Справа № 580/808/21
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року справа № 580/808/21

18 годин 17 хвилин м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді Трофімової Л.В., за участі секретаря Безпалого А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу № 580/808/21

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) [представник позивача, адвокат Кирман О.Д. за ордером]

до Управління Держпраці у Черкаській області (бул. Шевченка, 205, м. Черкаси, 18001, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник відповідача не прибув]

про визнання протиправною та скасування постанови, прийняв рішення.

18.02.2021 ФОП ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Черкаській області, просить:

визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Черкаській області від 21.01.2021 № ЧК 752/362/АВ/ТД-ФС-4 про накладення штрафу у сумі 50 000 грн стосовно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ;

стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати з правничої допомоги у сумі 7000 грн шляхом безспірного списання коштів органами державної казначейської служби України.

Ухвалою від 15.03.2021 відкрито загальне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 07.04.2021. Ухвалою від 07.04.2021 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 23.04.2021. У зв`язку з поширенням коронавірусної інфекції та хворобою судді Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 з 19.04.2021 по 14.05.2021 включно засідання 23.04.2021 не відбулося, підготовче засідання призначено на 19.05.2021. Ухвалою від 19.05.2021 продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі 580/808/21 на 30 днів з 14.05.2021, закрито підготовче провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 04.06.2021, 07.06.2021. Ухвалою від 07.06.2021 відмовлено у клопотанні відповідача про допит у якості свідка ОСОБА_3 , позаяк зазначена особа є службовою особою, яка склала акт від 10.12.2020 № ЧК 7527362/АВ і на час розгляду справи звільнена зі служби, а тому обставини, що може повідомити свідок, відображено у акті, засвідчена копія якого наявна у матеріалах справи.

У обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.12.2020 до місця здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , інспектором праці ОСОБА_3 здійснено інспекційне відвідування та складено акт інспекційного відвідування ФОП, яка використовує найману працю від 10.12.2020 № ЧК 7527362/АВ, протокол від 10.12.2020 № 752/362/П/ПТ про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого частиною 3 статті 41 КУпАП, що направлено на розгляд Уманського міськрайонного суду Черкаської області. 03.02.2021 постановою Уманського міськрайонного суду провадження у справі № 705/5011/20 закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення за частиною 3 статті 41 КУпАП, що відповідно до статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою звільнення від доказування. 21.01.2021 заступником начальника Управління Держпраці у Черкаській області Жарковою М.В. стосовно позивача прийнято постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № ЧК 752/362/АВ/ТД-ФС-4 та накладено штраф у сумі 50 000,00 грн. Позивач вважає, що відповідач намагається двічі притягнути ФОП ОСОБА_1 до юридичної відповідальності за одне й те саме діяння за нормами частини 2 статті 265 КЗпП України та за частиною 3 статті 41 КУпАП, що не визначено статтею 61 Конституції України. У акті від 10.12.2020 № ЧК 752/362/АВ та постанові від 21.01.2021 № ЧК 752/362/АВ/ТД-ФС-4 зазначено, що позивачем було допущено до роботи без укладення трудового договору ОСОБА_4 . В графі акта від 10.12.2020 року № ЧК 752/362/АВ «опис стану додержання вимог законодавства про працю» зазначено: «аналізом наданих документів та пояснень встановлено. На день інспекційного відвідування в кіоску працювала ОСОБА_4 . З пояснень ФОП ОСОБА_1 продавець знаходиться на стажуванні. Підприємець відсутній». Позивач вважає такі висновки необґрунтованими, позаяк не міг надати пояснень, якщо був відсутній. Службова особа відповідача, здійснюючи інспекційне відвідування, повинен був безпосередньо переконатись у тому, що ОСОБА_4 дійсно допущена до роботи в день перевірки без укладеного трудового договору та зафіксувати цей факт засобами аудіо-, фото- та відеотехніки, опитати інших працівників про відомі їм обставини з цього приводу, здійснити закупівлю певного товару, отримати чек, тощо. Доказів про перебування громадянки ОСОБА_4 у трудових відносинах з позивачем чи допуск її до роботи в кіоску без укладення трудового договору не надано. У позові зазначено, що особа з прізвищем « ОСОБА_5 » позивачеві не відома. У відповіді на відзив зазначено, що ОСОБА_6 не була допущена до роботи, а переписка з відповідачем не є доказами у розумінні статтей 73-76 КАС України. Представник позивача у судовому засіданні 26.06.2019 позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив задовольнити позов повністю.

Відповідач позов не визнав, 07.04.2021 подав до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що у письмових поясненнях позивача, наданих перевіряючому 10.12.2020 зазначено, що в кіоску за адресом АДРЕСА_2 (торгівля алкоголем та тютюном) стажувалась працівник ОСОБА_4 , а сам позивач від`їжджав у справах, оформлення працівника буде здійснено тоді, коли «працівник навчиться торгувати». Режим роботи з 7:00 до 22:00. У протоколі від 10.12.2020 № 752/362/П/ПТ позивачем було власноруч зазначено порушення буде усунуте. 17.12.2020 позивачем до відповідача подано лист про усунення виявлених порушень оформлення працівника ОСОБА_7 та повідомлення про зазначену обставину ГУ ДПС у Черкаській області. У відзиві зазначено, що матеріалами перевірки підтверджується факт допуску особи до роботи без оформлення трудових відносин, а тому штраф, застосований відповідачем до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у сумі 50000 грн згідно постанови Управління Держпраці у Черкаській області від 21.01.2021 № ЧК 752/362/АВ/ТД-ФС-4 є правомірним. У задоволенні позову відповідач просив відмовити. Представник відповідача у судове засідання не прибув, 07.06.2021 подав клопотання про проведення судового засідання за його відсутності.

19.04.2021 позивачем подано відповідь на відзив, а 04.06.2021 відповідачем подано відзив на позов з урахуванням доповнених підстав.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити з огляду на таке.

Конституцією України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно з положеннями частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно вимог частини 1 статті 12 Конвенції Міжнародної організації праці 1947 року №81 «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі», що ратифікована Законом України від 08.09.2004 №1985-IV інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право безперешкодно, без попереднього повідомлення і у будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке інспектується. Відповідно до частини 2 статті 12 Конвенції у разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків. Статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори України» передбачено, що чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності 12.09.2003, житель АДРЕСА_3 , має види діяльності: код КВЕД 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (а.с.9).

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення № 96) Держпраці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, а також з питань нагляду та контролю, зокрема за додержанням законодавства про працю. Пунктом 7 Положення № 96 передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Управління Держпраці у Черкаській області (далі Управління) є територіальним органом Державної служби України з питань праці та діє на підставі Положення про Управління Держпраці у Черкаській області, затвердженого наказом Держпраці від 03.08.2018 № 84 (далі Положення № 84). Повноваження Управління поширюються на територію Черкаської області. Згідно підпункту 5 пункту 4 Положення № 84 Управління відповідно до покладених на нього завдань, здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі, їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю. Згідно з підпунктом 5 пункту 6 Положення № 84, Управління для виконання завдань має право проводити безперешкодно відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення у будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, що використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 (далі Порядок № 823). Відповідно до пункту 5 Порядку № 823 інспекційне відвідування або рішення інспектора праці про відвідування роботодавця, передбачене пунктом 28 цього Порядку, підлягає повідомній реєстрації Держпраці чи її територіальним органом до початку їх проведення. Згідно з пунктом 8 Порядку № 823 під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності). Пунктом 9 Порядку № 823 тривалість інспекційного відвідування не може перевищувати 10 робочих днів. Відповідно до пункту 10 Порядку № 823 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право: під час проведення інспекційних відвідувань за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, без попереднього повідомлення о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, що є предметом інспекційного відвідування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги; наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; отримувати від органів державної влади, об`єктів відвідування інформацію та/або документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування. Згідно пункту 11 Порядку № 823 вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів, пояснень, доступу до всіх видів приміщень, організації робочого місця, внесена у межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Суд дійшов висновку, що у відповідача наявні повноваження на здійснення контролю за додержанням законодавства про працю суб`єктами господарювання, які здійснюють господарську діяльність та використовують найману працю у межах Черкаської області, зокрема стосовно ФОП ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що наказом Управління Держпраці у Черкаській області від 08.12.2020 № 909-Н на підставі листа Уманської місцевої прокуратури доручено провести інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 щодо додержання ним законодавства про працю (а.с.67).

10.12.2020 на підставі направлення від 08.12.2020 № 903 (а.с.68) посадовою особою відповідача за участі головного спеціаліста відділу аудиту Уманської міської ради Попелухи Людмили Іванівни здійснено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_8 , результати якого оформлено актом від 10.12.2020 № ЧК752/362/АВ (а.с.69-73).

За результатами перевірки встановлено порушення: статті 21 КЗпП України у кіоску працювала ОСОБА_4 , з пояснень ФОП ОСОБА_1 продавець перебувала на стажуванні; встановлено , що без дотримання частини 3 статті 24 КЗпП України працівника допущено до роботи без оформлення трудового договору та повідомлення ДФС про прийняття працівника на роботу (а.с.72 зворотній бік). Копію акта від 10.12.2020 отримано позивачем, про що міститься особистий підпис позивача (а.с.73).

У матеріалах справи міститься власноруч написане пояснення позивача від 10.12.2020, відповідно до яких у кіоску за адресом АДРЕСА_2 (торгівля алкоголем та тютюном режим роботи з 7:00 до 22:00) стажувалась працівник ОСОБА_4 , а сам позивач від`їжджав у справах, оформлення працівника обіцяв здійснено тоді, коли працівник «навчиться торгувати» (а.с.81).

10.12.2020 посадовою особою відповідача складено протокол № 752/362/П/ПТ про порушення, передбачене частиною 3 статті 41 КУпАП, де позивачем власноруч зазначено порушення буде усунуте (а.с.76 зворотній бік).

11.12.2020 позивачеві направлено повідомлення № 17-05/10592 та № 17-05/10593 про розгляд справи про накладення штрафів за порушення законодавства про працю (а.с.77-79).

21.01.2021 за порушення вимог частини 1 статті 21 та частини 3 статті 24 КЗпП України, постанови Кабінету Міністрів України № 413, на підставі статті 265 КЗпП України, статті 53 Закону України «Про зайнятість населення», частини 3 статті 34 Закону України про місцеве самоврядування в Україні, за Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі Порядок № 509) прийнято постанову № ЧК 752/362/АВ/ТД-ФС-4 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафу у сумі 50 000 грн (а.с.26-27).

03.02.2021 постановою Уманського міськрайонного суду провадження у справі № 705/5011/20 закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 41 КУпАП (а.с.28-30).

10.12.2020 позивачу вручено припис від 10.12.2020 № ЧК752/362/АВ-П про усунення виявлених порушень (а.с.74).

17.12.2020 позивачем до відповідача подано лист про усунення виявлених порушень оформлення працівника ОСОБА_7 та повідомлення про зазначену обставину ГУ ДПС у Черкаській області (а.с.82-84).

Оцінюючи твердження позивача про наявність процедурних порушень під час проведення перевірки суд зазначає, що допуск до проведення контролюючого заходу нівелює правові наслідки процедурних порушень (у випадку їх наявності), допущених контролюючим органом під час призначення та/або проведення контролюючого заходу, у зв`язку з чим за умови такого допуску підставою для скасування рішення може бути лише неправильність його прийняття по суті. Наявність підпису позивача у акті інспекційного відвідування ФОП, яка використовує найману працю від 10.12.2020 №ЧК752/362/АВ свідчить про допуск посадових осіб відповідача до проведення перевірки (а.с.69).

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №2а/0570/13351/11 (ЄДРСР 73487135). Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оцінюючи твердження позивача щодо протиправності оскаржуваної постанови про накладення штрафу 21.01.2021 № ЧК 752/362/АВ/ТД-ФС-4, суд зазначає про таке.

Трудове законодавство поширюється на всіх роботодавців, тож підприємець зобов`язаний вести документацію щодо кадрового персоналу (табель обліку робочого часу, правила внутрішнього трудового розпорядку, накази, особові картки працівників), пов`язану з оформленням трудових відносин із найманими працівниками. Працівник може бути допущений до роботи після (стаття 24 КЗпП): укладення трудового договору; оформлення наказу (розпорядження) ФОП про прийняття на роботу; повідомлення фіскальної служби. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 413 повідомлення про прийняття працівника па роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.

Судом встановлено, що позивачем прийнято на роботу ОСОБА_7 (під час здійснення перевірки назвалась ОСОБА_4 ) згідно з наказом від 14.12.2020 №9 з 15.12.2020, про що направлено повідомлення до ГУ ДПС у Черкаській області про прийняття працівника на роботу, після здійснення допуску до роботи, що є порушенням вимог постанови КМУ № 413.

Відповідно до абзацу 8 частини 2 статті 265 КЗпПУ юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу у разі порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати. Частиною 1 статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що фізичні особи - підприємці, винні у порушенні законодавства про зайнятість населення, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту). Штрафи накладаються на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису; акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників; акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування; акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю. Пунктом 3 Порядку № 509 передбачено, що справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому сьомому пункту 2 цього Порядку. Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. Згідно пункту 4 Порядку № 509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу. Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка. У разі відсутності підстав для складення постанови про накладення штрафу уповноважена посадова особа письмово повідомляє про це суб`єкту господарювання у строки, визначені абзацом першим пункту 3 цього Порядку.

Згідно статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 № 294-IX у 2020 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить: з 1 вересня 5000 гривень.

21.01.2021 Управлінням Держпраці у Черкаській області за результатами розгляду справи про накладення штрафу на підставі акта інспекційного відвідування від 10.12.2020 за порушення вимог частини 1 статті 21 та частини 3 статті 24 КЗпП України, постанови Кабінету Міністрів України № 413, на підставі статті 265 КЗпП України, статті 53 Закону України «Про зайнятість населення», частини 3 статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Порядком № 509 прийнято постанову № ЧК 752/362/АВ/ТД-ФС-4 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафу у сумі 50 000 грн (а.с.26-27), копію постанови направлено позивачу 21.01.2021 листом з повідомленням про вручення.

Суд дійшов висновку, що відповідачем під час розгляду матеріалів, оформлення і прийняття оскаржуваної постанови від 21.01.2021 № ЧК 752/362/АВ/ТД-ФС-4 правомірно накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф на підставі абзацу 8 частини 2 статті 265 КЗпПУ, за порушення вимог частини 3 статті 24 КЗпП України та Постанови №413.

Оцінюючи твердження позивача, що відповідачем не було встановлено прізвище особи, яку допущено до роботи без оформлення трудового договору, суд зазначає, що підставою для відповідальності за статтею 265 КЗпПУ є допущення особи до виконання роботи без оформлення трудового договору, що підтверджується зібраним у справі доказами, а наявність у допущеної до роботи особи іншого прізвища не спростовує факту порушення допущення до роботи без оформлення трудового договору та без повідомлення ДФС про прийняття працівника на роботу.

Представник позивача у судовому засіданні не пояснив причини розбіжності у відрекомендованому прізвищі «стажера» ОСОБА_9 та оформленої за наслідком інспекційного відвідування особи ОСОБА_7 .

Суд дійшов висновку, що відповідачем під час прийняття оскаржуваної постанови від 21.01.2021 № ЧК 752/362/АВ/ТД-ФС-4 правомірно накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпПУ за порушення вимог частини 3 статті 24 КЗпП України та Постанови №413, позаяк допущено до виконання функцій продавця особу без укладення трудового договору та без повідомлення ДФС про прийняття працівника на роботу.

Факт допуску позивачем до роботи продавцем однієї особи без належного оформлення трудових відносин підтверджується встановленими судом обставинами, зокрема визнанням правопорушення: письмовими поясненнями позивача (а.с.81), листом позивача про усунення виявлених порушень (а.с.82-84), поясненнями позивача у протоколі від 10.12.2020 (а.с.76).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин. Згідно частини 1 статті 21 КЗпПУ трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується викопувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (стаття 23 КЗпПУ). Частинами 1, 3 статті 24 КЗпПУ встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такої форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коди працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з мигань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску па загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 4 статті 24 КЗпПУ).

Верховний Суд України у пункті 7 постанови Пленуму від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснив, що фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI право проходити стажування за професією (спеціальністю) на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання на умовах, визначених договором про стажування у вільний від навчання час мають студенти вищих та учні професійно-технічних навчальних закладів, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні. Строк стажування за договором не може перевищувати шести місяців. Запис про проходження стажування вноситься до трудової книжки.

Громадяни, які мають офіційний статус безробітного, можуть проходити стажування професійне навчання працівників на виробництві, на тому чи іншому підприємстві за договором між роботодавцем, державним центром зайнятості і майбутнім працівником, що має статус безробітного. Після закінчення стажування підприємство зобов`язується працевлаштувати такого працівника.

З метою перевірки відповідності працівника роботі, що доручається, керівником може встановлюватися випробування. Відповідно до статті 26 КЗпП України умова про випробування повинна бути зафіксована в наказі (розпорядженні) про прийняття цього працівника на роботу. У період випробування на таких працівників поширюються всі вимоги законодавства про працю і обов`язково передує цьому укладення трудового договору.

Верховний Суд у постанові від 30.10.2018 у справі №817/2331/16 (ЄДРСР 77473418) за матеріалами якої продавець фактично виконувала обов`язки продавця в магазині, де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП, без оформлення трудового договору, зазначив: згідно письмових пояснень ОСОБИ, остання з 01.11.2016 проходила стажування за домовленістю з ФОП ОСОБА особисто підтвердила проходження нею стажування у ФОП ОСОБА_1 та вказала на відсутність документів, що б підтверджували її офіційне працевлаштування чи проходження стажування. Враховуючи надані пояснення, беручи до уваги фактичний допуск посадових осіб відповідача до проведення перевірки, Суд вважає правильними висновки суду апеляційної інстанції щодо наявності в діях ФОП ознак порушень трудового законодавства.

Суд встановив, що позивачем не надано розпорядчих актів про умови випробування та/або стажування особи (за направленням центром зайнятості; студент вищого та учень професійно-технічного навчального закладу у вільний від навчання) на місці реалізації алкоголю і тютюну.

Оцінюючи пояснення позивача про допуск працівника на стажування суд зазначає про таке. Підприємець веде трудові книжки працівників, які працюють у нього за основним місцем роботи понад 5 днів (пункт 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58). Записи до трудової книжки ФОП робить самостійно під час прийняття на роботу відповідно до укладеного трудового договору, а також при його розірванні. Відповідно до пункту 1.4 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці та Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженого наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26.01.2005 № 15 визначено стажування як набуття особою практичного досвіду виконання виробничих завдань і обов`язків на робочому місці підприємства після теоретичної підготовки до початку самостійної роботи під безпосереднім керівництвом досвідченого фахівця. Відповідно до пункту 3 статті 29 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI за всі роботи, виконані стажистами відповідно до наданих завдань, роботодавець здійснює виплату їм заробітної плати згідно з установленими системами оплати праці за нормами, розцінками, ставками (окладами) з урахуванням коефіцієнтів, доплат і надбавок. Підпунктом 7 пункту 7 Типової форми договору про стажування, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2013 № 20, передбачено, що у разі виконання стажистом професійних робіт, передбачених індивідуальною програмою стажування за встановленими нормами, роботодавець зобов`язаний забезпечити своєчасну їх оплату на підставі акта здавання-приймання робіт. Частиною 5 пункту 1 статті 29 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що роботодавець вносить до трудової книжки запис про проходження стажування. З 1 січня 2015 року оформлення трудової книжки стажисту регламентує і КЗпП (відповідно до змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 № 77-VIII). Згідно з частиною другою статті 48 КЗпП трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють в організації або у фізичної особи понад п`ять днів; трудові книжки ведуться також на студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування в організації. Підставою для таких записів є наказ про проходження стажування.

У контексті реалізації принципу змагальності учасниками не надано відомостей щодо програми та умов стажування Конопатської чи ОСОБА_4 .

Згідно статті 7 «розпорядчі документи органів державного нагляду (контролю)» для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), що має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.

Матеріали справи містять докази щодо видання наказу від 08.12.2020 № 909-Н, направлення на перевірку від 08.12.2020 № 903 і не оспорюються повноваження перевіряючого ОСОБА_3 .

Згідно абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України фізичні особи підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу у разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення. Зазначені штрафи є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України. Штрафи, зазначені у частині 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 153 цього закону. Працівник, який безпосередньо продав заборонений товар підліткові, притягується до адміністративної відповідальності відповідно ч.3 статті 156 КпАП України.

Якщо йдеться про відповідальність працівника і оцінку добросовісності ФОП у спірних правовідносинах має бути враховано принцип за яким під час здійснення своїх прав особа зобов`язана утримуватися від своїх дій, що б могли порушити права інших осіб (стаття 13 ЦК України).

Оцінюючи твердження позивача про неможливість подвійного притягнення до відповідальності за одне й те саме порушення, суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Протокол від 10.12.2020 № 752/362/П/ПТ про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого частиною 3 статті 41 КУпАП було направлено на розгляд Уманського міськрайонного суду Черкаської області, 03.02.2021 постановою Уманського міськрайонного суду провадження у справі № 705/5011/20 закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 41 КУпАП. Суд зазначає, що постановою у справі № 705/5011/20 позивача не було притягнуто до адміністративної відповідальності за використання праці неоформленого працівника.

Верховним судом у постанові від 22.12.2020 у справі №260/1743/19 (ЄДРСР 93708687) зазначено, що об`єднана палата Верховного Суду формує власний правовий висновок відповідно до якого: штрафи передбаченні статтею 265 Кодексу законів про працю України є заходами фінансової відповідальності, підстав відносити їх до заходів адміністративної відповідальності немає; фізична особа - підприємець, яка використовує найману працю, не може бути одночасно притягнута до відповідальності за частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України та частиною 3 статті 41 Кодексу України про адміністративне правопорушення в частині допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору у зв`язку з порушенням принципу «non bis in idem» як складового елементу принципу верховенства права.

Оцінюючи твердження позивача, про застосування преюдиції, щодо фактів, встановлених у постанові Уманського міськрайонного суду провадження у справі № 705/5011/20 відсутності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 41 КУпАП, суд зазначає про таке.

Преюдиція це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не належать доказуванню. Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин у іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені. Учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази, що повинні бути оцінені судом, який розглядає справу, у загальному порядку за правилами, визначеними процесуальним законодавством.

Спростування належними і допустимими доказами обставин, встановлених іншим судом у судовому рішенні, у даному випадку не порушує принципу верховенства права та правової визначеності як елемента верховенства права, а свідчить тільки про те, що Уманського міськрайонного суду Черкаської області не було надано всіх належних доказів для розгляду справи по суті.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13.10.2020 у справі №823/225/17 (ЄДРСР 92173004).

Згідно Кодексу адміністративного судочинства України (частина 1 статті 77) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень передбачає, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України, № 4909/04, пункт 58 зазначив, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 ЄКПЛ зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Ruiz Torija проти Іспанії від 09.12.1994, № 303-A, пункт 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Suominen проти Фінляндії від 01.07.2003 № 37801/97, пункт 36). Ще одне призначення обґрунтованого рішення у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Надаючи оцінку твердженню учасників про участь представника Уманської міської ради у проведенні інспектування варто брати до уваги, що Держпраці спільно з Асоціацією міст України розробили методичні рекомендації «Здійснення органами місцевого самоврядування контролю за додержанням законодавства про працю» у контексті заходів з підвищення ефективності у сфері контролю за додержанням законодавства про працю, урегулювання ситуації щодо конкурентних умов малого та середнього підприємництва, «детінізації» зайнятості та збільшення надходжень до місцевих бюджетів http://ck.dsp.gov.ua/?q=article/do-uvagy-inspektoriv-praci-oms-metodychni-rekomendaciyi-zdiysnennya-organamy-miscevogo.

Перевіряючи дії відповідача на відповідність вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що враховуючи встановлену наявність порушень позивачем частин 1, 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, Постанови №413, відповідач, приймаючи оскаржувану постанову про застосування штрафу уповноваженими посадовими особами від 21.01.2021 № ЧК 752/362/АВ/ТД-ФС-4 у сумі 50 000 грн діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з поінформуванням позивача про можливість участі у прийнятті рішення у зв`язку з чим у задоволенні позовної заяви належить відмовити повністю.

Враховуючи, що позивачеві відмовлено у задоволенні позовних вимог, відсутні підстави для розподілу судових витрат згідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень та з урахуванням пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ];

відповідач: Управління Держпраці у Черкаській області [бул. Шевченка, 205, м. Черкаси, 18001, ідентифікаційний код юридичної особи в ].

Повне судове рішення складено 14.06.2021.

Суддя Л.В. Трофімова