Справа № 160/8411/20
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
28 травня 2021 року м. Дніпросправа № 160/8411/20
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),
суддів: Сафронової С.В., Мельника В.В.,
перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах Держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування припису,-
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року позовну заяву задоволено повністю.

Заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах Держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до частини 2 статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до пункту 7 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ст.53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 та 3 ст.23 Закону України Про прокуратуру представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч.4 ст.23 Закону України Про прокуратуру наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Отже, з викладеного вбачаються два випадки, коли прокурор може звертатись до суду в інтересах держави, а саме:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Тобто, у першому випадку прокурор здійснює представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежним чином.

Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень, тобто він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Суд зазначає, що захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 10.10.2018 року по справі №925/68/18.

В обґрунтування наявності підстав на звернення до суду заступника керівника Дніпропетровського обласної прокуратури для представництва інтересів держави у цій справі вказано невиконання територіальним органом Укртрансбезпеки своїх повноважень, що виразилось у неподанні апеляційної скарги на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року.

З приводу цього колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Так, апеляційне оскарження рішення суду є правом, а не обов`язком сторони, а тому неподання територіальним органом Укртрансбезпеки апеляційної скарги не може розцінюватися як не здійснення захисту або неналежне його здійснення останнім.

Прокурор повинен пересвідчитися, що відповідний державний орган не здійснює захист інтересів держави (тобто, він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається), наприклад, повідомити такий державний орган про виявлені порушення, а у разі невчинення цим органом дій спрямованих на захист інтересів держави, представляти інтереси держави в суді відповідно до статті 23 Закону № 1697-VІІ, навівши відповідне обґрунтування цього.

Як вбачається з копії листа прокуратури Запорізької області від 03.03.2021 року №15/2-505вих-21 доданого до апеляційної скарги скаржником витребувано у Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки інформацію, зокрема щодо заходів оскарження останнім рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року.

На зазначений лист Придніпровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки листом було повідомлено начальнику управління представництва інтересів держави у суді Дніпропетровської обласної прокуратури про відсутність коштів для сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі.

Після чого, Дніпропетровською обласною прокуратурою листом №15/2-659вих-21 від 16.03.2021 року було витребувано у Державній службі України з безпеки на транспорті інформацію, зокрема щодо заходів оскарження останнім рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року.

На зазначений лист Державна служба України з безпеки на транспорті листом повідомила Дніпропетровську обласну прокуратуру про відсутність коштів для сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі.

З доданих до апеляційної скарги документів, фактично вбачається, що прокуратурою було встановлено неподання Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки, Державною службою України з безпеки на транспорті апеляційної скарги на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року через відсутність коштів на сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази неможливості подання зазначеними суб`єктами владних повноважень апеляційної скарги, поданої у строк, визначений ст. 295 КАС України, з одночасним поданням клопотання про про звільнення, відстрочення його сплати, зменшення розміру та відмови судом у цьому.

Також слід зазначити, що Держава, приймаючи певні правові норми щодо сплати судового збору, взяла на себе відповідні зобов`язання щодо його сплати при зверненні до суду суб`єктів владних повноважень, а отже відсутність відповідного бюджетного фінансування та як наслідок неможливість сплати судового збору суб`єктом владних повноважень, який є відповідачем у справі не може бути підставою для надання прокурору повноважень бути альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який повинен захищати інтереси держави.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що прокурор у поданій апеляційній скарзі не зазначає в чому полягає неналежний захист територіальним органом Укртрансбезпеки інтересів держави, в той час як додані до апеляційної скарги документи свідчать про звернення до суду прокурора з апеляційною скаргою з підстав відсутності у такого органу коштів для сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Між тим до апеляційної скарги не додано і доказів того, що територіальний орган Укртрансбезпеки усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається, оскільки прокурор не надав доказів того, що він звертався до територіального органу Укртрансбезпеки із повідомленням про виявлені порушення, зокрема наявності обґрунтованих підстав для звернення до суду відповідача з апеляційною скаргою у цій справі, що, як наслідок свідчило б про те, що прокурор дійсно пересвідчився в тому, що відповідний державний орган не здійснює захисту інтересів держави.

Також, суд апеляційної інстанції приймає до уваги й те, що заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури зазначаючи про подання апеляційної скарги в інтересах Держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки не зазначає підстав для здійснення представництва інтересів таких органів.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами судового розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v.RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v.RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі Ф.В. проти Франції (F.W. v. France) від 31.03.2005 року, заява 61517/00, п. 27).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що у цій справі прокурором належним чином не обґрунтовано в чому саме полягає порушення інтересів держави та яка необхідність захисту інтересів держави в цьому випадку заступником керівника Дніпропетровської обласної прокуратури.

Відсутність же підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави, у розумінні пункту 7 частини четвертої статті 169 КАС України та частини 2 статті 298 КАС України має наслідком повернення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 169, 298 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокуратури Заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах Держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року повернути.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено та підписано суддями 28 травня 2021 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник