Справа № 120/3499/21-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 червня 2021 р. Справа № 120/3499/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово за правилами спрощеного позовного провадження у справі за позовом: ОСОБА_1 до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про: визнання протиправною відповіді та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною відповіді та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправною відмовою Головного Управління від 07.04.2021 у призначенні позивачу пенсії за віком згідно із ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Тому, з метою нарахування та виплати з 31.03.2021 пенсії за віком згідно із ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 22.04.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання зазначеної ухвали, позивачем 23.04.2021 подано до суду матеріали на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 28.04.2021 відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) відповідно до положень ст. 263 КАС України. Даною ухвалою також встановлено відповідачу 15-денний строк для подачі до суду відзиву на позовну заяву.

17.05.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Зазначено, що позивач 31.03.2021 звернувся звернувся із заявою в межах Закону України від 02.10.1996 №393 «Про звернення громадян» про перерахунок пенсії шляхом зміни умов призначення пенсії за віком з пільгових умовах на загальні умови.

Згідно матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 з 16.01.2016 отримуєте пенсію за віком за Списком №2, яка обчислена відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) з урахуванням даних про стаж та заробіток.

Оскільки перерахунки пенсій щодо зміни умов призначення одного і того ж виду пенсії чинним законодавством не передбачено, йому відмовлено у проведені перерахунку пенсії шляхом зміни умов призначення пенсії за віком з пільгових на загальні умови, через відсутність законних підстав.

Правова позиція Головного управління грунтується на тому, що пунктом 3 статті 45 Закону №1058 передбачено можливість проведення перерахунку пенсії шляхом переведення з одного виду пенсії на інший з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до п.1 ст. 9 Закону №1058, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пенсія за віком, призначена на пільгових умовах за Списком №2 не є окремим видом пенсійної виплати, а є різновидом умов пільгового пенсійного забезпечення для можливості дострокового призначення пенсії за віком. Тобто, призначення даного виду пенсійного забезпечення має на меті встановлення права для особи на більш ранній вихід на пенсію за віком, як це передбачено загальними нормами. При цьому, пенсія за віком за Списком №2 призначається довічно.

Отже, Головне управління вважає, що доводи, наведені у позовній заяві ОСОБА_1 не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому не можуть бути задоволені.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 16.01.2016 отримуєте пенсію за віком за Списком №2 з урахуванням даних про стаж та заробіток.

31.03.2021 року у зв`язку із досягненням пенсійного віку позивач звернувся до ГУПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії по досягненню пенсійного віку згідно ст. 26 Закону №1058.

07.04.2021 року підготовлено відповідь ГУ ПФУ у Вінницькій області, якою відмовленено у перерахунку пенсії щодо переходу з пенсії на пільгових умовах на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до статті 26 Закону України Прозагальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з призначенням йому дострокової пенсії за віком на пільгових умовах з більш раннього віку. Зазначено, що перерахунки пенсій щодо зміни умов призначення одного і того ж виду пенсії чинним законодавством не передбачено.

З відповіддю ГУ ПФУ у Вінницькій області позивач не погоджується, тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд керується наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які мають пільгових характер роботи, визначаються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XI) "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788) та Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 10 цього ж Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до статті 2 Закону №1788-XIІ "Про пенсійне забезпечення" передбачено види державних пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до матеріалів справи, пенсія позивачу була призначена з 16.01.2016, яку отримує за віком за Списком №2, що не заперечується стронами у справі.

Позивач стверджує, що пенсія йому призначена відповідно ст. 13 Закону №1788-XIІ за Списком №2 у зв`язку з виконанням шкідливих робіт, оскільки станом на час первинного призначення пенсії Закон № 1058-IV не передбачав призначення пенсії по Списку №2 шкідливих умов праці. Відтак вважає, що доводи відповідача з приводу того, що пенсія позивачу призначена за приписами Закону № 1058-IV, є протиправними.

Оцінюючи такі доводи, суд зазначає таке.

Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону № 1788 на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше10 років на зазначених робота.

Таким чином, нормами Закону № 1788 визначено такий вид пенсії як пенсія за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Саме на підставі цього закону, як вказує позивач, йому була призначена пенсія.

Отримувана позивачем пільгова пенсія зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" - це спеціальна пенсія для конкретно визначеного кола осіб, а загально визначена пенсія для усіх категорій осіб - пенсія за віком.

Законодавцем визначено чіткий перелік видів пенсії, що призначаються за Законом № 1058-IV, а саме як пенсію за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та врегулювано переведення між цими видам пенсії (ст. 9, ст. 10 Закону № 1058-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державнепенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до п. 16 Розділу ХУ "Прикінцеві Положення" Закону №1058, в редакції Закону, яка діяла на день призначення пенсії позивачу на пільгових умовах, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років

Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017, який набрав чинності 11.10.2017, були внесені зміни до Закону № 1058, який, крім іншого, було доповнено розділом XIV-І, у статті 114 якого зазначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та зарезультатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Отже, з 11.10.2017 порядок призначення пенсії за віком (в тому числі на пільгових умовах за Списком № 2) регулюється Законом України "Про загальнообов`язковедержавне пенсійне страхування" № 1058-IV (з урахуванням змін та доповнень).

Тобто, на час призначення позивачу пенсії, а саме 16.01.2016, Закон № 1058 не мав у своєму складі статті 114, тому пенсію йому вперше було призначено за Законом №1788.

Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV у зв`язку з досягненням пенсійного віку, що відповідає правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17.

Отже, суд погоджується із доводами позивача щодо протиправності відмови ГУ ПФУ у Вінницькій області, яка полягає у не призначені пенсії позивачу у зв`язку з досягненням пенсійного віку.

Щодо покликань управління Пенсійного фонду на норму ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", то суд їх також відхиляє з огляду на таке.

Верховний Суд України у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а (№21-6331а15) зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст.45 Закону №1058-IV.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.03.2018 у справі №521/4655/17.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача в частині протиправної відмови Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, у призначенні ОСОБА_1 пенсії по віку згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З приводу того, що позивач звертався до відповідача з заявою в межах Закону України "Про звернення громадян" щодо пенсії по віку згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", то суд зазначає наступне.

Відповідно до позиції Верховного Суду (постанова від 27 листопада 2019 року по справі №748/696/17) щодо форми та змісту заяви, з якою позивач звернувся до Пенсійного органу, вказав на недопущення надмірного формалізму, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).

Зміст поданої заяви очевидно дає змогу оцінити намір заявника.

Відповідно до п. 4.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Відповідно до п. 4.3. Порядку, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії.

Також, згідно з п. 5 Закону № 1058-IV, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Тобто, у даному випадку щодо призначення пенсії може бути виключно рішення, прийняте з цього питання.

Натомість, відповідач листом повідомив позивача про відсутність підстав для призначення пенсії, при цьому рішення про призначення пенсії або відмову у призначенні відповідач не приймав.

Суд звертає увагу, що перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Суд є правозастосовуючим органом, тобто, не створюючи нових правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законом порядку вирішує справи.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року за №13 викладено позицію щодо неможливості суду підміняти собою органи владних повноважень, згідно якої суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

За наведеного вище, враховуючи висновки наведені судом у цій справі, враховуючи позицію Верховного Суду, беручи до уваги положення Закону № 1058-IV та Порядку, виходячи із меж заявлених вимог, з метою захисту прав позивача, суд приходить до висновку, що вимога зобов`язального характеру щодо здійснення нарахування та виплату пенсії підлягає задоволенню у спосіб зобов`язання відповідача поторно розглянути заяву позивача від 30.03.2021 року щодо призначення пенсії по досягненню пенсійного віку відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та прийняти рішення з урахуванням висновків суду у цій справі.

Такий спосіб захисту відповідає положенням статті 245 КАС України в частині повноважень суду при вирішенні справи.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відтак, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Тобто, обов`язок доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень одночасно покладено на усіх учасників процесу.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази на підтвердження правомірності своїх дій, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав позов підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання судового збору, то суд враховує, що позовна основна вимога судом задоволена, а похідна визначена як самостійний спосіб захисту в межах повноважень суду, то сплачений судовий збір, необхідно присудити на користь позивача у розмірі 908 грн, що відповідає положенням статті 139 КАС УКраїни.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у призначенні ОСОБА_1 пенсії по віку згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що оформлена листом від 07.04.2021 №3217-3424/С-02/8-0200/21.

Зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області поторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.03.2021 року щодо призначення пенсії по досягненню пенсійного віку відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та прийняти рішення з урахуванням висновків суду у цій справі.

В іншій частині вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ); Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (код ЄДРПОУ - 13322403, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036)

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна