Справа № 524/2602/21
Суддя: Андрієць Д. Д.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №524/2602/21
Провадження №2-а/524/49/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., розглянувши в порядку письмового провадження в м.Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора ВБДР УПП у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Чайки Олексія Анатолійовича, третя особа - Департамент патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №781026 від 18.03.2021, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 18.03.2021 відносно нього була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №781026 за ст132-1 КУпАП за те, що він здійснив перевезення небезпечного вантажу ООН 1203 рухався не за погодженим маршрутом, чим порушив р.1п.9 ч.3 ДОПНВ. Вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, оскільки ПДР України він не порушував. Просив врахувати те, що інспектором не було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чим порушено його право на отримання правової допомоги. Оскаржувана постанова винесена на бланку, який втратив чинність на підстав Наказу Міністерства внутрішніх справ № 318 від 13.04.2018 «Про затвердження Змін до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Вважає, що підстави для зупинки транспортного засобу під його керуванням були відсутні.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач в своєму відзиві зазначив, що проти задоволення позову він заперечує. Вказав, що оскаржувана постанова відповідає вимогам наказу Міністерства внутрішніх справ «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Звертав увагу, що факт порушення водієм ДОПНВ був виявлений ним безпосередньо, а тому позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності. Процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення порушена не була. Просив врахувати, що факт порушення водієм ПДР України був зафіксований, однак відповідний відеозапис знищений у зв`язку із закінченням строку його зберігання. Зазначив, що вимоги позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не підлягають задоволенню, оскільки за змістом позиції ВС по справі 821/1594/17, не підтверджені належними доказами. Також вважає не співмірним розмір витрат на правничу допомогу та розмір штрафу.

ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ

Третя особа - Департамент патрульної поліції в своїх письмових поясненнях зазначив, що з позовом не погоджується в повному обсязі. Вказував на те, що доводи позивача не доведені жодним доказом, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги. На думку третьої особи, інспектор діяв відповідно до вимог закону та правомірно притягнув водія до адміністративної відповідальності.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

Ухвалою суду 24.05.2021 залучено Департамент патрульної поліції, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

18.03.2021 інспектором ВБДР УПП у Дніпропетровській області Чайкою О.А., була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №781026, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за 132-1 КУпАП.

В постанові зазначено, що 18.03.2021 о 13:00 Дніпропетровська область, а/д р-52, водій, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, що перевозив небезпечний вантаж (ООН 1203) рухався не за погодженим маршрутом, чим порушив р.1 п.9 ст.3 ДОПНВ.

НОРМАТИВНЕ ОБҐРУНТУВАННЯ

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок та основні вимоги до забезпечення безпеки дорожнього перевезення небезпечних вантажів на всій території України, визначені Правилами дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затвердженими Наказом Міністерства внутрішніх справ України 04 серпня 2018 року № 656.

В п.4 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів зазначено, що дорожнє перевезення небезпечних вантажів територією України здійснюється з урахуванням вимог додатків А, В до ДОПНВ та цих Правил.

Згідно підпункту 1 п.9 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів у випадках, передбачених ДОПНВ, на транспортній одиниці мають бути додатково такі документи: при перевезенні небезпечних вантажів, які є вантажами підвищеної небезпеки,- погодження маршруту руху транспортного засобу під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів, видане уповноваженим підрозділом поліції, зразок якого наведено в додатку 1 до цих Правил.

Перевезення небезпечних вантажів, які належать до вантажів підвищеної небезпеки, без погодження маршруту руху транспортних засобів під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів, виданого поліцією, здійснюється:

на маршрутах міжнародного сполучення, перелік яких затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства інфраструктури України від 02 березня 2016 року № 151/89 «Про затвердження Переліку маршрутів міжнародного дорожнього перевезення небезпечних вантажів, рух за якими здійснюється без погодження з уповноваженими підрозділами Національної поліції України», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 березня 2016 року за № 421/28551 (зі змінами);

у разі якщо перевезення вантажу частково або повністю звільняється від необхідності дотримання вимог та положень ДОПНВ згідно з розділом 1.1.3 додатка А до цієї Угоди;

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами(стаття 134 КАС України).

Згідно із ч.ч.1, 7 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

ОЦІНКА СУДУ

Суд відзначає, що згідно ст.77 КАС України в даній справі обов`язок доказування правомірності прийнятого рішення покладається на відповідача.

На підтвердження правомірності прийнятого рішення відповідачем не було надано суду жодного доказу.

Натомість з поданих позивачем доказів вбачається, що 09.12.2020 Відділенням безпеки дорожнього руху БПП в м.Кременчук УПП в Полтавській області було видано письмове погодження №2020-30 НВ маршруту руху транспортного засобу під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів, в якому визначено автодорогу р-52 Петриківка-а/д Н-31 Дніпро.

Відповідачем також не було спростовано доводів позивача з приводу порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Також суд відзначає, що бланк оскаржуваної постанови за своїм змістом не відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі із змінами відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ № 318 від 13.04.2018

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем не було доведено правомірність прийнятого ним рішення, у зв`язку із чим оскаржувану постанову необхідно скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Відповідно до вимог ст.134 КАС України судом враховано, що позивачем було подано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер, договір №27032021 про надання правничої допомоги, копію квитанції №2803 від 28.03.2021, акт про прийняття-передачі наданих правових послуг №2803 від 28.03.2021

Суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду по справі 821/1594/17, оскільки в тій справі Верховним Судом було надано оцінку договорам про правничу допомогу, які були укладені до 15.12.2017, а також представником позивача ставилось питання про стягнення витрат, які на час розгляду касаційної скарги сплачені не були.

З огляду на те, що позивачем були долучені документи, передбачені КАС України для доведення понесені судових витрат, суд вважає, що витрати позивача на правничу допомогу підлягають розподілу.

Разом із тим, суд погоджується із доводами відповідача про не співмірність розміру витрат на правничу допомогу із предметом позову. Так, суд враховує те, що оскаржуваною постановою на позивача накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн, натомість розмір витрат на правничу допомогу становить 3000 грн, що майже у 6 разів перевищує суму штрафу.

У зв`язку із наведеним, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 1000 грн.

З огляду на викладене, з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню судові витрати в сумі 454 грн(сплачений позивачем судовий збір) та 1000 (витрати на правничу допомогу).

Судовий збір в сумі 454 грн підлягає поверненню, як надміру сплачений.

Керуючись ст. 6, 10, 14, 241-246, 255, 286, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Інспектора ВБДР УПП у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Чайки Олексія Анатолійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушеннязадовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №781026, винесену 18.03.2021, інспектором ВБДР УПП у Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Чайкою Олексієм Анатолійовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції, ідентифікаційний код юридичної особи 40108646, місце розташування: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 за рахунок бюджетних асигнувань судові витраті в сумі 1454 грн.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 надміру сплачений судовий збір в сумі 454 грн, внесений відповідно до квитанції 0.0..1 від 28.03.2021, оригінал якої зберігається в матеріалах справи 524/2602/21.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Д.Андрієць