Справа № 826/6415/18
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2021-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2021 року м. Київ № 826/6415/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ГУ ДФС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116; код ЄДР 39439980), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 08.11.2017.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ГУ ДФС у м. Києві було проведено позапланову невиїзну документальну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податку на додану вартість по фінансово-господарських взаємовідносинах з ТОВ «Комерційна фірма «РКС» за серпень, квітень, травень 2015 року.

За результатами перевірки було складено Акт №1635/26-15-42-03/ НОМЕР_1 від 25.09.2017 та винесено податкове повідомлення-рішення № від 08.11.2017.

Позивач зазначає, що в Акті В акті зазначено, що перевіркою встановлені наступні порушення: п.44.1, п.188.1, п.198.1, п.198.6, п. 200.1. п. 201.1, 201.2 ПК України та начебто неправомірно сформовано суму податкового кредиту з ПДВ при придбанні товарів/послуг від ТОВ «Комерційна фірма «РКС» у травні 2015 року на суму ПДВ 11475 гривень, що призвело, на думку відповідача, до заниження позитивної різниці з ПДВ на суму 11475 грн.

Обґрунтовуючи цей висновок, як зазначає позивач, відповідачем зазначається, що -оперативним управлінням ДПІ у Голосіївському районі м. Києві відібрано пояснення гр. ОСОБА_2 , в якому той зазначив, що він не причетний до діяльності означеного підприємства. З чого робиться висновок, що він не підписував первинні документи по господарським операціям з ФОП ОСОБА_1 .

Позивач зазначає, що податкове повідомлення-рішення є протиправними та підлягає скасуванню.

Звертає увагу на те, що порушено порядок проведення позапланової документальної перевірки. Про проведення перевірки Підприємець не повідомлявся, з актом ознайомлений не був.

Висновки щодо порушення норм ПК України є невірними, зроблені на підставі невірного тлумачення та застосування норм законодавства. Підприємець здійснив оплату зобов`язань з податку на додану вартість відповідно до декларацій та у строки визначені законодавством.

Позивач звертає увагу, що як підставу для проведення позапланової документальної перевірки зазначено п.78.1.4 ПК України.

Відповідно до даного пункту однією з підстав проведення позапланової документальної перевірки є виявлення недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, доданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому означено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Однак, як зазначено у позові, письмовий запит до Підприємця не надходив.

У позові також зазначається, що копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки підприємець не отримував.

Акт за результатами перевірки підприємцю надано не було. Про проведення перевірки стало відомо після отримання податкового повідомлення-рішення. Копію Акту було отримано на письмовий запит в лютому місяці 2018 року.

Крім того, позивач звертає увагу на те, що податкове повідомлення-рішення прийняте без дотримання вимог п 86.7. та п. 86.8. ПК України. Підприємець був позбавлений можливості подати заперечення проти висновків акту перевірки. Оспорюване рішення прийняте до спливу строку подачі підприємцем заперечень проти висновків акта перевірки, тобто прийняте з порушенням встановлених правил та процедур. Порушено право позивача на подачу та розгляд його заперечень, що є передумовою прийняття податкового повідомлення-рішення.

Щодо суті висновків Акту перевірки, позивач наголошує на тому, що перевірка проводилась за періоди: березень, квітень, травень 2015 року Згідно даних ЄДР ОСОБА_2 є керівником ТОВ «Комерційна фірма «РКС» з 08.09.2015 року, тобто дані оперативного управління ДПІ не мають відношення до періоду за який здійснювалась перевірка.

Позивач по суті наполягає на реальності спірних операцій та на відсутності у відповідача визнавати угоди нікчемними або фіктивними.

Враховуючи викладене у позові, позивач просить задовольнити позов.

Позиція відповідача.

ГУ ДФС у м. Києві подало відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 29), в якому просило відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач зазначає, що відповідно до п. 79.2 ПК України фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки інформовано письмовим повідомленням від 12.09.2017 року № 13234/С/26-15-42-03-12 та копією наказу ГУ ДФС у м. Києві від 08.09.2017 року №8899, які направлені рекомендованим листом з повідомленням про вручення 12.09.2017 року.

Щодо суті висновків Акту перевірки, відповідач зазначає (щодо взаємовідносин ФОП ОСОБА_1 з ТОВ «Комерційна Фірма -РКС» (код ЄДР 39206731), що основним видом підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 відповідно до ІТС «Податковий блок» є ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення.

На обов`язковий письмовий запит ГУ ДФС у м. Києві від 27.07.2017 №9866/С/26-15-13- 10-12 «про надання інформації та документального підтвердження щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «Комерційна Фірма «РКС» (код ЄДР 39206731) за березень, квітень, травень 2015 року» ФОП ОСОБА_1 не надано відповіді та копії первинних документів по взаємовідносинах з ТОВ «Комерційна Фірма «РКС» за даний період,

З метою отримання документів, необхідних для проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 було направлено листа від 27.07.2017 №9866/0/26-52-13-06-50 «про надання інформації та документального підтвердження щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «Комерційна Фірма «РКС» (код ЄДР 39206731) за березень, квітень, травень 2015 року».

Станом на 21.09.2017, як зазначає відповідач, ФОП ОСОБА_1 документи не надав.

Відповідач визнає, що при аналізі даних, що містяться в АІС «Податковий блок» придбання підтверджується податковими накладними

від 26.03.2015 № 9 (дата реєстрації 09.04.2015) на суму 27048,00 грн, сума ПДВ 4508,00 грн. з номенклатурою: Шланг випускний, Етикетка, ЗПУ до вогнегасника, Сифона трубка, Раструб к ОУ, відповідно у кількостях: 200, 200, 200, 200, 140 штук.;

від 30.04.2015 № 13 (реєстрація 08.05.2015) на суму 30216,00 грн., ПДВ 5036,00 грн. з номенклатурою: Сифона трубка, ЗПУ до вогнегасника, Етикетка, Раструб к ОУ, Шланг випускний в кількості, відповідно: 300, 210, 200, 180, 200 штук;

від 29.05.2015 № 12 (реєстрація 10.06.2015) на суму 11586,00 грн., ПДВ 1931 грн. з номенклатурою: Етикетка, Шланг випускний, Сифона трубка, ЗПУ до вогнегасника, Раструб к ОУ в кількості, відповідно: 100, 100, 100, 70, 80 штук.

Відповідач звертає увагу, що позивач наголошує на тому, що за періоди які проводилась перевірка. Між тим, як зазначено у відзиві, згідно даних ЄДР ніби-то ОСОБА_2 є керівником ТОВ «Комерційна фірма «РКС» (код ЄДР 39206731) тільки з 08.09.2015, а за періоди в які проводилась перевірка, а саме березень, квітень, травень 2015 року, останній не має ніякого відношення. Проте, при аналізі даних, що містяться в АІС «Податковий блок» у перевіряємому періоді ТОВ «Комерційна Фірма-РКС» (код ЄДР 39206731) перебуває на обліку ДПІ у Деснянському p-ні ГУ ДФС у м. Києві з 08.05.2014 за №81 та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) є засновником, директором, головним бухгалтером та особою, що має право підпису.

Відповідач, однак, не визначає дату, з якої вказана особа рахується керівником підприємства.

Між тим, відповідач зазначає, що Оперативним управлінням ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві відібрано пояснення у гр. ОСОБА_2 , в якому той зазначив, що він не причетний до діяльності вищезазначеного підприємства.

Таким чином, як вважає відповідач, аналіз вказаних обставин свідчить, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо), які складені між ФОП ОСОБА_1 та контрагентом-постачальником ТОВ «Комерційна Фірма «РКС» мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Наводячи норми законодавства з питань бухгалтерського обліку та ПК України, відповідач вважає, що ТОВ «Комерційна Фірма «РКС» не мали права виписувати податкові накладні, а ФОН ОСОБА_1 не мав права формувати податковий кредит за рахунок контрагента-постачальника ТОВ «Комерційна Фірма «РКС»,

Таким чипом, як зазначає відповідач, ФОН ОСОБА_1 за перевіряємий період декларування ПДВ, охоплений перевіркою встановлено неправомірне визначення сум податкового кредиту при придбанні товарів/послуг - від ТОВ «Комерційна Фірма «РКС» (код ЄДР 39206731) в березні - травні 2015 року на суму ПДВ 11475,00 грн., що призвело до заниження позитивної різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту з податку на додану вартість за березень - травень 2015 року па суму 11475,00 гри., чим порушено, на думку відповідача, п. 44.1 ст. 44, п. 188.1 ст. 188, п/п. 198.1, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.1, 201.2 ст. 201 1 ПК України.

З урахуванням викладеного в акті перевірки, відповідач вважає спірне податкове повідомлення-рішення законним та обґрунтованим.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою від 27.04.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та без проведення судового засідання.

Ухвалою від 09.06.2021 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про виклик свідка, витребування доказів та про розгляд справи з викликом учасників справи та проведенням судового засіданні.

Встановлені судом обставини.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, враховуючи пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Так, у даному випадку учасниками справи не заперечується власне факт проведення перевірки, складання акту перевірки, формування вищенаведених висновків Акту перевірки - як зазначено вище, а також власне факт прийняття оскаржуваного рішення.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Що стосується доводів позивача відносно того, що відповідачем не дотримано порядок призначення перевірки, а саме: відносно не надіслання запиту про надання документів, слід зазначити, в матеріалах справи наявний вказаний запит від 27.07.2017 (а.с. 49), в якому деталізовані обставини, які зумовили його формування (щодо відносин з контрагентом), наявні докази його надіслання за адресом позивача. Однак, запит повернутий без вручення з незалежних від відповідача причин (за закінченням терміну зберігання) у зв`язку з чим вказаний запит вручений в силу закону - положень п. 42.2. ПК України (в редакції на час направлення запиту).

Оскільки відповідь на запит не була отримана, наведене зумовило правомірне призначення перевірки на підстав п. 78.1.4. ПК України.

Що стосується підстав для початку перевірки, слід зазначити, що в матеріалах справи наявна копія наказу від 08.09.2017 № 8899 про проведення з 15.09.2017 та повідомлення про перевірку від 12.09.2017. Наявна копія фіскального чеку про направлення 12.09.2017 вказаних документів на адресу позивача, а відтак, судом не вбачається порушень щодо процедури призначення та проведення перевірки.

При цьому, наявна копія фіскального чеку про направлення акту перевірки на адресу позивача, а також фіскального чеку про направлення оскаржуваного рішення.

Що стосується сутності виявлених на думку відповідача порушень, слід зазначити наступне.

Так, проаналізувавши у взаємозв`язку з вищенаведеним положення (в редакції на час оформлення операцій та формування податкових вигод):

- ПК України (в редакції з 2015 року), а саме: п/п 4.1.4 (щодо принципу презумпції правомірності рішень платника податку), п/п. 14.1.36. (щодо визначення терміну «господарська діяльність»), п/п. 14.1.191. (щодо визначення «постачання товарів»), п/п. 14.1.202. (щодо визначення «продаж (реалізація) товарів»), п/п 14.1.231 (щодо визначення «розумна економічна причина (ділова мета)»),

- (щодо ПДВ) п/п. 14.1.178 (щодо визначення «податок на додану вартість»), п/п. 14.1.181 (щодо визначення «податковий кредит»), п. 185.1. (щодо визначення «об`єкт оподаткування»), п п. 188.1. (щодо бази оподаткування), п. 198.1. (щодо обставин, наявність яких зумовлює виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту), п. 198.2. (щодо дати виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту), п. 198.3. (щодо порядку визначення податкового кредиту), п. 198.6. (щодо наслідків не підтвердження сум податку), п. 201.1. (щодо обов`язку видати податкову накладну та обставин, які зумовлюють їх видачу), п. 201.4. (щодо дати видачі податкової накладної), п. 201.7. (щодо видачі п/н на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс); п. 201.8. (щодо осіб, яким надано право нарахування податку та видачі п/н), п. 201.10 (щодо видачі п/н платником податку та статусу п/н як підстави нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту),

- ч. 2. ст. 3. («фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку»), ч. 1 ст. 9 («підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи»), ст. 1 (щодо визначення термінів) Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» («первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію»);

- п/п. 16.1.2. ПК України (щодо обов`язку ведення обліку доходів і витрат, складання звітності, що стосується обчислення і сплати податків та зборів), 16.1.3. ПК України (щодо обов`язку подання звітності та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів), п. 44.1. ПК України (щодо ведення обліку на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, та щодо підтвердження задекларованих відомостей),

суд приходить до наступних висновків.

Так, податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, які, для надання їм юридичної значимості (сили), крім іншого, мають бути видані за фактично вчиненою операцією.

Правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування сум витрат та податкового кредиту з ПДВ, виникають за наявності сукупності певних обставин та підстав, з якими наведені вище норми податкового законодавства, законодавства з питань бухгалтерського обліку та стандартів бухгалтерського обліку пов`язують можливість формування спірних сум податкових вигод та які є передумовою його формування.

Зокрема, такі правові наслідки наступають у разі: (1) фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; (2) документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; (3) придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання в господарській діяльності; (4) наявності розумних економічних причин (ділової мети) для здійснення господарських операцій; (5) наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); (6) наявності у покупця податкової накладної, яка відповідає вимогам ст. 201 ПК України та підписана уповноваженою особою.

У той же час, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування витрат та податкового кредиту в контексті розглядуваних операцій, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності), фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій, видача податкової накладної особою, яка не є платником ПДВ та, крім того, відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів/податкових накладних.

У взаємозв`язку з вищенаведеним, суд, вирішуючи спір по суті, також зазначає, що відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Окрім того, відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 77 КАС України, суд також виходить з того, що суб`єкт владних повноважень не має права, обґрунтовуючи правомірність свого рішення, посилатися на підстави, які не враховувалися ним при ухваленні оспорюваного рішення, тобто оскаржувані рішення оцінюються судом виходячи з доведеності з боку податкового органу тих обставин (фактичних підстав) і норм права (юридичних підстав), які наведені податковим органом в Акті перевірки, що забезпечує при вирішенні спірних взаємовідносин дотримання принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.

У даному випадку, враховуючи, зокрема, приписи ст. 211 КАС України (щодо дослідження доказів), ст. 90 КАС України (щодо оцінки доказів), ч. 2 ст. 74 КАС України (щодо предмету доказування), суд приходить до висновку, що відповідач в порядку виконання обов`язку, встановленого ч. 2 ст. 77 КАС України, не довів належними та допустимими доказами наявності обставин, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства за взаємовідносинами із зазначеними контрагентами (щодо податку на прибуток та ПДВ), наявність яких би призводила до невизнання права позивача на формування спірних сум податкових вигод, а відтак податковий орган не довів законності та обґрунтованості оскаржуваних рішень.

Доводи, покладені ГУ ДФС у м. Києві в основу висновків Акту перевірки та оскаржуваних рішень, є доволі гіпотетичними та неприпустимо спрощеними. Висновки відповідача по суті ґрунтуються на припущеннях та недоведених обставинах, не обтяжені логічним зв`язком із зазначеними в Акті перевірками обставинами та застосованими нормами права, з огляду на що висновки Акту перевірки не можуть бути підставою для висновків про порушення позивачем податкового законодавства за відносинами із зазначеними контрагентами та підставою для прийняття спірних рішень (щодо ПДВ та податку на прибуток).

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Наведені ж відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 70 КАС України.

Так, у даному випадку доводи відповідача по суті ґрунтуються на поясненнях ОСОБА_3 , який, згідно пояснень, не мав відношення до діяльності товариства - контрагента позивача.

Між тим, відповідно витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на дати формування вищезгаданих податкових накладних та первинної документації, керівником товариства, який і підписав первинні документи та податкові накладні, був ОСОБА_4 , а не зазначена особа, що вказує на безпідставність висновків Акту перевірки та, відповідно, свідчить про протиправність спірного рішення, яке прийнято без врахування всіх обставин, які мали значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

При цьому, позивачем надано рахунки, видаткові накладні, які фіксують рух товару між контрагентами, а також договір суборенди частини приміщення, яке використовувалось для ведення діяльності, які у своїй сукупності не дають підстав для обґрунтованого сумніву щодо реальності спірних операцій.

Первинні документи, податкові накладні мають всі необхідні реквізити, скріплені підписами сторін та печатками сторін.

У даному випадку у суду відсутні правові підстави для висновку про юридичну дефектність наданих документів.

Слід додати, що вищезгадані первинні документи, податкові накладні видані контрагентом позивача за оподатковуваними операціями, що відповідає наведеним вище положенням податкового законодавства стосовно порядку оформлення та підстав їх видачі, наведені в них данні відповідають та кореспондуються з даними первинних документів.

Реєстрація податкових накладних в ЄРПН відповідачем не спростовується.

Контрагент на момент видачі податкових накладних, вчинення господарських операцій з поставки був зареєстрований платником ПДВ, що не заперечується в Акті перевірки, а отже видача ним податкових накладних як платниками ПДВ є правомірною.

Суд, крім іншого та в контексті наведеного, наголошує також на тому, що згідно з усталеною судовою практикою вищих судових інстанцій, можливі порушення податкового законодавства з боку контрагентів покупця/замовника, чого в даному випадку і не доведено, за відсутності доказів протиправної змови учасників операцій з метою отримання позивачем (покупцем) необґрунтованої податкової вигоди, не є підставою для висновку про порушення саме покупцем вимог податкового законодавства та не є підставою для позбавлення покупця сформованих сум податкових вигод за фактично вчиненою операцією.

Слід окремо зазначити, що під час розгляду справи в порядку виконання обов`язку, визначеного ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем не доведено перед судом обсягів активів, трудових та матеріальних ресурсів, які були необхідні контрагентам для виконання спірних операцій та повинні були бути наявні у контрагента, але були відсутні.

Відтак, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення, у зв`язку з чим спірне рішення підлягає скасуванню як незаконне.

У відповідності до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, ст. ст. 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві № від 08.11.2017.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (адреса: вул. Шолуденка, буд. 33/19, м. Київ, 04655, ) 704,80 грн. на відшкодування судового збору, сплаченого за квитанцією 0.0..1 від 10.04.2018.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін