Справа № 618/283/21
Суддя: Гніздилов Ю. М.
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 618/283/21
Провадження № 2-а/618/2/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року Дворічанський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Гніздилова Ю. М., за участю секретаря судового засідання - Рябенко Л. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Дворічна справу № 618/283/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону № 2 УПП в Харківській області лейтенанта поліції Лабадзе Гели Геловича, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, юридична адреса: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315-А, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Дворічанського районного суду Харківської області з позовною заявою до інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону № 2 УПП в Харківській області лейтенанта поліції Лабадзе Гели Геловича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, обґрунтовуючи свої вимоги таким.

13 березня 2021 року о 17 год 59 хв інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону № 2 УПП в Харківській області лейтенантом поліції Лабадзе Гелою Геловичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 479828, згідно з якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн 00 коп. Позивачем надавалися письмові пояснення на місці розгляду справи щодо незаконності його зупинки, відсутності підстав для винесення постанови та клопотання про залучення адвоката, які відповідачем були залишені без уваги. Доказів, які б підтверджували, що саме він керував транспортним засобом не надані, протокол про адміністративне правопорушення на підставі ч. 5 ст. 258 КУпАП інспектор не склав, а обмежився винесенням постанови про притягнення водія до відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП. Крім того, позивачу не повідомлено причини зупинки, не пред`явлено повноважень щодо зупинки та складення постанови, не роз`яснено його прав, не надано доказів вчинення правопорушення, не дозволено скористатись послугами захисника, не надано можливість надати власні докази невинуватості, ознайомитися з матеріалами справи, не з`ясовано обставини, що пом`якшують чи виключають відповідальність.

З огляду на вищевикладене, просить суд визнати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, протиправною та скасувати її, а провадження у справі закрити.

Ухвалою Дворічанського районного суду Харківської області від 05 квітня 2021 року, за клопотанням позивача до участі у справі залучено співвідповідача - Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, юридична адреса: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315-А.

05 квітня 2021 року до суду від представника Департаменту патрульної поліції - Іващенка О. О., надійшов відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими огляду на таке.

13 березня 2021 року приблизно о 18 год 28 хв на перехресті вул. Університетської та пл. Павлівської у м. Харкові працівниками патрульної поліції виявлений транспортний засіб Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований в іншій країні (Республіка Литва) та який здійснив проїзд прямо зі смуги, яка призначена для руху ліворуч, чим не виконав вимоги дорожнього знаку 5.18 «Напрямок руху по смузі». Після зупинення транспортного засобу, встановлення особи водія, поліцейський повідомив підстави застосування превентивних поліцейських заходів, роз`яснив суть правопорушення. Водій на вимогу поліцейського надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія.

За результатами перевірки відомостей щодо транспортного засобу за допомогою інформаційно-телекомукаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (ІПНП) встановлено, що вищевказаний автомобіль ввезено позивачем на територію України 04 вересня 2017 року через пункт пропуску «Виступовичі - Нова Рудня» в митному режимі транзит, тобто цей авто перебуває на митній території України більше 3 років, що свідчить про порушення строків переміщення транспортних засобів особистого користування з метою транзиту через митну територію України, які встановлені ст. 95 Митного кодексу України (яка передбачає для автомобільного транспорту 10 діб) та ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП.

Під час підготовки справи до розгляду, позивач вказав, що йому відомо про порушення терміну перебування вказаного автомобіля на митній території України, також не заперечував проти експлуатації та керування авто, який придбав для особистих цілей.

Як зазначає відповідач, позивачу в повному обсязі роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що підтверджується його особистим підписом в постанові та відеозаписом з відеореєстратора, який закріплений на форменому одязі поліцейського. Позивач заявив клопотання про залучення адвоката, на що поліцейський неодноразово пропонував перенести розгляд справи на іншу дату та час до УПП в Харківській області ДПП, на що позивач відповів категоричною відмовою, позбавивши себе таким чином можливості скористатися послугами адвоката під час розгляду справи. При цьому, відповідач вказує, що ОСОБА_1 спілкувався із захисником засобами телефонного зв`язку і ніхто з працівників поліції не перешкоджав та не заважав йому це робити. За результатами розгляду справи, поліцейським встановлено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 479828. Всі ці обставини підтверджуються записами з відеореєстратора працівника патрульної поліції, який був закріплений на його форменому одязі, які долучені до матеріалів справи.

Крім того, відповідач зазначає, що працівник патрульної поліції під час зупинки транспортного засобу Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , та подальшого розгляду справи діяв відповідно до своїх повноважень та у спосіб, визначений ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», ст. 23, 30, 31, 35 Закону України «Про Національну поліцію», а також відповідно до ст. 222 КУпАП, яка передбачає, що адміністративні правопорушення, передбачені ч. 8 ст. 121 КУпАП розглядають органи Національної поліції, та відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, яка передбачає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Також зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджено належними та допустимими доказами, зокрема відеоматеріалами з відеореєстратора та відомостями бази даних ІПНП, які підтверджують рух автомобіля Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача 13 березня 2021 року. При цьому, позивач особисто зазначив, що йому відома підстава зупинки авто під його керуванням та особисто надав документи на вищевказане авто. Натомість зі сторони позивача не надано жодних доказів, що спростовують факт керування та експлуатації ним транспортного засобу в порушення вимог ст. 95, 381 Митного кодексу України та ст. 16 Закону України «Про дорожній рух».

Позивач у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій судове засідання просив провести за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив судове рішення винести з урахуванням додаткових пояснень, в яких зазначив, що поліцейським не вжито дій щодо надання йому можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги на місці вчинення правопорушення.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоча про день, час та місце судового засідання повідомлялися своєчасно та належним чином. При цьому від них до суду не надійшло ніяких клопотань та заяв про розгляд справи за їх відсутності. У зв`язку з чим, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, справу розглянуто за відсутності відповідачів.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з оскаржуваною постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 479828 від 13 березня 2021 року, яка винесена інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону № 2 УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Лабадзе Гелою Геловичем, на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КупАП. Як вбачається з постанови, 13 березня 2021 року о 18 год 28 хв в м. Харкові, на перехресті площі Павлівської та вул. Університетської водій не виконав вимоги дорожнього знаку 5.18 Правил дорожнього руху України, а також водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, порушено строки його переміщення в митному режимі транзиту, згідно з ІПНП вказаний автомобіль ввезено 04 вересня 2017 року ОСОБА_1 , чим порушено вимоги ст. 381, 95 Митного кодексу України.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про дорожній рух» цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Разом з цим, ст. 31 цього ж Закону визначає, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Частиною першою статті 381 Митного кодексу України передбачено, що громадянам дозволяється поміщувати у митний режим транзиту транспортні засоби особистого користування з метою прохідного транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом, та переміщуються громадянами-нерезидентами. Переміщення транспортних засобів особистого користування з метою прохідного транзиту через митну територію України здійснюється у строки, встановлені статтею 95 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: 1) для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч. 8 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених норм у сукупності та в контексті запровадження заборони керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, та цілей Закону України «Про дорожній рух», свідчить, що порушення вказаної заборони, посягає на безпеку дорожнього руху, отже адміністративне правопорушення передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» регламентовано, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить, зокрема, регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частина восьма статті 121).

Таким чином, до компетенції органів Національної поліції належить розгляд справ про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, і накладати адміністративні стягнення.

За положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також засувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Так, відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 479828 від 13 березня 2021 року, 13 березня 2021 року о 18 год 28 хв в м. Харкові, на перехресті площі Павлівської та вул. Університетської водій не виконав вимоги дорожнього знаку 5.18 Правил дорожнього руху України. Вказаний знак означає «Напрямок руху по смузі». Показує дозволений напрямок руху по смузі.

З огляду на вказане, водій ОСОБА_1 був зупинений поліцейським правомірно, в межах повноважень працівників поліції, передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію України». Посилання позивача на те, що йому не повідомлено причини зупинки і не роз`яснено його прав, не відповідають дійсності та спростовуються наданим відповідачами відеоматеріалом з відеореєстратора, який досліджувався в судовому засіданні.

Відповідно до витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (ІПНП) транспортний засіб з державним номерним знаком НОМЕР_1 , завезений ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на територію України 04 вересня 2017 року через відділ митного оформлення «Виступовичі» митного поста «Північний», пункт пропуску «Виступовичі- нова Рудня», вид: транзит.

Доказів щодо продовження митними органами строку транзитного перевезення транспортного засобу Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , або його оформлення для вільного обігу на митній території України зі сплатою митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів, матеріали справи не містять.

Посилання позивача на те, що доказів його керування транспортним засобом не надані, суд вважає необґрунтованими та відхиляє, оскільки позивач в судовому засіданні підтвердив керування автомобілем Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , щодо якого порушено обмеження встановлені Митним кодексом України. Вказана обставина також підтверджується відеоматеріалом з відеореєстратора, яка була закріплена на форменому одязі поліцейського.

Вищезазначене підтверджує встановлені поліцейським під час розгляду адміністративної справи обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту.

За приписами частин 2 та 3 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки адміністративне правопорушення передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, то протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оспорювання особою допущеного порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не покладає на уповноважену особу обов`язку зі складення протоколу про таке правопорушення.

Таким чином, посилання позивача, зазначене в адміністративному позові, щодо протиправності не складання відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення суд вважає необґрунтованими.

З огляду на все вищезазначене, суд вважає безпідставними посилання позивача про незаконність дій працівників поліції під час зупинки його транспортного засобу, відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП. Факт вчинення позивачем вказаного правопорушення підтверджується наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, а також його поясненнями, наданими в судовому засіданні.

Разом з цим, щодо доводів позивача про порушення його права на користування юридичною допомогою, суд дійшов до такого висновку.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 КУпАП, у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІІ «Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, наказу МВС «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» № 1395 від 07.11.2015 року, встановлено, що поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Конституційний Суд України у своєму рішенні по справі № 13-рп/2000 від 16.11.2000 року, дійшов висновку, що закріпивши право будь-якої фізичної особи на правову допомогу, конституційний припис «кожен є вільним у виборі захисника своїх прав» (частина перша статті 59 Конституції України) за своїм змістом є загальним і стосується не лише підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного, а й інших фізичних осіб, яким гарантується право вільного вибору захисника з метою захисту своїх прав та законних інтересів, що виникають з цивільних, трудових, сімейних, адміністративних та інших правовідносин, а не тільки з кримінальних. Право на захист, зокрема, може бути реалізоване фізичною особою у цивільному, арбітражному, адміністративному і кримінальному судочинстві.

Так, під час підготовки до розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 заявив клопотання про залучення захисника.

З інформації, яка міститься на диску з відеозаписом з місця події, встановлено, що інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону № 2 УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Лабадзе Гелою Геловичем було зачитано позивачу його права та поставлено питання щодо того, чи бажає він надати будь які пояснення чи заявити клопотання в рамках підготовки справи до розгляду. Позивач висловив бажання скористатись правовою допомогою адвоката, якого однак необхідно зачекати. Поліцейський зазначив, що чекати не буде, тому розгляд справи або проводяться на місці або переноситься до Управління патрульної поліції в Харківській області за адресою: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315-А, про що складеться повідомлення про перенесення розгляду справи. Позивач висловив бажання провести розгляд справи на місці, але з адвокатом, на що поліцейський все одно пропонував не чекати і або проводити на місці або переносити. З відеозапису вбачається, що дійсно поліцейський надав можливість позивачу спілкуватися із захисником засобами телефонного зв`язку, після розмови з яким позивач підтвердив своє попереднє бажання здійснити розгляд справи на місці, але з адвокатом, який невдовзі прибуде, однак поліцейський вказав, що чекати не буде, тому почав розгляд справи по суті.

Суд зазначає, що право особи на захист та правову допомогу - одна з найважливіших державних гарантій захисту прав і свобод людини та громадянина, закріплених ст. 59, ч. 2 ст. 63, п. 5 ч. 3 ст. 129 Конституції України та міжнародними актами, які становлять національне законодавство, щодо прав людини і основоположних свобод (ст. 11 Загальної декларації прав людини; ч. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права; ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), і не може бути обмежено з огляду на освіту, посаду, соціальний статус особи, яка заявляє про бажання скористатись правовою допомогою адвоката.

Як встановлено судом, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу, а отже розгляд справи здійснюється на місці вчинення адміністративного правопорушення. Вказане і підтвердив сам поліцейський при зупинці позивача та повідомлення йому про вчинення ним адміністративного правопорушення.

Оскільки позивач заявив клопотання про розгляд справи на місці вчинення правопорушення в присутності адвоката, яке було залишене без належної уваги поліцейським, то суд дійшов до висновку, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідачем не вжито необхідних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги саме при розгляді справи на місці вчинення правопорушення, як це передбачено законом, і безпідставно відмовив в реалізації такого права.

Надання позивачу можливості спілкуватися засобами телефонного зв`язку із адвокатом не замінює правову допомогу, яку можна отримати при безпосередній присутності захисника при розгляді справи.

Таке істотне порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, є підставою для скасування постанови, незалежно від наявності чи відсутності вини позивача.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 640/16220/16-а та у постанові від 18 лютого 2020 року у справі № 524/9827/16-а.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, порушення поліцейським процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, незалежно від наявності чи відсутності вини позивача, є підставою для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, за якою позивача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП.

За таких обставин справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши та дослідивши обставини, на які посилалися позивач та відповідачі як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у зв`язку з цим постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 479828 від 13 березня 2021 року, підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Керуючись ст. 8, 19, 63, 59, 129 Конституції України, ст. 1, 14, 16, 31 Закону України «Про дорожній рух», ст. ст. 7, 9, 222, 245, 251, 258, 268, 271, 276, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 5 - 9, 12, 20, 72, 77, 90, 205, 241-246, 255, 286, 292, 293, 295, пп. 10 ч. 1 Перехідних положень Розділу VІІ КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 479828 від 13 березня 2021 року, винесену інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону № 2 УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Лабадзе Гелою Геловичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП, і накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн 00 коп. - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , - закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Дворічанський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю. М. Гніздилов