Справа № 320/8476/20
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2021-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

11 червня 2021 року справа №320/8476/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовомДержавного реєстратора Литвинівської сільської ради Вишгородського району Київської області ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, Державний реєстратор, ОСОБА_1 )
доМіністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач, Мін`юст)
третя особаДержавне підприємство «Національні інформаційні системи» (далі по тексту - третя особа)
провизнання незаконними та скасування наказів відповідача від 28 серпня 2020 року №2936/5, від 28 серпня 2020 року №2937/5 та від 16 вересня 2020 року №3155/5 «Про задоволення скарги» в частині анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державному реєстратору ОСОБА_1
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду, зазначаючи про протиправність оскаржуваних наказів Мін`юсту в частині в частині анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державному реєстратору ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивача зазначає такі обставини: відповідач прийняв рішення щодо осіб, які не мали на це повноваження та права яких не були порушені, що прямо заборонено підпунктом 7 пункту 8 та пункуту 5 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; при винесенні наказу порушений пункт 3 статті 37 вказаного Закону, оскільки скарга не підлягала розгляду по причині пропущених строків на подачу скарги скаржниками; відповідач недотримався строку розгляду самої скарги, що значно перевищив 45-денний строк, передбачений пунктом 3 статті 37 Закону; в наказі відповідача є явні суперечності та перекручування фактів, оскільки станом на дату подання скарги (04 червня та 06 липня 2020 року) ще не відбулося подій - переходу прав від ТОВ «Мінтай» до ТОВ «АБВ Нерухомість», зареєстрованих державним реєстратором Одрихівським О.Т. тільки 15 липня 2020 року, внаслідок чого у скарзі дані факти відображені бути не могли; анулювання доступу державному реєстратору ОСОБА_1 доступу до реєстру є неспівмірним принципу пропорційності, а оскаржуване рішення є необґрунтованим.

У додаткових поясненнях позивач знову вказав про те, що заявники не підтвердили своїх право скаржників, та звертав увагу, що відповідач не запросив ОСОБА_1 для участі при розгляді скарг скаржників, чим порушило його права згідно з пунктом 10 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128.

Суд встановив, що позивач у прохальній частині позовної заяви допустив описку в частині дати оскаржуваних наказів, а саме замість 28 серпня 2020 року вказав 20 серпня 2020 року.

Ухвалою від 22 вересня 2020 року Київський окружний адміністративний суд передав справу за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою від 17 березня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі №320/8476/20 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи із такого: скаржники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 мали право оскаржувати дії та рішення державного реєстратора; строки розгляду скарг не порушені. На думку відповідача, встановлення факту прийняття державним реєстратором ОСОБА_1 неправомірних рішень, згідно яких безпідставно зареєстровано право власності ТОВ «Мінтай» на об`єкти нерухомого майна, з урахуванням їх характеру та наслідків у вигляді протиправного позбавлення прав на зазначені об`єкти скаржників є підставю для застосування відповідних заходів стягнення у вигляді анулювання доступу державному реєстратору ОСОБА_1 до Державного реєстру прав.

Третя особа подала пояснення, в якому просила розглянути справу відповідно до вимог чинного законодавства, та вказала, що Державне підприємство «Національні інформаційні системи» є технічним адміністратором Державного реєстру та не уповноважене приймати управлінських рішень.

Ухвалою від 11 травня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва відмовив відповідачу у задовлленні клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (частина друга статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до пункту 2 наказу Мін`юсту від 28 серпня 2020 року №2936/5 «Про задоволення скарги» скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20 лютого 2020 року №51236667, прийняте державним реєстратором ОСОБА_1 та в пункті 4 цького наказу вирішено анулювати доступ цьому реєстратору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 2 наказу Мін`юсту від 28 серпня 2020 року №2937/5 «Про задоволення скарги» скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20 лютого 2020 року №51237421, прийняте державним реєстратором ОСОБА_1 та в пункті 4 цького наказу вирішено анулювати доступ цьому реєстратору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 2 наказу Мін`юсту від 16 вересня 2020 року №3155/5 «Про задоволення скарги» скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10 січня 2020 року №50608209, від 30 січня 2020 року №50887271, від 30 січня 2020 року №50889105, від 19 травня 2020 року №52293313, прийняті державним реєстратором ОСОБА_1 та в пункті 3 цького наказу вирішено анулювати доступ цьому реєстратору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як свідчить зміст позовних вимог, позивач оскаржує ці накази в частині анулювання йому доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тому в межах спірних правовідносин суду належить встановити, чи були підстави для застосування такого заходу стягнення та чи дотримано порядок його застосування.

При цьому правомірність рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав не є предметом цього спору.

Суд зауважує, що позивач не посилається на відсутність виявлених відповідачем порушень як на підставу позову, а лише вказує в обґрунтування доводів протиправності наказів відповідача на допущені процедурні порушення та відсутність підстав для застосування такого суворого заходу як анулювання доступу до реєстру.

Відповідно до частини шостої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення зокрема про:

1) відмову у задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:

а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги;

б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав;

в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором;

в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу;

г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.

Отже, за результатами розгляду скарги Мін`юст має право прийняти рішення про анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав, проте, таке рішення має бути мотивованим.

Разом із тим, суд звертає увагу, що рішення відповідача про анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав, викладені у відповідних пунктах оскаржуваних наказів, не містять жодного мотивування та підстав, з яких Мін`юст дійшов висновку про необхідність саме анулювати доступ до Державного реєстру прав.

Не містять такого мотивування також наявні у справі висновки колегії Мін`юсту з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, які стали підставою для прийняття оскаржуваних рішень.

Крім того, відповідач не довів необхідності застосування до ОСОБА_1 найсуворішого заходу стягнення та не обґрунтував належним чином, чому застосовано саме анулювання доступу, а не тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.

Верховний Суд у постанові від 15 серпня 2019 року №826/12480/17 вказав, що законодавець, наділяючи Міністерство юстиції України функціями контролю у сфері державної реєстрації прав та визначаючи порядок застосування ним видів заходів впливу до державних реєстраторів, як контролюючий орган також зобов`язав його мотивувати таке рішення. Тобто, Міністерство юстиції України зобов`язане навести підстави прийняття такого рішення, зазначити належні і достатні мотиви, за яких застосовано саме такий захід впливу, та обґрунтувати строки його застосування.

Досліджуючи процедуру розгляду скарг, які стали підставою для прийняття оскаржуваних рішень, суд звертає увагу на таке.

Процедуру розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, що здійснюється Мін`юстом, визначає Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128 (далі по тексту Порядок №1128).

Згідно з пунктами 2, 3, 4 Порядку №1128 для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін`юстом.

Розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено (далі - скаржник), що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов`язкові відомості, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та/або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд.

Розгляд скарг здійснюється у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян» з урахуванням особливостей, передбачених законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», які обраховуються з моменту реєстрації її суб`єктом розгляду скарги.

Пунктом 9 Порядку №1128 встановлено, що під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує:

1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту;

2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прийнято, вчинено на законних підставах;

3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації;

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.

Не пізніше наступного робочого дня з дня прийняття Мін`юстом рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні засвідчені в установленому законодавством порядку відповідні копії рішень Мін`юсту чи його територіального органу, копії висновків колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) розміщуються на офіційному веб-сайті Мін`юсту (пункт 14 Порядку №1128).

Пункт 10 Порядку №1128 встановлює, що для розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально Мін`юст запрошує скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів.

Як вбачається із пункту 11 Порядку №1128, суб`єкт розгляду скарги своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел); 2) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).

Відповідно до пункту 12 Порядку №1128 копії скарги у сфері державної реєстрації та доданих до неї документів надаються особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку (крім скаржника), в день розгляду Мін`юстом скарги у сфері державної реєстрації колегіально.

За відповідним клопотанням осіб, визначених в абзаці першому цього пункту, колегія відкладає розгляд скарги у сфері державної реєстрації на не більше ніж одну годину для забезпечення можливості ознайомлення таких осіб з відповідною скаргою та доданих до неї документів. Особи, визначені в абзаці першому цього пункту, мають право подавати письмові пояснення по суті скарги у сфері державної реєстрації, які обов`язково приймаються колегією до розгляду.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не надав суду будь-яких доказів, які б підтверджували, що позивач був повідомлений про розгляд скарг на його рішення та за результатом розгляду яких прийняті оскаржувані наказу, а також не надав доказів отримання позивачем документів щодо розгляду поданої скарги та доказів, які б свідчили про належне ознайомлення позивача зі скаргою.

Отже, відповідач не надав належних доказів того, що під час розгляду скарг по суті запрошувався позивач, що він своєчасно повідомлявся про час та місце розгляду скарг, а також, що йому своєчасно направлялися копія скарг та додані до них документи, що позбавило право позивача надати відповідні пояснення з приводу скарги, які також мали б враховуватися під час розгляду зазначеної скарги.

