Справа № 520/16390/2020
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

11 червня 2021 року № 520/16390/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправною бездіяльність Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 41746.87грн та зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 41746.87 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що після звільнення з військової служби він має прав на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (25 років). Однак, за результатом розгляду його звернення відповідач відмовив у виплаті одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що така виплата має здійснюватися за рахунок коштів державного бюджету, призначених на утримання Збройних Сил України, а здійснення соціальних виплат військовослужбовцям є обов`язком Міністерства оборони України.

Позивач не погоджується з такою позицією відповідача та зазначає, що оскільки він був відряджений і проходив військову службу у Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України, та був звільнений зі служби безпосередньо з посади, займаної на вказаному підприємстві, із залишенням на військовій службу, то одноразова грошова виплата має бути здійснена саме за рахунок коштів відповідача.

Відповідачем надано відзив на адміністративний позов, у якому зазначено про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, т.я. виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям Збройних Сил України, у тому числі позивачу, здійснюється за рахунок коштів Збройних Сил України. Відповідач наголосив на тому, що оскільки позивача було звільнено з військової служби спочатку наказом Міністра оборони України, а потім наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, то відповідні виплати має здійснювати саме Міністерство оборони України. Крім того, відповідач зауважив, що Державне підприємство обслуговування повітряного руху України не отримує коштів з Державного бюджету України, а тому відповідач не має можливості здійснити відповідні виплати на корить позивача.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.11.2021 року 7 адміністративний позов залишено без розгляду, внаслідок пропущення строку на звернення до суду.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 року по справі № 520/16390/2020 - скасовано, справу направлено до суду 1 інстанції для продовження розгляду справи.

Судовим розглядом встановлено, що наказом Міністра оборони України від 19.10.1999 № 600 позивач відряджений до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України Украерорух із залишенням на військовій службі . Звільнений з військової служби у запас наказом заступника МО України від 25.04.2005 № 12 та звільнений з посади у Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України Украерорух від 18.05.2005 № 210/о (а.с.3)

При звільненні позивачу не виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного забезпечення за 25 повних календарних років.

12.08.2020 позивач звернувся до підприємства із заявою про виплату допомоги, на що листом від 09.09.2020 № 1-23.2/8784/20 повідомлено про відсутність підстав для проведення такої виплати.

Перевіряючи оскаржувані рішення, дії відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України №1281 від 19 липня 1999 року "Про створення об`єднаної цивільно-військової організації повітряного руху України" прийнято рішення про створення об`єднаної цивільно-військового організації повітряного руху України та затверджено Положення про об`єднану військово-цивільну систему організації повітряного руху України, а також погоджено пропозицію Міністерства транспорту та Міністерства оборони України про утворення у складі Державного підприємства обслуговування повітряного руху України таких структурних підрозділів, в тому числі регіональних структурних підрозділів на базі цього підприємства.

Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на час відрядження позивача) було визначено, що військовослужбовці за їх згодою можуть бути відряджені до державних органів, Товариства сприяння обороні України, Академії наук України та інших галузевих академій наук для виконання робіт оборонного характеру із залишенням на військовій службі, а також із збереженням прав на соціальний захист на підставі відповідного рішення Кабінету Міністрів України

Частиною ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991р. №2011-ХІІ (у ред. на момент звільнення позивача) за офіцерами, прикомандированими для роботи в органах державного управління, на підприємствах, в установах, організаціях і вищих навчальних закладах, зберігаються всі види матеріального забезпечення, гарантії та пільги за рахунок бюджету Міністерства оборони України, Державної прикордонної служби України та інших військових формувань. Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, при звільненні з військової служби за вислугою строку служби, віком, станом здоров`я, у зв`язку зі скороченням штатів або з організаційними заходами в разі неможливості використання на службі виплачується грошова допомога у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Військовослужбовцям, звільненим з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, виплачується грошова допомога у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Військовослужбовцям, звільненим з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, грошова допомога, передбачена цим пунктом, не виплачується.

Згідно з абз. 4 п. 4 постанови Кабінету Міністрів України №1281 від 19 липня 1999 року "Про створення об`єднаної цивільно-військової організації повітряного руху України", в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.04 № 1614, визначено, що грошове та матеріальне забезпечення військовослужбовців, відряджених до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, здійснювати у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.01 № 104 "Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів та установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ".

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України №104 від 07.02.2001р. "Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій" (у ред. на момент звільнення позивача) встановлено, що військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ та органів і установ виконання покарань, відрядженим до органів виконавчої влади та інших цивільних установ, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, особового складу органів внутрішніх справ та органів і установ виконання покарань. При цьому грошове забезпечення виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в органах та установах, до яких вони відряджені, окладів за військовими званнями та інших видів грошового забезпечення у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань. Виплата грошового забезпечення провадиться за рахунок коштів тих органів виконавчої влади та інших цивільних установ, до яких відряджені зазначені військовослужбовці, особи начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань.

За приписами пунктів 10,12 постанови постанови КМУ «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 № 393 (у ред. на момент звільнення позивача) визначено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при звільненні з військової служби або з органів внутрішніх справ за вислугою строку служби, за віком, за станом здоров`я, у зв`язку із скороченням штатів або з проведенням організаційних заходів у разі неможливості використання на службі (в органах) виплачується грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Особам офіцерського складу та особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, які працювали безпосередньо перед звільненням у запас або у відставку Радах народних депутатів та їх органах, центральних і місцевих органах державної виконавчої влади із залишенням на військовій службі або в кадрах Міністерства внутрішніх справ України, допомога, передбачена пунктом 10 цієї постанови, виплачується за рахунок коштів органів, в яких вони працювали. В такому ж порядку провадяться грошові виплати військовослужбовцям інших військових формувань, що не фінансувалися Міністерством оборони, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби та Міністерством внутрішніх справ України. Виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Судом встановлено, що на час звільнення з військової служби, позивач працював на посаді заступника керівника польотів районного диспетчерського центру Харківського РСП Державного підприємства обслуговування повітряного руху України. Харківський Регіональний структурний підрозділ має правовий статус - відокремленого структурного підрозділу (філії) без права юридичної особи та входить до складу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, яке є головним підприємством та юридичною особою.

Таким чином, на момент звільнення позивача відповідно до діючого законодавства, саме Державне підприємство обслуговування повітряного руху України повинно було нарахувати та здійснити виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, виплата якої передбачена ч.2 ст.5 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-ХІІ.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби мала бути нарахована та виплачена Державним підприємством обслуговування повітряного руху України при звільненні позивача з військової служби. Таким чином, відповідачем було неправомірно не виплачено позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні.

Судом встановлено, що розмір місячного грошового забезпечення позивача на день звільнення становив 3339.75 грн., відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України вих. № 1.14.-246 від 04.05.2007.

Відповідно до витягу з наказу №210/0 від 18.05.2005 та копії з послужного списку вислуга років позивача становить 25 повних календарних років.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного розмір одноразової грошової допомоги при звільненні повинен був становити (3339.75 грн. х 50% х 26 років) 41746.87 грн.

За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

У зв`язку з тим, що заборгованість на момент розгляду справи відповідачем не сплачена, а доказів протилежного відповідачем суду не надано, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення вказаної суми заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295,297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (а/с 115, м. Бориспіль -1, Київська область, 08301, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні

Зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 41746 (сорок одна тисяча сімсот сорок шість) грн. 87 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Зоркіна Ю.В.