Справа № 420/5130/21
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2021-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5130/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо застосування заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески у розмірі 4888,83 грн. при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком та бездіяльність щодо не зарахування до загального стажу роботи для обчислення пенсії періоду роботи з 05.12.1977 року 25.05.1978 року у Великомихайлівській художньо-оформлювальній майстерні; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити розрахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 14 січня 2021 року із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тобто за три роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком у розмірі 9118,81 грн. та зарахувати до загального стажу роботи для обчислення пенсії періоду роботи з 05.12.1977 року 25.05.1978 року у Великомихайлівській художньо-оформлювальній майстерні з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. При цьому, відповідно до ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в України, з якої сплачено страхові внески. Крім того, відповідачем протиправно не враховувало до загального стажу роботи для обчислення пенсії періоду роботи з 05.12.1977 року 25.05.1978 року у Великомихайлівській художньо-оформлювальній майстерні. Разом з тим, певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказує, що позивач помилково вважає заяву від 14.01.2021 року, заявою саме за призначенням пенсії, оскільки пенсія позивачу призначена у 2000 році, а заява від 14.01.2021 року є заявою про перехід з одного виду пенсії на інший. Крім того, в трудовій книжці позивача наявний напис № 5про прийняття на роботу до Великомихайлівської художньо-оформлювальної майстерні не вірно зазначено дату наказу № 92, адже дата початку роботи на даній посаді на один рік передує видачі наказу. У трудовій книжці наявна хронологічна непослідовність, яка є підставою для не врахування періоду, запис здійснено з помилками. Будь-яких інших підтверджуючих документів про факт роботи позивачем не надавалось.

Ухвалою суду від 12 квітня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та з 05.09.2000 року отримував пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

14 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 53).

01 лютого 2021 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

14 січня 2021 року ОСОБА_1 звернуся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою, в якій просив призначити пенсію за віком та провести її розрахунок із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за 2018, 2019 та 2020 роки (а.с. 18-19).

Листом від 28.01.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області надано відповідь та повідомлено, що норма ч. 2 ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування застосовується лише при первинному призначенні пенсії за віком, по інвалідності, за вислугу років, у зв`язку з втратою годувальника (якщо ні сам утриманець, ані годувальник не отримували раніше пенсію). З 05.09.2000 року ОСОБА_1 отримував пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При обчисленні пенсії за віком за нормами Закону згідно із заявою від 14.01.2021, із застосуванням показника середнього заробітку по Україні за (2017-2019) проіндексовано на 1,17 та на 1,11 4888,83, з урахуванням 11393,81 грн. середньомісячного заробітку та 38 років 10 місяців страхового стажу, врахованого по 31.03.2020, її розмір з 14.01.2021 становить 4477,63 грн., де 4424,56 грн. основний розмір пенсії за віком, 53,07 грн. доплата за 3 роки понаднормового стажу. Розрахунок пенсії відповідає чинному законодавству (а.с. 20).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 10 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно ч. 2 ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Частиною 3 статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. В цьому випадку показник середньої заробітної плати, який застосовується при визначенні заробітку для обчислення пенсії, має бути незмінним.

В той же час, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачені інші умови і порядок призначення та обчислення пенсії, зокрема, пенсія за вислугу років визначається у процентному співвідношенні (залежно від вислуги) до розміру грошового забезпечення. При цьому, показник середньої заробітної плати при визначенні грошового забезпечення для обчислення пенсії не застосовується. Грошове забезпечення визначається уповноваженим структурним підрозділом силового відомства відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294, а з 01.03.2018 - відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704.

Таким чином, оскільки позивач з 05.09.2000 року по 31.01.2021 року отримував пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» показник середньої заробітної плати не застосовувався в силу вимог цього Закону.

Отже, під час призначення в лютому 2021 року позивачу, ОСОБА_1 , пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» слід застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від від 22.12.2015 року по справі № 21-4071а15 та від 31.03.2015 року по справі № 21-612а14.

Також, вказана правова позиція була підтримана Верховним Судом в постановах від 05.07.2018 року по справі № 565/645/17, від 23.10.2018 року по справі № 317/4184/16, від 31.05.2019 року по справах № 344/7053/17 та № 263/16495/16-а, від 15.08.2019 року по справі № 521/9597/17, від 11.09.2019 року по справі № 363/1493/17, від 10.10.2019 року по справі № 520/7533/17.

Доводи представника відповідача щодо того, що позивачу в 2021 році не призначалась пенсія, його переведено з одного виду пенсії на пенсію, тому застосування заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-VI не підлягає, суд не приймає до уваги, оскільки з аналізу норм законодавства вбачається, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV. Однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

За таких підстав, суд дійшов висновку, що відповідачем необґрунтовано використано механізм переведення з одного виду пенсії на інший, а саме: з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, а тому при обчисленні пенсії необхідно було застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) за три роки, що передували року призначенню пенсії за віком, відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Також, позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування до загального стажу роботи для обчислення пенсії періоду роботи з 05.12.1977 року 25.05.1978 року у Великомихайлівській художньо-оформлювальній майстерні та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до загального стажу роботи для обчислення пенсії періоду роботи з 05.12.1977 року 25.05.1978 року у Великомихайлівській художньо-оформлювальній майстерні з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

Відповідно до ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Робітники і службовці, що надходять на роботу, зобов`язані пред`являти адміністрації підприємства трудову книжку, оформлену в установленому порядку.

Відповідно до п. 2.3, 2.5, 2.6, 2.7, 2.8, 2.9 Інструкції № 162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. Виправлення виробляється адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівникові в цьому необхідну допомогу. У разі необхідності адміністрація підприємства видає робітникам і службовцям на їх прохання завірені виписки відомостей про роботу з трудових книжок.

Якщо підприємство, що внесло неправильний або неточний запис, ліквідоване, виправлення вносяться правонаступником, а при його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане ліквідоване підприємство. Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. Повинні повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення внесених раніше записів.

У розділах "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. При необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номера, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний. Прийнято за такою-то професією (посадою)" і в графі 4 повторюється дата і номер наказу (розпорядження) адміністрації, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом по розгляду трудових спорів, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: "Запис за № таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі". При зміні формулювання причини звільнення пишеться: "Запис за № таким-то є недійсним, звільнений ..." і вказується нова формулювання. У графі 4 в цьому випадку робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення. При наявності в трудовій книжці запису про звільнення або переведення на іншу роботу, згодом визнаної недійсною, на прохання працівника видається дублікат трудової книжки без внесення до неї запису, який визнано недійсним.

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 під номером « 3» міститься запис від 20.05.1977 року про прийняття на роботу в якості теслі в Великомихайлівську художньо-оформлювальну майстерню та запис під номером « 4» від 04.12.1977 року про звільнення за власним бажання.

Також, під номером « 5» містить запис від 25.05.1977 року про прийняття на роботу в якості художника-оформлювача в Великомихайлівську художньо-оформлювальну майстерню, підстава внесення наказ № 92 від 25.05.1978 року, а під номером « 6» міститься запис від 25.05.1978 року про звільнення у зв`язку зі службою у Збройних Силах, підстава внесення наказ № 43 від 25.05.1978 року (а.с. 13, 59).

Тобто, дата запису під номером « 5» від 25.05.1977 року про прийняття на роботу в якості художника-оформлювача в Великомихайлівську художньо-оформлювальну майстерню вчинена під час роботи ОСОБА_1 на посаді теслі та до звільнення з вказаної посади та внесення запису під номером « 4» від 04.12.1977 року.

Крім того, запис під номером « 5» від 25.05.1977 року про прийняття на роботу в якості художника-оформлювача в Великомихайлівській художньо-оформлювальній майстерні внесений на підставі наказу № 92 від 25.05.1978 року, тобто рік видачі наказу не відповідає року внесення запису.

Таким чином, трудова книжка ОСОБА_1 містить неправильні або неточні записи про періоди роботи.

При цьому, звертаючись до пенсійного органу позивачем не надавались довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про період його роботи у Великомихайлівській художньо-оформлювальній майстерні з 05.12.1977 року 25.05.1978 року.

За таких підстав, за відсутності у трудовій книжці позивача достатніх відомостей для підтвердження трудового стажу, підстави для зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до загального стажу роботи для обчислення пенсії період роботи позивача з 05.12.1977 року 25.05.1978 року у Великомихайлівській художньо-оформлювальній майстерні відсутні.

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що недоліки трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи, оскільки позивач відповідно до п. 3 Порядку № 637 не позбавлений можливості звернутися до пенсійного органу задля зарахування такого періоду роботу до стажу, надавши інші підтверджуючі документи щодо роботи з 05.12.1977 року по 25.05.1978 року у Великомихайлівській художньо-оформлювальній майстерні.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не застосування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити розрахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 14 січня 2021 року із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тобто за три роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не застосування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити розрахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 14 січня 2021 року із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тобто за три роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п. 15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук