Справа № 540/4107/20
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/4107/20
Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

при секретарі Цехмейстренко Ю.В..,

за участі представника апелянта Пахотіної О.Ю.

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року у справі за позовом Приватного підприємства "Експоресурс" до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив - визнати протиправним та скасувати рішення Чорноморської митниці Держмитслужби №UA508000/20/000010 від 09.12.2020 про відмову у видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 та зобов`язати Чорноморську митницю Держмитслужби виготовити сертифікат з перевезення товару EUR.1 для здійснення зовнішньоекономічних операцій за Контрактом № 16-04/20 від 06.04.2020, укладеного між приватним підприємством «ЕКСПОРЕСУРС» та компанією «STAR ULTIMATE LTD» (Великобританія).

В обґрунтування позову зазначалось, що дії відповідача є протиправними, а рішення незаконним, та таким, що підлягає скасуванню, оскільки невидача позивачу експортеру сертифікату з перевезення (походження) товару EUR.1 безпосередньо порушує право на його отримання для підтвердження того, що товари відповідають правилам визначення преференційного походження, встановлених Угодами, при застосуванні преференційних ставок ввізного мита, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року, ухваленого у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження у м. Херсоні о 14:33 год позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Чорноморської митниці Держмитслужби №UA508000/20/000010 від 09.12.2020 про відмову у видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1. Зобов`язано Чорноморську митницю Держмитслужби повторно розглянути заяву приватного підприємства «ЕКСПОРЕСУРС» від 08.12.2020 на отримання сертифікату з перевезення товару EUR.1 для здійснення зовнішньоекономічних операцій за Контрактом № 16-04/20 від 06.04.2020, укладеного між приватним підприємством «ЕКСПОРЕСУРС» та компанією «STAR ULTIMATE LTD» (Великобританія), з урахуванням висновків суду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Чорноморська митниця Держмитслужби надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Доводами апеляційної скарги зазначено, що позивачем не було дотримано вимоги п. 9 ст. 16 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження та п. 2 Розділу ІІІ Порядку № 950, а саме, не було здійснено експортування товару за місцем здійснення його митного оформлення, зазначає, що в зоні діяльності Чорноморської митниці Держмитслужби позивачем не здійснюється митне оформлення та випуск товарів у режимі експорту та у митного органу відсутня інформація щодо товару та не відома мета переміщення товару. Апелянт зазначає, що суд не призначений для виконання функцій суб`єкта владних повноважень, суд не може підміняти орган державної влади та перебирати на себе повноваження, щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції відповідного органу. Апеляет зазначає, що під час розгляду справи судом були дослідженні документи, що не були покладені в основу прийнятго відповідачем рішення. Також, зазначається, що відмова у видачі сертифікату не позбавляє та не обмежує права позивача на отримання сертифікату, у разі усунення причини, що призвели до відмови.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем до суду не надано.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021 р. клопотання представника Чорноморської митниці Держмитслужби про проведення в режимі відеоконференції судового засідання за апеляційною скаргою Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року у справі №540/4107/20 задоволено. Судове засідання у адміністративній справі №540/4107/20, призначене у режимі відеоконференції з використанням системи Easycon.

Також, 08.06.2021 р. Чорноморська митниця Держмитслужби надала додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог всупереч вимогам ч.2 ст.9 КАС України. Апелянт зазначає, що рішення про видачу або про відмову у видачі сертифікату приймається у найкоротший строк, але не більше 8 робочих годин після реєстрації заяви структурним підрозділом, що унеможливлює повторний розгляд заяви позивача від 08.12.2020 р. Також, звертає увагу, що законодавством не передбачено такий спосіб захисту, як повторний розгляд заяви.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, спірні правовідносини виникли між сторонами внаслідок прийняття Чорноморською митницею Держмитслужби рішення №UA508000/20/000010 від 09.12.2020 про відмову у видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1, в якому зазначено, що «за результатами перевірки наданих документів відповідно до вимог Порядку заповнення та видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 відповідно до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.11.2017 року № 950 (далі-Порядок), їх відповідності вимогам Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони (далі-Угода), 1. Контракт № 16-04/20 від 16.04.2020р., укладений між ПП «ЕКСПОРЕСУРС» та компанією «STAR ULTIMATE LTD»; 2. Додаток № 1 від 16.04.2020р. до контракту № 16-04/20 від 16.04.2020р., укладеного між ПП «ЕКСПОРЕСУРС» та компанією «STAR ULTIMATE LTD»; 3. Лист Міністерства екології та природних ресурсів України № 212.2.1-ВИХ/1440-20 від 07.05.2020р.; 4. Висновок експерта Херсонської Торгово-промислової палати №Вэ-397 від 12.11.2020р.; 5. Сертифікат походження, виданий Херсонською Торгово-промисловою палатою 12.11.2020р.; 6. Свідоцтво про вибухобезпечність, видане Центральним вантажним бюро, м. Херсон, № 20-Е-018 від 12.11.2020р.; 7. Свідоцтво про радіаційну безпечність, видане Центральним вантажним бюро, м. Херсон, № 063 від 12.11.2020р.; 8. Декларація на вантаж, видана Центральним вантажним бюро, м. Херсон, № 20-233-Х від 12.11.2020р.; 9. Інвойс №12/11 від 12.11.2020р.; 10. Договір купівлі-продажу між ПП «ЕКСПОРЕСУРС» та ПП «ЖАДОР» № 03/1-20 від 03.01.2020р.; 11. Специфікація №4 від 01.06.2020р. до договору купівлі-продажу між ПП «ЕКСПОРЕСУРС» та ПП «ЖАДОР» №03/1-20 від 03.01.2020р.; 12. Акт прийому-передачі № 4 від 30.06.2020р. до договору купівлі-продажу між ПП «ЕКСПОРЕСУРС» та ПП «ЖАДОР» № 03/1-20 від 03.01.2020р.; 13. Видаткова накладна №РН-0000143 від 30.06.2020р.; 14. Акт прийому передачі № 5 від 14.07.2020р. до договору купівлі-продажу між ПП «ЕКСПОРЕСУРС» та ПП «ЖАДОР» №03/1-20 від 03.01.2020р.; 15. Видаткова накладна № РН-0000153 від 14.07.2020р.; 16.Податкові накладні; 17. Товарно-транспортні накладні; 18. Ліцензія серія АЕ № 292812 від 14.01.2015р.; 19. Акт обстеження від 03.02.2020р.; 20. Декларація постачальника; 21. Довгострокова декларація виробника; 22. Довіреність.».

Підставою для відмови ПП «ЕКСПОРЕСУРС» у видачі сертифікату з перевезення товару EUR.1 зазначено «Невиконання вимог п. 9 статті 16 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження та невиконання вимог п. 2 Розділу ІІІ затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.11.2017 № 950…».

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість висновків відповідача з приводу того, що позивач має спочатку здійснити митне оформлення металобрухту, який ПП «ЕКСПОРТЕР» експортує компанії «STAR ULTIMATE LTD» (Великобританія) згідно Контракту від 16.04.2020 №16-04/20 та Додатку № 1 від 16.04.2020 до даного Контракту, оскільки декларація митної вартості, яка виступає документом встановленої форми та подається декларантом і містить в собі відомості щодо митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України чи стосовно яких змінюється митний режим, не може бути оформлена та подана ПП «ЕКСПОРТЕР» у зв`язку із відсутності у підприємства відомостей щодо митної вартості товарів за наслідками застосування пільгової ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, у зв`язку з чим, суд прийшов висновку, що відповідач не обґрунтовано, без дотримання поетапності процедури щодо отримання спірного сертифікату ПП «ЕКСПОРЕСУРС» з послідуючим експортування товару, як того вимагає Конвенція та Порядок № 950, не розсудливо та не в належній мірі вчинив дії щодо прийняття спірного рішення.

Разом з тим виходячи з предмету позовних вимог, суд зазначив, що у відповідача є законодавчо закріплене право адміністративного розсуду при прийнятті рішення, а саме, про відмову у видачі сертифікату з перевезення товару EUR.1 або видати відповідний такий сертифікат, що визначено п. 14 ст. 544 Митного кодексу України, ст. 16 Конвенції, розділ ІІІ Порядку № 950, у зв`язку з чим суд не може впливати на дії відповідача, оскільки такий вплив має порушення дискреційних повноважень адміністративного органу, тому судом відмовлено в задоволенні позовних вимог позивача щодо зобов`язання відповідача видати сертифікат з перевезення товару EUR.1.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність захистити порушені права позивача шляхом зобов`язання Чорноморської митниці Держмитслужби повторно розглянути заяву ПП «ЕКСПОРЕСУРС» поданої до митного органу 08.12.2020р.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Законом України «Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони» №1678-УП віл 16 вересня 2014 року ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі - Угода).

Відповідно до п.1 ст. 16 протоколу 1 до Угоди про асоціацію товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання сертифікату з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу.

Статтею 43 МК України передбачено, що документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Відповідно до ст. 43 МК України встановлено, що сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Частиною 1 ст. 15 Конвенції передбачено, що товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання сертифікату з перевезення товару EUR.1.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами Договірної сторони-експортера на письмову заявку експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником (ч.1 ст.16 Конвенції).

Відповідно до статті 46 глави 7 розділу II, пункту 14 частини другої статті 544 глави 74 розділу XX Митного кодексу України та підпункту 5 пункту 4 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375, з метою вдосконалення та прискорення процедури заповнення та видачі митницею сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1 згідно з положеннями Угоди про вільну торгівлю між Україною та державами ЄАВТ, Угоди про сільське господарство між Україною та Королівством Норвегія, Угоди про сільське господарство між Україною та Ісландією та Угоди про сільське господарство між Україною та Швейцарською Конфедерацією, Угоди про вільну торгівлю між Урядом України та Урядом Чорногорії, Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, а також інших міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку, якими передбачено ідентичну процедуру заповнення та видачі митницею сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1, Наказом Міністерства фінансів України 20.11.2017 №950 затверджено Порядок заповнення та видачі митницею сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1.

Приписами п. 3 розділу І Порядку передбачено, що сертифікат з перевезення (походження) товару EUR.1. документ, який підтверджує статус преференційного походження товару, форма якого наведена у додатках до Угод. За приписами Угоди сертифікат з перевезення (походження) товару EUR.1 видається на кожну поставку та товар.

Як вбачається з матеріалів справи Приватне підприємство "ЕКСПОРЕСУРС" 08.12.2020 до митниці було подано заяву з пакетом документів для отримання сертифіката EUR. 1.

Відповідно до статті 16 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження та Розділу III «Видача сертифіката» Порядку №950 сертифікат з перевезення товару EUR.1. має бути виданий митними органами Договірної сторони-експортера на письмову заявку експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником.

Пунктом 9 статті 16 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-евро-середземноморські преференційні правила походження визначено, що сертифікат з перевезення товару EUR.1. має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару.

Пунктом 2 Розділу ІІІ Порядку №950 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.12.2017 за №1563/31431 визначено, що сертифікат видається посадовою особою митниці під час здійснення експорту товару(ів) за місцем здійснення його (їх) митного оформлення або після експорту товаруіїв) у випадках, встановлених Угодами, за місцем здійснення митного оформлення товару(ів) або за місцем державної реєстрації експортера.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п.3 Розділ І Порядку експортер - це особа, яка здійснює експорт товару(ів) з України до країн, з якими Україною укладено Угоди, або її уповноважений представник.

З матеріалів справи встановлено, що в зоні діяльності Чорноморської митниці Держмитслужби позивачем ПП «Експоресурс» не здійснюється митне оформлення та випуск товарів у режимі експорту та у митниці відсутня інформація щодо товару та не відома мета переміщення товару.

Відповідно до п.25 ч.1 ст. 4 МК України митний режим - комплекс взаємопов`язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.

Згідно п.21 ч.І ст.4 МК України митна процедура це - зумовлені метою переміщення товарів через митний кордон України сукупність митних формальностей та порядок їх виконання.

Згідно з частиною 2 статті 71 МК України поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 ч. 1 статті 4 МК України митне оформлення - це виконання митних формальностей необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Відповідно до частини 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом з`явлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Митне оформлення товарів здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації.

Згіднно розділу II п.2.1. Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631 предбачається, що для здійснення митного оформлення товарів декларант подає митну декларацію, заповнену згідно з обраним митним режимом, її електронну копію (у разі подання МД на паперовому носії), рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та у випадках, встановлених Кодексом. ДМВ.

Судом встановлено, що Приватне підприємство "ЕКСПОРЕСУРС" в позовній заяві зазначило, що позивачем розпочато процедуру фактичного експортування відповідно до п.2 Статті 83 Митного кодексу Умови , що не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, так як позивачем не подано митному органу документів для здійснення митного оформлення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач подав митному органу пакет документів, для підтвердження походження товару, а не документи для здійснення митного оформлення.

Відповідно до частини 2 статті 83 МКУ для поміщення товарів у митний режим експорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна:

1) подати митному органу, що здійснює випуск товарів у митному режимі експорту, документи на такі товари;

2) сплатити митні платежі , якими відповідно до закону обкладаються товари під час вивезення за межі митної території України у митному режимі експорту;

3) виконати вимоги щодо застосування передбачених законом заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності;

4) у випадках, встановлених законодавством, подати митному органу дозвіл на проведення зовнішньоекономічної операції з вивезення товарів у третю країну ( реекспорт).

Як вбачається з наявних у справі документів, Чорноморська митниця Держмитслужби не здійснювала випуск даної поставки товарів ПП «Експоресурс» у митному режимі експорт, та зазначеним підприємством не декларувався товар та не було подано документів для здійснення митного оформлення товарів.

З огляду на викладені обставини, у зв`язку з порушенням позивачем вимог п.9 статті 16 Доповнення 1 до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження та невиконання вимог п.2 Розділу III затверджений Наказом Міністерства фінансів України 20.11.2017 №950 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.12.2017 за №1563/31431 посадовою особою відповідача обґрунтовано було відмовлено у видачі сертифіката з перевезення (походження) товару EUR. 1.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції були не правильно застосовані норми процесуального та матеріального права, що призвело до не вірного вирішення спору.

Так, судом першої інстанції , приймаючи рішення були досліджені документи, які не були підставою для винесення оскарженого рішення відповідача та не були покладені в основу прийняття такого рішення митницею.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про те, що відповідачем в ході розгляду справи будь-яких зауважень чи пояснень щодо змісту даних документів до суду не було подано не обґрунтованими, оскільки згідно ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, а отже відповідач не міг надавати оцінку документам, які не були підставою для оскарженого такого рішення.

Отже, колегія суддів встановила, що оскільки оскаржуване рішення Митниці прийнято без урахування наданих позивачем до суду першої інстанції документів, тому суд першої інстанції досліджуючи вказані документи та скасовуючи рішення, допущено порушення норми процесуального права,яке привело до прийняття невірного рішення.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 8 Статті 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Статтею 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявления за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митнии кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації.

Разом з тим, позивачем в порушення ч.8 ст. 264 МК України не було подано митної декларації, а отже документи дослідженні судом замість Митниці не засвідчують факти, які мають юридичне значення.