При цьому суд наголошує на важливості дотримання і неухильного виконання процедури розгляду скарги, що безпосередньо пов`язано із забезпеченням права особи, інтересів якої вона стосується, на захист, зокрема надання нею відповідних пояснень з приводу спірного питання.

Недотримання порядку розгляду скарги у вимірі сказаного, мети, значення і призначення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, за наслідками якої один із суб`єктів реєстраційних дій втрачає речове право, а інший набуває, і при цьому відбувається обмеження права першого на можливість щонайменше донести свою позицію про правильність дій державного реєстратора чи суб`єкта державної реєстрації прав, не може і не повинно визнаватися формальним порушенням.

Слід зауважити, що у пункті 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

З урахуванням викладеного суд вважає, що невиконання суб`єктом владних повноважень вимог законодавства в цій частині зводить нанівець законність всієї процедури розгляду скарги та, як наслідок, прийнятого за її результатами рішення.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №826/19452/16, від 20 травня 2019 року у справі №826/9046/16, від 19 червня 2019 року у справі №826/14385/16.

Таким чином, відповідач, приймаючи оскаржувані рішення в частині анулювання позивачу доступу до Державного реєструр прав, діяв всупереч вимог пунктів 9-11 Порядку та з порушенням права позивача на участь у процесі прийняття рішення.

Суд звертає увагу, що у межах спірних правовідносин відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність та обґрунтованість прийнятих ним рішень в частині анулювання позивачу доступу до Державного реєстру прав з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема в частині обґрунтованості та пропорційності.

Враховуючи викладене, накази Мін`юсту від 28 серпня 2020 року №2936/5, від 28 серпня 2020 року №2937/5 та від 16 вересня 2020 року №3155/5 «Про задоволення скарги» в частині анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державному реєстратору ОСОБА_1 є протиправними та підлягають скасуванню.

Поряд із цим, суд не погоджується з іншими доводами позивача, які покладені в основу позову.

Так, в частині доводів позивача про те, що відповідач прийняв рішення щодо осіб, які не мали на це повноваження та права яких не були порушені, суд звертає увагу, що зазначені обставини встановлювались під час розгляду по суті скарг скаржників, однак правомірність оскаржуваних наказів в частині скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію прав на нерухоме майно не стосується предмета доказування у цій справі.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що скарга не підлягала розгляду по причині пропущених строків на подачу скарги скаржниками, оскільки відповідно до частини третьої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Проте, позивач не довів, що у межах спірних правовідносин фізичні особи-скаржник порушили 60-денний строк з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли вони дізналися чи могли дізнатися про порушення їх прав.

Посилання позивача на те, що відповідач недотримався строку розгляду самої скарги, що значно перевищив 45-денний строк, передбачений пунктом 3 статті 37 Закону, не приймаються судом до уваги як такі, що не впливають на правомірність оскаржуваного рішення, а самі дії чи бездіяльність відповідача в частині несвоєчасного розгляду скарг позивач не оскаржує.

Помилковими є твердження позивача про те, що в наказі відповідача є явні суперечності та перекручування фактів (станом на дату подання скарги) 04 червня та 06 липня 2020 року ще не відбулося подій - переходу прав від ТОВ «Мінтай» до ТОВ «АБВ Нерухомість», зареєстрованих державним реєстратором Одрихівським О.Т. тільки 15 липня 2020 року, внаслідок чого у скарзі дані факти відображені бути не могли), оскільки жоден із оскаржуваних наказів не містить посилань на вказані обставини.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач не довів правомірність оскаржуваного наказу з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов державного реєстратора ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов задоволено, на користь позивача належить присудити сплачену ним суму судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Державного реєстратора Литвинівської сільської ради Вишгородського району Київської області ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати накази Міністерства юстиції України від 28 серпня 2020 року №2936/5, від 28 серпня 2020 року №2937/5 та від 16 вересня 2020 року №3155/5 «Про задоволення скарги» в частині анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державному реєстратору Литвинівської сільської ради Вишгородського району Київської області ОСОБА_1.

3. Стягнути на користь Державного реєстратора Литвинівської сільської ради Вишгородського району Київської області ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 522,40 грн. (дві тисячі пятсот двадцять дві гривні сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Державний реєстратор Литвинівської сільської ради Вишгородського району Київської області ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Міністерство юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13; ідентифікаційний код 00015622);

Державне підприємство «Національні інформаційні системи» (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 4; ідентифікаційний код 39787008).

Суддя В.А. Кузьменко