише за результатами проведеня заходу.

В судовому засіданні представник відповідача не зміг пояснити, з яких причин, зважаючи на ненадання позивачем документів до перевірки, інспекторами Головного управління складено акт інспекційного відвідування, а не акт про неможливість проведення інспекційного відвідування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Головного управління Держпраці в Харківській області №ХК24479/926/НД/АВ/СП-ФС від 27.10.2020 року про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення є незаконною та такою, що підлягає скасуванню в судовому порядку, оскільки винесена за відсутності підстави для її винесення.

Отже позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо з`ясування та дослідження судом решти доводів та аргументів, якими позивач доводить протиправність оскаржуваного рішення, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи, зокрема, позивача), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255, 295, п.15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Держпраці у Харківській області (, адреса: вул. Алчевських, буд. 40, м. Харків, 61002) про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову Головного управління Держпраці у Харківській області №ХК24479/926/НД/АВ/СП-ФС від 27.10.2020 року про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Харківській області ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 10 червня 2021 року.

Суддя О.В.Шевченко