Суд першої інстанції взяв до уваги надані позивачем документи, а саме довідку від 08.12.2020 за вих. № 08/12, видану іноземним підприємством «Катрус-Україна» на підтвердження знаходження на території зазначеного підприємства зовнішньоекономічного товару у вигляді лому чорного металу у кількості 2400 тонн; копією зовнішньоекономічного договору від 10.12.2020 № ЕК-2/20 та Додатку № 1 від 10.12.2020 до даного договору укладеного між ПП «ЕКСПОРЕСУРС» та «STAR ULTIMATE LTD» щодо поставки товару брухту чорних металів у кількості 5000,00 тонн, загальною вартістю 1 600 000,00 грн, зі строком поставки грудень 2020 року-грудень 2021 року в країни призначення: Турція, Греція, Італія, Іспанія, Єгипет; Коносаментом від 15.01.2021 та електронну декларацію № UА 508110/2021/000109 з формою МД-6 на суму 20634.67218 дол. США, довідку Департаменту дозвільно-ліцензійної діяльності та запобігання промисловому забрудненню від 21.12.2020 №14/14-03/1921-20.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що вищезазначене спростовується наданим позивачем пояснення та заперечення від 21.01.2021 року з яких вбачається, що за зовнішньоекономічним договором № 16-04/20 від 16.04.2020 року та Додатком № 1 від 16.04.2020 ПП «Експоресурс» митне оформлення товарів у митному режимі «експорт» не здійснювало.

Оскаржуваний товар, що належить вищезазначеному суб`єкту ЗЕД під митним контролем в зоні діяльності митного поста «Херсон-порт» не перебував на момент звернення позивача.

В зоні діяльності митного поста «Херсон-порт» відсутні постійні зони митного контролю, а відкрито тимчасові, які утворюються на час здійснення митного контролю.

Таким чином, оскільки товар, який належить ПП «Експоресурс» не заявлений у відповідний митний режим та не перебуває під митним контролем, ведення статистичного обліку щодо накопичення суднової партії та відстеження фактичного місця розташування на митному посту «Херон-порт» не здійснюється.

Відповідно до пункту 24 статті 4 Кодексу, митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Пунктом першим Положення про митні декларації, затвердженого ПКМУ від 21.05.2012 року № 450 «Питання пов`язані із застосуванням митних декларацій» (далі Положення) встановлено, що це Положення визначає вимоги до оформлення і використання митних декларацій, на підставі яких декларуються товари, що переміщуються через митний кордон України підприємствами, та інші товари, що відповідно до законодавства України декларуються шляхом поданням митної декларації, передбаченої для підприємств, а також порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними.

Пунктом 3 Положення визначено, що митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа для декларування товарів (крім тих, що пересилаються через митний кордон України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях), що переміщуються через митний кордон України декларантами (крім громадян), заповнюється на товари, митна вартість яких перевищує суму, еквівалентну 150 євро.

Отже, колегія суддів зазначає, що до моменту декларування товару (митного оформлення) митний орган не має права здійснювати дії (митні формальності), у тому числі за для видачі сертифікату.

Крім цього відповідно п.5 Розділу VII Порядку прийняте митницею рішення про відмову у видачі сертифіката не перешкоджає повторному зверненню експортера до митниці відповідно до цього Порядку за умови усунення причин, що призвели до відмови.

В свою чергу згідно п.7 Розділу III Порядку рішення про видачу або відмову у видачі сертифікату приймається у найкоротший строк, але не більше 8 робочих годин після реєстрації заяви у структурному підрозділі митниці, що унеможливлює повторний розгляд заяви позивача від 08.12.2020 року на виконання судового рішення.

Дії суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якшо відповідні дії не повинні вчинюватися, таким суб`єктом стосовно цієї особи, виходячи з наданої йому компетенції. При цьому оспорюванні дії повинні бути юридично значимими, тобто мати безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом або позбавлення можливості повністю чи в частині реалізувати належне цій особі право, або шляхом безпідставного покладення на цю особу будь-якого обов`язку»

З огляду на викладені обставини колегія суддів звертає увагу, що відмова у видачі сертифікату не позбавляє та не обмежує права позивача на отримання сертифікату, у разі усунення причини, що призвела до відмови.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України (в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду і розгляду справи), встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Колегія суддів зазначає, Чорноморська митниця Держмитслужби , як суб`єкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про визнання протиправним та скасування рішення Чорноморської митниці Держмитслужби №UA508000/20/000010 від 09.12.2020 про відмову у видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 та зобов`язання повторно розглянути заяву, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 262, 263, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства "Експоресурс" відмовити

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 11.06.2021 року

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець