Справа № 420/9496/21
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2021-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9496/21
УХВАЛА

11 червня 2021 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Радчук А.А., розглянувши заяву представника приватного підприємства «НАВІК» про забезпечення позову приватного підприємства «НАВІК» (вул. Давида Ойстраха, 32, м. Одеса, 65025, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м.Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа №420/9496/21 за позовом приватного підприємства «НАВІК» (вул. Давида Ойстраха, 32, м. Одеса, 65025, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м.Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166), в якій позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення №33753 від 27.04.2021 року Комісії регіонального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість ПП «НАВІК», , критеріям ризиковості платника.

До суду 10.06.2021 року надійшла заява представника позивача про забезпечення даного позову в якому заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення №33753 від 27.04.2021 року Комісії регіонального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області про відповіднiсть/невідповідність платника податку на додану вартість ПП «НАВІК» , критеріям ризиковості платника до набрання рішенням суду щодо його оскарження законної сили.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що 25.02.2021 року відповідачем прийнято рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника № 23675 від 25.02.2021 року. Податкова інформація в рішенні № 23675 для позивача не розкрила її суть оскільки є абстрактною та не визначеною як в часі так і не визначені які саме контрагенти позивача мають ознаки ризиковості. ПП "НАВІК" скористалось своїм правом та подало 19.04.2021 року до вищезазначеної комісії повідомлення з документами на спростування доводів наведених в рішенні №23675. За результатами розгляду повідомлення відповідачем 27.04.2021 poкy прийнято рішення №33753 яке також не містить жодних розумних, обґрунтованих та вмотивованих підстав віднесення підприємства до ризикових платників податків відповідно до пункту 8 Критеріїв ризиковості платників податку, як того вимагає законодавство.

Так, у рішеннi не заповнений рядок «Податкова інформація, в якому розшифровується, яка саме податкова інформація була покладена в основу висновку про відповідність платника податку пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку. Абстрактний запис у графі податкова інформація: встановлено операції з придбання послуг з ремонту у платників податків з ознакам ризиковості не можна вважати належним зазначенням податкової інформації. У оскаржуваному рішенні ГУ ДПС в Одеській області № 33753 не зазначено суть та характер наявної податкової інформації, що стала підставою для прийняття такого рiшення, не ідентифіковано конкретні ризикові операції та/або податкові накладні платника, в яких були зафіксовані такі операції.

З дати винесення рішення по дату звернення з позовом до суду ПП «НАВІК» направляло на реєстрацію в Єдиному реєстрі 54 податкових накладних та розрахунок коригування. Згідно отриманих квитанцій всі податкові накладні та розрахунок коригування прийнято, однак їх реєстрація зупинена. Підстава зупинення: «Платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку».

Позивач зазначає, що відсутність у оскаржуваному рішенні інформації, що стала підставою для висновку про відповідність платника податку пункту 8 Критеріїв ризиковості, позбавила позивача можливості скористатися правом, передбаченим п.6 Порядку № 1165, на подання до ДПС iнформацi та копій документів, що свідчать про невідповідність платника ПДВ критеріям ризиковості. Зазначена підстава не розкриває взагалі ніякої суті податкової інформації.

Включення платника податків до переліку платників, які відповідають критерiям ризиковості платника податку тягне за собою однозначні правові наслідки у вигляді зупинення реєстрації усіх без виключення податкових накладних/розрахунків коригувань, поданих таким платником.

Позивач вважає, що необґрунтоване віднесення його до категорії ризикових шкодить його ділової репутації, та в умовах жорсткої конкуренції на ринку покупці віддають перевагу конкурентам, які своєчасно реєструють податкові накладні та не мають статусу «ризиковості».

Припинення господарських відносин з контрагентами поставить позивача у скрутне фінансове становище оскільки як наслідок у позивача неминуче буде падіння продажів послуг та неотримання очікуваних доходів. При цьому, відновлення господарських зв`язків надалі може бути ускладнено у зв`язку із тим, що контрагенти позивача можуть змінити мiсця оренди на інші ТРЦ, які не визнані податковим органом таким, що відповідають критеріям ризиковості платника податку, і мають можливість здійснювати реєстрацію податкових накладних у ЄРПН.

Позивач вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову підприємство понесе значні матеріальні збитки внаслідок неможливості своєчасно зареєструвати податкові накладнi в ЄРПН. Припинення господарських відносин має своїм наслідком неотримання ПП «НАВІК» очікуваних доходів, що однозначно негативне вплине на його фінансовий стан. При цьому, відновлення господарських зав`язків надалі може бути ускладнено у зв`язку із тим, що контрагенти позивача можуть змінити орендодавця на іншого, який не визнаний податковим органом таким, що відповідає критеріям ризиковості платника податку, і має можливість здійснювати реєстрацію податкових накладних у ЄРПН. При затягненні спору на місяці підприємство опиниться на межі звільнення працівників та банкрутства.

З огляду на зазначене позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частинами 1 та 2 статті 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч.4 ст.150 КАС України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову; для задоволення судом поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч.2 ст. 150 КАС України.

За приписами п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ № 2 від 06.03.2008 року, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших осіб, які беруть участь в справі; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таким заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.

Виходячи з конкретних доказів, суд має встановити, чи є хоча б одна з названих обставин для вжиття заходів забезпечення позову та оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з Рекомендацією №R (89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятих Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Співмірність вжиття заходів забезпечення позову відображена у практиці Європейського Суду з прав людини, яка визначає можливість застосування попереднього заходу, такого як судова заборона.

У справі Мікалефф проти Мальти суд визнав можливість застосування ст. 6 Конвенції до попередніх заходів та зазначив, що має бути розглянутий характер попереднього заходу, його предмет, завдання та вплив на конкретне право.

Проміжне рішення може бути еквівалентне попередній або забезпечувальним заходам і процедурам. Такий принцип застосовується і у визначенні застосування ст. 6 Конвенції (справа Меркіка та інші проти Мальти.

У рішенні Дорани проти Ірландії від 31.07.2003 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, ефективний спосіб визначається судом як запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Європейський суд з прав людини від 20.10.2011 у справі Рисовський проти України підкреслив особливу важливість принципу належного урядування. Ним передбачено у випадках, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові, державні органи повинні діяти завчасно та в належний спосіб (Беєлер проти Італії, Онер`їлдіз проти Туреччини, Magadat.com S.r.L. проти Молдови, Москаль проти Польщі). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (Лелас проти Хорватії від 20.05.2010, Тошкуце та інші проти Румунії від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (Онер`їлдіз проти Туреччини, Беєлер проти Італії).

Суд зазначає, що предметом розгляду даної адміністративної справи є правомірність рішення №33753 від 27.04.2021 року Комісії регіонального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість ПП «НАВІК», , критеріям ризиковості платника.

Суд враховує, що вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії рішення №33753 від 27.04.2021 року Комісії регіонального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області про відповіднiсть/невідповідність платника податку на додану вартість ПП «НАВІК» , критеріям ризиковості платника до набрання рішенням суду щодо його оскарження законної сили, у даному випадку, має метою збереження існуючого становища до закінчення розгляду справи по суті.

При цьому, вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у визначений судом спосіб відповідає предмету адміністративного позову та не тягне фактичне вирішення спору по суті.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення адміністративного позову по справі №420/9496/21 є обґрунтованою та належить до задоволення.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 242, 243, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву приватного підприємства «НАВІК» про забезпечення позову по справі №420/9496/21 задовольнити.

Зупинити дію рішення №33753 від 27.04.2021 року Комісії регіонального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області про відповіднiсть/невідповідність платника податку на додану вартість ПП «НАВІК» , критеріям ризиковості платника податку, до набрання законної сили рішенням за результатом розгляду адміністративної справи №420/9496/21.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст. 293-295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук