Справа № 9901/103/20
Суддя: Прокопенко Олександр Борисович
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року

м. Київ

Справа № 9901/103/20

Провадження № 11-339заі20

Велика Палата Верховного Суду у складі:

головуючого судді Князєва В. С.,

судді-доповідача Прокопенка О. Б.,

суддів Анцупової Т. О., Британчука В. В., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Катеринчук Л. Й., Крет Г. Р., Лобойка Л. М., Пількова К. М., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ткача І. В., Штелик С. П.,

за участю:

секретаря судового засідання Сороки Л. П.,

представника відповідача - Цуцкірідзе І. Л.,

розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) про визнання дій протиправними, визнання протиправними і нечинними окремих положень рішення

за апеляційною скаргою ВРП на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16 вересня 2020 року (судді Уханенко С. А., Білак М. В., Кашпур О. В., Радишевська О. Р., Смокович М. І.),

УСТАНОВИЛА:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом, у якому просив:

1) визнати протиправною відмову ВРП у наданні йому для ознайомлення матеріалів справ про адміністративні правопорушення, що знаходяться у матеріалах дисциплінарного провадження стосовно судді Октябрського районного суду міста Полтави Струкова Олександра Михайловича , відкритого ухвалою Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 22 січня 2020 року № 151/3дп/15-20;

2) визнати протиправним і нечинним рішення ВРП від 4 лютого 2020 року № 294/0/15-20 в частині, яка передбачає у пункті 233.3 Регламенту ВРП, затвердженого рішенням ВРП від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 (далі - Регламент), заборону надавати учасникам дисциплінарного провадження для ознайомлення матеріали судових справ і їх копії при ознайомленні з матеріалами дисциплінарного провадження.

На обґрунтування позову зазначив, що пункт 233.3 Регламенту в частині встановленої заборони у наданні учасникам дисциплінарної справи (скаржникам, судді або їхнім представникам) для ознайомлення матеріалів судових справ і їх копій суперечить частині восьмій статті 49 Закону України від 21 грудня 2016 року

№ 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII), яка без жодних обмежень надає цим особам право ознайомлюватися з матеріалами; дисциплінарної справи, яка може містити матеріали судових справ. На думку позивача, матеріали судових справ безпосередньо пов?язані з дисциплінарною скаргою на дії судді, тому відмова у наданні їх для ознайомлення унеможливлює реалізацію скаржником своїх прав, порушує принципи змагальності та рівності сторін дисциплінарного провадження, адже лише після ознайомлення з матеріалами справи скаржник може усвідомити, про виклик яких свідків йому варто клопотати, які питання ставити судді, які заперечення висловлювати, а також може перевірити достовірність пояснень судді. Ураховуючи наведене, позивач уважає протиправною відмову ВРП у наданні йому для ознайомлення матеріалів судових справ про адміністративні правопорушення, що знаходяться у матеріалах дисциплінарного провадження стосовно судді Струкова О. М.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду рішенням від 16 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково:

- визнав протиправним та нечинним рішення ВРП від 4 лютого 2020 року № 294/0/15-20 в частині обмеження права учасників дисциплінарного провадження або дисциплінарної справи ознайомлюватися з матеріалами судових справ, їх копіями, закріплене в пункті 233.3 Регламенту;

- визнав протиправною відмову ВРП у наданні ОСОБА_1 матеріалів справ про адміністративні правопорушення, витребуваних членом Третьої Дисциплінарної палати ВРП в межах дисциплінарного провадження щодо судді Струкова О. М. в частині безпосередньо пов`язаних з дисциплінарною скаргою та які не є з обмеженим доступом.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції зазначив, що ВРП як суб?єкт владних повноважень є розпорядником як відкритої публічної інформації, так і інформації з обмеженим доступом. Виходячи з цього матеріали дисциплінарної справи можуть містити інформацію з різним режимом доступу до неї.

Наведена інформація закріплюється передбаченими законом процесуальними та інформаційними документами (повістки, повідомлення) суду, що складають частину судової справи. Процесуальні документи відповідно до приписів Закону України від 22 грудня 2005 року № 3262-IV «Про доступ до судових рішень» (далі -Закон № 3262-IV) із знеособленням персональних даних підлягають оприлюдненню.

Тому в разі віднесення таких документів до матеріалів дисциплінарної справи з огляду на відкритість наведеної в них інформації, доступ до цих документів не може бути обмеженим.

Таким чином, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що Закон № 1798-VIIIне обмежує учасників дисциплінарної справи у праві ознайомлюватися з копіями матеріалів судових справ, визначених як матеріали дисциплінарної справи, що містять відкриту інформацію і безпосередньо пов`язані зі скаргою.

Крім того, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначив, що зазвичай стороною скаржника у дисциплінарній справі є учасник судової справи, який під час розгляду справи та після її розгляду відповідно до встановленого процесуальними кодексами порядку має право на ознайомлення з усіма матеріалами справи.

Однак запроваджені Регламентом обмеження в ознайомленні з матеріалами дисциплінарної справи в частині ознайомлення з матеріалами судової справи та їх копіями нівелює право, закріплене законом.

Водночас відсутність у представників сторін можливості ознайомитися з матеріалами дисциплінарної справи унеможливить надання ними кваліфікованої правової допомоги.

За таких обставин Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що оскаржена норма Регламенту розширює обмеження, встановлені Законом № 1798-VIII, тобто виходить за межі регулювання процедурних питань здійснення ВРП своїх повноважень, не відповідає правовим актам, які мають вищу юридичну силу, у тому числі частині восьмій статті 49 Закону № 1798-VIII, що є підставою для визнання зазначеного рішення ВРП в оскаржуваній частині протиправним і нечинним.

Крім того, оскільки в розпорядженні Третьої Дисциплінарної палати ВРП перебували копії витребуваних судових справ про адміністративні правопорушення, то Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду також дійшов висновку і про задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною відмови ВРП у наданні позивачу для ознайомлення копій матеріалів судових справ про адміністративні правопорушення в частині матеріалів, які безпосередньо пов`язані з дисциплінарною скаргою та не становлять інформацію з обмеженим доступом.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ВРП подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне дослідження доказів і обставин у справі судом першої інстанції, неправильне застосування норм права, просить скасувати це рішення та прийняте нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Доводи ВРП на обґрунтування вимог апеляційної скарги зводяться до того, що Регламентом обмежено доступ до матеріалів судових справ, які члени ВРП витребовують для реалізації своїх виключних повноважень у межах дисциплінарних проваджень, що цілком відповідає Конституції України, законам України «Про Вищу раду правосуддя», «Про судоустрій і статус суддів», «Про доступ до судових рішень» та процесуальним кодексам.

Наголошує, що статус скаржника не дає ОСОБА_1 права нарівні з ВРП надавати оцінку всім обставинам справи та діям судді при здійсненні правосуддя.

Стверджує, що скаржнику достатньо офіційних текстів судових рішень, розміщених у Єдиному державному реєстрі судових рішень, для реалізації наданих йому прав у дисциплінарній справі.

Крім того, ВРП наголошує, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду не проаналізував оскаржуване рішення ВРП від 4 лютого 2020 року № 294/0/15-20 на предмет його правомірності та законності.

Скаржник вважає, що під час розгляду клопотання позивача про ознайомлення з матеріалами справ за його скаргами стосовно судді Октябрського районного суду міста Полтави Струкова О. М. ВРП діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На час розгляду справи відзиву від ОСОБА_1 не надходило.

У судовому засіданні представник ВРП підтримала вимоги апеляційної скарги з викладених у ній мотивів.

ОСОБА_1 в судовому засідання заперечив проти задоволення апеляційної скарги ВРП та просив залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення представника відповідача, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Як установлено судом та вбачається з матеріалів справи, улипні 2019 року до ВРП надійшла дисциплінарна скарга ОСОБА_1 стосовно судді Октябрського районного суду міста Полтави Струкова О. М., який, за доводами скаржника, порушив строки розгляду справ про адміністративні правопорушення № 554/8254/18, 554/8457/18, 554/9069/18, 554/9071/18, 554/9330/18, 554/10348/18, 554/10349/18, 554/1162/19, чим допустив дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 2 частини першої статті 106 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - № 1402-VIII).

На вимогу члена Третьої Дисциплінарної палати ВРП Швецової Л. А. Октябрським районним судом міста Полтави 27 грудня 2019 року були надані копії витребуваних справ про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 22 січня 2020 року

№ 151/3дп/15-20 за результатами попередньої перевірки скарги ОСОБА_1 відкрито дисциплінарну справу стосовно судді Октябрського районного суду міста Полтави Струкова О. М.

26 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ВРП із клопотанням про ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарного провадження, у тому числі матеріалами справ про адміністративні правопорушення, на які суддя Струков О. М. посилається у своїх поясненнях.

У письмовій відповіді від 2 березня 2020 року № 9911/0/9-20 Секретаріат ВРП повідомив позивачу, що згідно з пунктом 233.3 Регламенту матеріали судових справ і їх копії не надаються учасникам дисциплінарного провадження або дисциплінарної справи для ознайомлення, у зв?язку із чим 17 лютого 2020 року скаржнику були надані для ознайомлення матеріали дисциплінарної справи стосовно судді Струкова О. М. без матеріалів судових справ. Зазначено про право скаржника повторно ознайомитися з матеріалами дисциплінарної справи з урахуванням положень Закону № 1798-VIII та Регламенту.

Не погодившись із такою відповіддю, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку доводам учасників справи, наведеним на обґрунтування їх вимог, Велика Палата Верховного Суду керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 131 Конституції України в Україні діє ВРП, яка здійснює повноваження, визначені цією статтею Конституції та статтею 3 Закону № 1798-VIII.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 1798-VIII ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

Відповідно до статті 3 Закону № 1798-VIII ВРП забезпечує здійснення дисциплінарним органом дисциплінарного провадження щодо судді та утворює органи для розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів -Дисциплінарні палати ВРП.

Порядок дисциплінарного провадження щодо судді врегульовано Законом

№ 1402-VIII та Законом № 1798-VIII.

Право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді, з повідомленням про вчинення дисциплінарного проступку суддею (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа. Громадяни здійснюють зазначене право особисто або через адвоката, юридичні особи - через адвоката, органи державної влади та органи місцевого самоврядування - через своїх керівників або представників, Комісія з питань доброчесності та етики - через її голову або членів Комісії (частина перша статті 107 Закону № 1402-VIII).

Дисциплінарне провадження включає: 1) попереднє вивчення та перевірку дисциплінарної скарги; 2) відкриття дисциплінарної справи; 3) розгляд дисциплінарної скарги та ухвалення рішення про притягнення або відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності (частина третя статті 42 Закону № 1798-VIII).

За змістом статті 47 Закону № 1798-VIII учасниками дисциплінарної справи є суддя, щодо якого відкрито дисциплінарну справу, та скаржник. Суддя, скаржник можуть брати участь у розгляді справи самостійно та/або через свого представника.

У частині восьмій статті 49 Закону № 1798-VIII установлено, що учасники дисциплінарної справи мають право подавати докази, надавати пояснення, заявляти клопотання про виклик свідків, ставити запитання учасникам дисциплінарної справи, висловлювати заперечення, заявляти інші клопотання або відводи, ознайомлюватись з матеріалами справи. Для ознайомлення можуть надаватися матеріали, які безпосередньо пов`язані зі скаргою, із дотриманням вимог законодавства про захист персональних даних щодо знеособлення персональних даних.

Отже, звертаючись до ВРП зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді, скаржник ініціює процедуру дисциплінарного провадження, під час якої Дисциплінарна палата ВРП перевіряє викладені у скарзі відомості та вирішує питання про наявність або відсутність підстав для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. При цьому учасники дисциплінарної справи наділені певними процесуальними правами у процесі розгляду дисциплінарної справи, в тому числі правом ознайомлюватися з матеріалами справи, які безпосередньо пов`язані зі скаргою.

Наведене у статті 49 Закону 1798-VIII право на ознайомлення з матеріалами справи містить єдине обмеження у здійсненні цього права - матеріали справи повинні бути безпосередньо пов`язані зі скаргою.

Зважаючи на рівність сторін дисциплінарного провадження та здійснення такого провадження на засадах змагальності та рівності, особа, яка подає дисциплінарну скаргу, має право на ознайомлення з матеріалами дисциплінарного провадження. Доступ до наявної в таких матеріалах інформації (або її частини) може бути обмежено з підстав, прямо передбачених законом.

Згідно зі статтею 5 Закону України від 2 жовтня 1992 року № 2657-XII «Про інформацію» (далі - Закон № 2657-XII) кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

За порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом (стаття 20 Закону

№ 2657-XII).

Частиною першою статті 21 Закону № 2657-XII установлено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Відповідно до статті 1 Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності вимог, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2939-VI.

Визнання розпорядником інформації певної інформації як службової не означає, що така інформація стає службовою в розумінні Закону № 2939-VІ, отже, тільки за умови обґрунтування розпорядником підстав, визначених частиною другою статті 6 та частинами першою і другою статті 9 Закону № 2939-VI, віднесення конкретної інформації до службової є правомірним.

Віднесення частини матеріалів дисциплінарного провадження до інформації з обмеженим доступом (службової інформації) не може бути підставою для ненадання можливості ознайомитися з іншими матеріалами, доступ до яких не обмежено відповідно до закону.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права в подібних відносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 9901/589/19.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону № 1798-VIII ВРП затверджує регламент ВРП, положення якого регулюють процедурні питання здійснення нею повноважень.

Рішенням ВРП від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 затверджено Регламент (зі змінами).

Регламент регулює процедурні питання здійснення нею повноважень, визначених Конституцією України, законами № 1798-VIII, № 1402-VIII, іншими законами України, порядок підготовки, розгляду та прийняття ВРП, її Дисциплінарними палатами та іншими органами рішень, також інші питання діяльності ВРП.

4 лютого 2020 року ВРП ухвалила рішення № 294/0/15-20 «Про затвердження Змін та доповнень до Регламенту Вищої ради правосуддя», яким доповнено Регламент новою главою 233 «Порядок надання справ (матеріалів) для ознайомлення».

Пунктом 233.3 Регламенту встановлено: «Учасникам дисциплінарного провадження або дисциплінарної справи (скаржники, судді або їхні представники) для ознайомлення можуть надаватися матеріали, які безпосередньо пов`язані зі скаргою (крім матеріалів судових справ, їх копій). Матеріали надаються для ознайомлення із дотримання вимог законодавства про захист персональних даних щодо знеособлення персональних даних».

Відповідно до пункту 24.6 Регламенту зміни чи доповнення до Регламенту затверджуються у порядку, визначеному пунктами 24.1-24.3 цього Регламенту.

Так, пунктами 24.1-24.3 Регламенту визначено, що цей Регламент затверджується на засіданні ВРП. Регламент вважається затвердженим, якщо за нього проголосувала більшість членів ВРП, які брали участь у засіданні ВРП. Регламент ВРП розміщується на офіційному вебсайті ВРП.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, за результатами засідання ВРП 4 лютого 2020 року прийнято рішення № 294/0/15-20 «Про затвердження Змін та доповнень до Регламенту Вищої ради правосуддя», яким затверджено Зміни та доповнення до Регламенту. Таке рішення підтримано 15 членами ВРП, що брали участь у засіданні, тобто всі члени конституційного органу одноголосно дійшли висновку про необхідність внесення відповідних змін до Регламенту (а. с. 150-154, т. 1).

Порушення питання про внесення змін та доповнень до Регламенту є правом членів ВРП.

Статтею 21 Закону № 1798-VIII установлені гарантії діяльності членів ВРП, зокрема, член ВРП у своїй діяльності є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання (частина четверта).

Водночас запроваджений приписами статті 49 Закону № 1798-VIII інститут представництва покликаний для забезпечення захисту прав та інтересів сторін дисциплінарної справи.

Відсутність у представників сторін можливості ознайомитися з матеріалами дисциплінарної справи унеможливить надання ними кваліфікованої правової допомоги.

Предметом спору у справі є правомірність внесення ВРП змін до свого Регламенту рішенням від 4 лютого 2020 року № 294/0/15-20, а саме, зокрема, доповнення пункту 233.3. у главі 233 розділу II Регламенту, відповідно до якого учасникам дисциплінарного провадження або дисциплінарної справи (скаржники, судді або їхні представники) для ознайомлення можуть надаватися матеріали, які безпосередньо пов`язані зі скаргою (крім матеріалів судових справ, їх копій). Матеріали надаються для ознайомлення із дотримання вимог законодавства про захист персональних даних щодо знеособлення персональних даних.

Так, аналіз пункту 233.3 Регламенту свідчить про позбавлення скаржників, суддів або їх представників права ознайомлюватися з матеріалами судових справ та їх копіями, які оцінюються ВРП та її дисциплінарними палатами при прийнятті рішень у межах дисциплінарного провадження.

Отже, зазначеним пунктом Регламенту встановлено додаткові, у порівнянні з наведеними приписами Закону № 1798-VIII, обмеження стосовно ненадання для ознайомлення матеріалів судових справ і їх копій при ознайомленні учасників дисциплінарного провадження або дисциплінарної справи з матеріалами, які безпосередньо пов`язані зі скаргою.

Разом із тим системний аналіз глави 4 «Дисциплінарне провадження щодо суддів» Закону № 1798-VIII дає підстави для висновку про право учасників дисциплінарної справи ознайомлюватися з матеріалами дисциплінарної справи, якими слід вважати всі матеріали і документи, які подані її учасниками, а також отримані та створені Дисциплінарною палатою ВРП і її членом-доповідачем у процесі дисциплінарного провадження та оформлені у справу.

Відповідно до частини шостої статті 31 Закону № 1798-VIII матеріали судової справи (їх копії), пояснення від суддів чи прокурорів щодо судових справ можуть бути надані на вимогу ВРП, її органу або члена ВРП тільки щодо тих справ, розгляд яких закінчено. Член ВРП не може витребувати матеріали судових справ, розгляд яких не закінчено, крім витребування копій матеріалів судової справи у випадку подання дисциплінарної скарги з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII.

Отримавши матеріали судової справи або їхні копії, члени Дисциплінарної палати як під час підготовки дисциплінарної справи до розгляду, так і під час її розгляду можуть визначити ті матеріали, які пов`язані з дисциплінарною скаргою та необхідні для вирішення питання про відкриття/відмову у відкритті дисциплінарної справи і ухвалення рішення у дисциплінарній справі. У цьому випадку копії визначених матеріалів судової справи можуть бути приєднані до матеріалів дисциплінарної справи і вважатися їх частиною.

Вирішуючи можливість віднесення оригіналів матеріалів судової справи до матеріалів дисциплінарної справи, Велика Палата Верховного Суду виходить з таких міркувань.

Судова справа формується в результаті процесуальної діяльності суду та після її розгляду передається до архіву суду для зберігання відповідно до Інструкції про порядок передання до архіву місцевого та апеляційного суду, зберігання в ньому, відбору та передання до державних архівних установ та архівних відділів міських рад судових справ та управлінської документації суду, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 15 грудня 2011 року № 168.

Надання для ознайомлення матеріалів дисциплінарної справи здійснюється із дотриманням вимог законодавства про захист персональних даних щодо знеособлення персональних даних. Тобто за приписами статті 6 Закону № 2939-VI може бути обмежений доступ до інформації, що міститься у документі, а не сам документ.

Виконання цих вимог закону потребує проведення дій по закриттю охоронюваної законом інформації, які неможливо здійснити з оригіналами матеріалів судової справи без їх пошкодження.

Отже, матеріали судової справи не можуть бути віднесені до матеріалів дисциплінарної справи, оскільки вони надаються ВРП з метою перевірки наявності підстав для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності і повертаються до суду, на який покладено обов?язок щодо зберігання судової справи. При цьому ознайомлення з матеріалами судової справи здійснюється у спосіб, визначений відповідним процесуальним законом.

Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Встановлені частиною третьою статті 34 Основного Закону України обмеження реалізації права на інформацію кореспондуються з положеннями статті 32 Конституції України, відповідно до частин першої, другої якої ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України; не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до Закону № 2657-ХІІ кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів; реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (стаття 5); право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (частина друга статті 6).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень -органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися Законом № 2939-VI (частина четверта статті 13 цього Закону).

Відповідно до частини сьомої статті 6 Закону № 2939-VI обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Отже, із системного аналізу наведених норм убачається, що ВРП як суб`єкт владних повноважень є розпорядником як відкритої публічної інформації, так і інформації з обмеженим доступом. Матеріали дисциплінарної справи можуть містити інформацію з різним режимом доступу до неї.

У процесуальних кодексах (статті 7, 8 Цивільного процесуального кодексу України, статті 8, 9 Господарського процесуального кодексу України, статті 10, 11 КАС) і статті 11 Закону № 1402-VIІІ закріплений принцип гласності і відкритості судового процесу, який передбачає розгляд справи, як правило, у відкритому судовому засіданні, а також відкритий режим доступу до судових рішень та інформації щодо справи (щодо суду, який розглядає справу, учасників справи та предмета позову, дати надходження позовної заяви (скарги) чи будь-якої іншої заяви або клопотання у справі, у тому числі особи, яка подала таку заяву, вжитих заходів забезпечення позову та (або) доказів, стадії розгляду справи, місця, дати і часу судового засідання, руху справи з одного суду до іншого), яка підлягає невідкладному оприлюдненню на офіційному вебпорталі судової влади України в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Наведена інформація закріплюється передбаченими законом процесуальними та інформаційними документами (повістки, повідомлення) суду, що складають частину судової справи. Процесуальні документи, відповідно до приписів Закону № 3262-IV із знеособленням персональних даних підлягають оприлюдненню.

За таких обставин у разі віднесення таких документів до матеріалів дисциплінарної справи, з огляду на відкритість наведеної в них інформації, доступ до цих документів не може бути обмеженим.

Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Закон № 1798-VIІІ не обмежує учасників дисциплінарної справи у праві ознайомлюватися з копіями матеріалів судових справ, визначених як матеріали дисциплінарної справи, що містять відкриту інформацію і безпосередньо пов`язані зі скаргою.

Крім того, варто звернути увагу, що зазвичай стороною скаржника у дисциплінарній справі є учасник судової справи, який під час розгляду справи та після її розгляду відповідно до встановленого процесуальними кодексами порядку має право на ознайомлення з усіма матеріалами справи.

Отже, хоча порушень процедури прийняття змін та доповнень до Регламенту не виявлено, проте спірна норма Регламенту суперечить нормам Закону № 1798-VIII та обмежує в ознайомленні з матеріалами дисциплінарної справи в частині ознайомлення з матеріалами судової справи та їх копіями і нівелює право, закріплене законом.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що оскаржена норма Регламенту розширює обмеження, встановлені Законом

№ 1798-VIII, тобто виходить за межі регулювання процедурних питань здійснення ВРП своїх повноважень, не відповідає правовим актам, які мають вищу юридичну силу, у тому числі частині восьмій статті 49 Закону № 1798-VIII, що є підставою погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що рішення ВРП в оскаржуваній частині є протиправним і нечинним.

Оскільки в розпорядженні Третьої Дисциплінарної палати ВРП перебували копії витребуваних судових справ про адміністративні правопорушення, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовної вимоги про визнання протиправною відмови ВРП у наданні позивачу для ознайомлення копій матеріалів судових справ про адміністративні правопорушення в частині матеріалів, які безпосередньо пов`язані з дисциплінарною скаргою та не становлять інформацію з обмеженим доступом.

Водночас Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне зазначити, що ВРП не позбавлена можливості урегулювати це питання у своєму Регламенті з урахуванням чинного законодавства та висновком Великої Палати Верховного Суду у цій справі.

Доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

На підставі статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення внаслідок повного з`ясування обставин справи, що мають значення для її вирішення, з додержанням норм матеріального та процесуального права, Велика Палата Верховного Суду залишає апеляційну скаргу ВРП без задоволення, а рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16 вересня 2020 року - без змін.

Керуючись статтями 243, 250, 266, 308, 310, 315, 316, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу Вищої ради правосуддя залишити без задоволення.

2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяВ. С. Князєв
Суддя-доповідач О. Б. Прокопенко
Судді:Т. О. АнцуповаГ. Р. Крет
В. В. БританчукЛ. М. Лобойко
І. В. Григор`єва К. М. Пільков
М. І. ГрицівВ. В. Пророк
Ж. М. ЄленінаЛ. І. Рогач
О. С. Золотніков Л. Й. КатеринчукІ. В. Ткач С. П. Штелик