Справа № 420/2427/20
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2427/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Грачук В.С.

За участю сторін:

Представника позивача: Воробйова А.В.

Представника відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальності «Систем Кепітал Білдінг» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Систем Кепітал Білдінг» до Державної служби геології та надр України, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення у формі наказу про видачу ТОВ «Систем Кепітал Білдінг» на підставі заяви від 17.12.2019 року за №14 спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону, вид користування надрами: видобування корисних копалин місцевого значення - піску Східної ділянки Лукашівського родовища, адреса ділянки надр: Вінницька область, Тростянецький район, західна околиця с. Лукашівка, строком на 20 років;

- зобов`язати Державну службу геології та надр України прийняти рішення у формі наказу про видачу ТОВ «Систем Кепітал Білдінг» на підставі поданої заяви від 17.12.2019 року №14 спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону, вид користування надрами: видобування корисних копалин місцевого значення - піску Східної ділянки Лукашівського родовища, адреса ділянки надр: Вінницька область, Тростянецький район, західна околиця с. Лукашівка, строком на 20 років.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним за власний рахунок було організовано проведення геологічного вивчення ділянки Лукашівського родовища піску у Тростянецькому районі Вінницької області із метою виділення окремої ділянки - Східної частини Лукашівського родовища в окремий об`єкт надрокористування, а також здійснено підрахунок запасів корисних копалин - піску.

При цьому, протоколом Державної комісії України по запасах корисних копалин (далі ДКЗ) при Державній службі геології та надр України №3947 від 26.05.2017 року, серед іншого, було постановлено виділити в окремий об`єкт надрокористування Східну ділянку Лукашівського родовища піску в Тростянецькому районі Вінницької області.

З огляду на зазначене 17.12.2019 року товариство з обмеженою відповідальності «Систем Кепітал Білдінг» звернулось до Державної служби геології та надр України із заявою про отримання спеціального дозволу на користування надрами строком на 20 років без проведення аукціону (вид користування надрами: видобування корисних копалин місцевого значення - піску Східної ділянки Лукашівського родовища, адреса ділянки надр: Вінницька область, Тростянецький район, західна околиця с. Лукашівка). До заяви було долучено необхідний перелік документів, передбачений чинним законодавством, зокрема додатком №1 до Порядку №615.

Водночас відповідач допустив протиправну бездіяльність та не прийняв у строк, встановлений законодавством, жодного рішення за результатами розгляду його заяви.

При цьому в подальшому позивачу стало відомо, що 12.03.2020 року Державна служба геології та надр України листом №4152/01/11-20 повернула товариству з обмеженою відповідальності «Систем Кепітал Білдінг» подану ним заяву на отримання спеціального дозволу та документи з посиланням на рішення №4851 від 12.08.2019 року, на підставі якого було скасовано рішення ДКЗ України, оформлене протоколом №3847 від 26.05.2017 року, про розгляд матеріалів геолого-економічного обґрунтування виділення Східної ділянки Лукашівського родовища пісків, як окремого об`єкта надрокористування.

Водночас позивач не погоджується із зазначеною бездіяльністю відповідача щодо неприйняття рішення у формі наказу про видачу ТОВ «Систем Кепітал Білдінг» спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону, з огляду на що звернувся до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 01.04.2020 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження із повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

24.04.2020 року провадження у справі було зупинено та поновлено 18.09.2020 року

Ухвалою суду від 18.09.2020 року було задоволено клопотання представника товариства з обмеженою відповідальності «Систем Кепітал Білдінг» та зупинено провадження у адміністративній справі №420/2427/20 до набрання законної сили рішенням в адміністративній справі №420/3709/20.

22.02.2021 року провадження у справі №420/2427/20 було поновлено та подальший розгляд справи було вирішено проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 23.03.2021 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник Державної служби геології та надр України до судового засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином та своєчасно. Водночас представником відповідача було надано до суду відзив на адміністративним позов (т. 3 а.с. 35-40) з якого вбачається, що Державна служба геології та надр України заперечує проти задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Систем Кепітал Білдінг». За твердженням відповідача, нею не було допущено бездіяльності, оскільки листом від 12.03.2020 року №4152/01/11-20 Державна служба геології та надр України повернула товариству з обмеженою відповідальності «Систем Кепітал Білдінг» подану ним заяву на отримання спеціального дозволу та документи, з посиланням на рішення №4851 від 12.08.2019 року, на підставі якого було скасовано рішення ДКЗ України, оформлене протоколом №3847 від 26.05.2017 року, про розгляд матеріалів геолого-економічного обґрунтування виділення Східної ділянки Лукашівського родовища пісків, як окремого об`єкта надрокористування.

Судом у справі було встановлено наступне.

17.12.2019 року товариство з обмеженою відповідальності «Систем Кепітал Білдінг» звернулось до Державної служби геології та надр України із заявою про отримання спеціального дозволу на користування надрами строком на 20 років без проведення аукціону (вид користування надрами: видобування корисних копалин місцевого значення - піску Східної ділянки Лукашівського родовища, адреса ділянки надр: Вінницька область, Тростянецький район, західна околиця с. Лукашівка) (т. 1 а.с. 35).

До заяви позивачем було додано наступні документи (т. 1 а.с. 37):

1. Пояснювальна записка з характеристикою об`єкта, стану його геологічного вивчення, методу розробки, обґрунтуванням необхідності використання надр, із зазначенням потужності (т. 1 а.с. 245-247);

2. Завірена копія протоколу Державної комісії по запасах корисних копалин про затвердження запасів (т. 1 а.с. 141-152);

3. Каталог географічних координат кутових точок Східної ділянки Лукашівського родовища піску (похибка - менш як 1 секунда) із зазначенням її площі (т. 1 а.с. 242);

4. Оглядова карта (масштаб 1:100 000) (т. 1 а.с. 140, 243-244);

5. Ситуаційний план з нанесеними межами площі та географічними координатами кутових точок Східної ділянки Лукашівського родовища піску (т. 1 а.с. 250);

6. План підрахунку запасів корисної копалини на топографічній основі з нанесеними межами категорії запасів Східної ділянки Лукашівського родовища піску;

7. Геологічні розрізи по лініях І -І, ІІ-ІІ, ІІІ-ІІ (т. 1 а.с. 249);

8. Копія рішення Тростянецької районної ради від 22.11.2017 року №369 (а.с. 58);

9. Програма робіт з введення в експлуатацію Східної ділянки Лукашівського родовища піску (т. 1 а.с. 248);

10. Звіт з оцінки впливу на довкілля (т. 1 а.с.59-129);

11. Висновок з оцінки впливу на довкілля (т. 1 а.с. 211-220);

12. Звіт про громадське обговорення (т. 1 а.с. 222-224);

13. Завірені копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, свідоцтва платника ПДВ, статуту (т. 1 а.с. 17-34);

14. Копія відповіді ДП «ПОДІЛЛЯГЕОДЕЗКАТОГРАФІЯ» №620 від 02.05.2019р. про знаходження Східної ділянки Лукашівського родовища за межами міста Ладижин та за межами села Лукашівка (т. 1 а.с. 221);

15. Копія відповіді Держгеокадастру №28-28-0.21-6100/2-19 від 16.07.2019 року про знаходження Східної ділянки Лукашівського родовища за межами міста Ладижин та за межами села Лукашівка;

16. Завірена копія протоколу №4949 від Української територіальної комісії по запасах корисних копалин від 28 серпня 1990 року (т.1 а.с.38-45);

17. CD-R - диск із файлами (скановані копія усього пакету документів).

Як було зазначено позивачем при зверненні до суду з даним адміністративним позовом, жодної відповіді на своє звернення він у встановлений законом строк не отримав.

Водночас судом під час розгляду справи було встановлено, що листом Державної служби геології та надр України від 12.03.2020 року №4152/01/11-20 позивачу було повернуто подану ним заяву на отримання спеціального дозволу з посиланням на рішення №4851 від 12.08.2019 року, на підставі якого було скасовано рішення ДКЗ України, оформлене протоколом №3847 від 26.05.2017 року, про розгляд матеріалів геолого-економічного обґрунтування виділення Східної ділянки Лукашівського родовища пісків, як окремого об`єкта надрокористування (т. 2 а.с. 51, т. 3 а.с. 31,55).

Судом також встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 року по справі №420/3709/20 (т. 3 а.с. 67-87) (залишеного в силі постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2020 року) (т.3 а.с.122-133) було визнано протиправним та скасовано рішення ДКЗ України від 12.08.2019 року за №4851 про скасування рішення ДКЗ України, оформленого протоколом №3947 від 26.05.2017 року.

Так, зокрема, у зазначеному судовому рішенні було встановлено, що ТОВ «Систем Кепітал Білдінг» за власний рахунок було організовано проведення геологічного вивчення ділянки Лукашівського родовища піску у Тростянецькому районі Вінницької області із метою виділення окремої ділянки - Східної частини Лукашівського родовища в окремий об`єкт надрокористування, а також здійснено підрахунок запасів корисних копалин - піску. Проведення вказаних робіт із РДГВН було зареєстровано у Державній службі геології та надр України за №У-17-320/1 (форма № 3-гр). При виконанні РДГВН позивачем було придбано за власний рахунок у Державній службі геології та надр України і геологічну інформацію, необхідну для проведення вказаних досліджень. Матеріали геологічного вивчення та підрахунку корисних копалин були подані на державну експертизу до ДКЗ України відповідно до умов Положення №865 та умов укладеного договору на проведення експертизи.

Протоколом Державної комісії України по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України №3947 від 26.05.2017 року відповідно до пунктів 3, 4 Положення про Державну комісію України по запасах корисних копалин, затвердженого Постановою КМУ від 10.11.2000 №1689 було постановлено:

- виділити в окремий об`єкт надрокористування Східну ділянку Лукашівського родовища піску в Тростянецькому районі Вінницької області;

- встановити такі параметри тимчасових кондицій для підрахунку балансових запасів пісків Східної ділянки Лукашівського родовища;

- до корисної копалини віднести не обводнені та обводнені алювіальні піски четвертинного віку надзаплавної тераси р. Сільниця;

- включити в контур підрахунку балансових запасів корисної копалини обводнені і не обводнені піски, якість яких у пробі в природному стані відповідає вимогам таблиці А. 1 ДСТУ Б В.2.7-29-95 «дрібні заповнювачі, із відходів промисловості, штучні для будівельних матеріалів, виробів, конструкцій та робіт. Класифікація» для благоустрою, рекультивації та видобування методом гідромеханізації у пробі відповідає вимогам ДСТУ Б В.2.7.-З2.95 «Пісок щільний природний для будівельних матеріалів, виробів, конструкцій і робіт. Технічні умови» за показниками: модуль крупності-0,5-2,75, прохід крізь сито 0,16 мм - не більше 70% вміст пиловидних і глинистих часток - не більше 15%;

- максимальна сумарна питома активність природних радіонуклідів у пробі корисної копалини - 3 70 БК/кг;

- підрахунок запасів корисної копалини виконати в контурі кар`єру, що обґрунтований ТЕД тимчасових кондицій;

- до підрахунку запасів внести такі зміни: перерахувати середні потужності пісків і площі блоків В-1 і С-ІІ, а також запаси пісків станом на 01.05.2017 року;

- апробувати станом на 01.05.2017 р. запаси не обводнених та обводнених пісків місцевого значення Східної ділянки Лукашівського родовища, придатних: 1) не обводнених і обводнених у природному стані - для благоустрою, рекультивації та планування відповідно до рекомендацій таблиці А.1 ДСТУ Б В.2.7-29-95 «Дрібні заповнювачі, із відходів промисловості, штучні для будівельних матеріалів, виробів, конструкцій та робіт. Класифікація»; обводнених після збагачення під час видобування методом гідромеханізації будівельних матеріалів, виробів, конструкцій і робіт. Технічні умови»: як пісок-компонент в`яжучого для одержання щільного силікатного бетону, для силікатних каменів, цегли та інших дрібно штучних пресованих виробів, для ніздрюватих бетонів (за умови постійного контролю якості пісків), з перерахунком згідно з пунктом 3.3 цієї постанови;

- відзначити наявність на Східній ділянці 187 тим. м3, які можуть бути використані для рекультивації кар`єру;

- віднести Східну ділянку Лукашівського родовища пісків за складністю геологічної будови (2 група) відповідно до Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр;

- визнати Східну ділянку Лукашівського родовища пісків підготовленою для подальшого геологічного вивчення та промислової розробки на умовах економічного ризику;

- внести в протокол Української територіальної комісії (ТКЗ) від 28.08.1990 року №4949 такі зміни: вилучити із загального обсягу затверджених запасів пісків Лукашівського родовища запаси Східної ділянки, апробовані згідно з пунктом 3.4 цього протоколу як такі, що вилучені з цього родовища в окремий об`єкт надрокористування - Східну ділянку Лукашівського родовища пісків;

- вважати цей Протокол доповненням до протоколу УкрТКЗ від 28.08.1990 року №4949.

Водночас рішенням ДКЗ України, що оформлене протоколом №4851 від 12.08.2019 року, було скасовано рішення ДКЗ України, оформлене протоколом №3947 від 26.05.2017.

Згідно вказаного протоколу, колегією ДКЗ постановлено скасувати рішення колегії ДКЗ від 26.05.2017 року (протокол №3947) про розгляд матеріалів геолого-економічного обґрунтування виділення Східної ділянки Лукашівського родовища піску як окремого об`єкту надрокористування в Тростянецькому районі Вінницької області, у зв`язку із листом Держгеонадра України від 10.07.2019 року №12522/03/10-19 з додатками листом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 07.06.2019 року №0-2-0.2-6533/2-19 і листами ГО "Центр соціальних ініціатив Ладижина" від 15.03.2019 року №17 і від 26.11.2018 року №15.

Водночас, як вже зазначалось судом раніше, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 року по справі №420/3709/20 було визнано протиправним та скасовано рішення Державної комісії по корисним копалинам від 12.08.2019 року №4851 щодо скасування рішення колегії ДКЗ від 26.05.2017 року №3947.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на вищезазначене, не погоджуюсь із протиправною бездіяльністю відповідача щодо неприйняття рішення про видачу ТОВ «Систем Кепітал Білдінг» спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у справі №420/2427/20.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши адміністративний позов, відзив на нього, а також надані до суду письмові докази, заслухавши пояснення, доводи та заперечення сторін, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно ст. 4 Кодексу України про надра від 27 липня 1994 року №132/94-ВР (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Український народ здійснює право власності на надра через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради. Окремі повноваження щодо розпорядження надрами законодавством України можуть надаватися відповідним органам виконавчої влади.

Згідно з п.1 Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 року №1174 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Положення №1174), центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується на реалізацію державної політики у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр є Держгеонадра України, який здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 4 Положення №1174, встановлено, що Держгеонадра відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, видає в установленому порядку спеціальні дозволи на користування надрами; здійснює переоформлення спеціальних дозволів на користування надрами, внесення до них змін та видачу дублікатів, продовжує строк дії спеціальних дозволів на користування надрами.

Пунктом 9 вказаного Положення також визначено, що Держгеонадра у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України і постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України і наказів Мінприроди видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

Відповідно до ст.14 Кодексу України про надра, надра надаються у користування для: геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення; видобування корисних копалин; будівництва та експлуатації підземних споруд, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, у тому числі споруд для підземного зберігання нафти, газу та інших речовин і матеріалів, захоронення шкідливих речовин і відходів виробництва, скидання стічних вод; створення геологічних територій та об`єктів, що мають важливе наукове, культурне, санітарно-оздоровче значення (наукові полігони, геологічні заповідники, заказники, пам`ятки природи, лікувальні, оздоровчі заклади та ін.); виконання робіт (здійснення діяльності), передбачених угодою про розподіл продукції; задоволення інших потреб.

Відповідно до статті 16 Кодексу України про надра, спеціальні дозволи на користування надрами надаються переможцям аукціонів, крім випадків, визначених Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, або Радою міністрів Автономної Республіки Крим щодо розробки родовищ корисних копалин місцевого значення на території Автономної Республіки Крим. Порядок проведення аукціонів з продажу спеціальних дозволів на користування надрами та порядок їх надання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 13 Кодексу України про надра користувачами надр можуть бути: підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.

Питання надання спеціальних дозволів на користування надрами у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також процедуру продовження строку дії, переоформлення, видачі дубліката, зупинення дії чи анулювання дозволу, внесення змін до нього врегульовано Порядком надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року №615 (далі Порядок №615).

Пунктом 2 Порядку №615 передбачено, що дозволи надаються Держгеонадрами переможцям аукціонів з їх продажу та без проведення аукціонів у випадках, передбачених пунктом 8 цього Порядку, Держгеонадрами, крім корисних копалин місцевого значення на території Автономної Республіки Крим, дозволи на видобування яких надаються Радою міністрів Автономної Республіки Крим згідно із цим Порядком.

Згідно пунку 5 Порядку №615 дозволи надаються на такі види користування надрами: геологічне вивчення родовищ корисних копалин; геологічне вивчення, в тому числі дослідно-промислова розробка родовищ корисних копалин загальнодержавного значення; видобування корисних копалин; геологічне вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислова розробка родовищ, з подальшим видобуванням нафти, газу (промислова розробка родовищ); будівництво та експлуатація підземних споруд, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, у тому числі споруд для підземного зберігання нафти, газу та інших речовин і матеріалів, захоронення шкідливих речовин і відходів виробництва, скидання стічних вод; створення геологічних територій та об`єктів, що мають важливе наукове, культурне, санітарно-оздоровче значення (наукові полігони, геологічні заповідники, заказники, пам`ятки природи, лікувальні, оздоровчі заклади тощо); виконання робіт (здійснення діяльності), передбачених угодою про розподіл продукції.

Дозвіл надається на строк, визначений заявником, але не більш як на: три роки - на геологічне вивчення ділянок надр корисних копалин місцевого значення; п`ять років - на геологічне вивчення родовищ корисних копалин і геологічне вивчення, в тому числі дослідно-промислову розробку родовищ корисних копалин загальнодержавного значення; 10 років - на геологічне вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ нафти і газу, в межах континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України; 20 років - на видобування корисних копалин; 30 років - на видобування нафти і газу в межах континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України.

Відповідно до пп. 1 п. 8 Порядку №615 без проведення аукціону дозвіл надається у разі видобування корисних копалин, якщо заявник на підставі спеціального дозволу на користування надрами за власні кошти здійснив геологічне вивчення ділянки надр та підрахунок запасів корисних копалин, який затверджено в установленому порядку, та подав документи на отримання спеціального дозволу на видобування корисних копалин відповідного родовища не пізніше ніж протягом трьох років після затвердження запасів; видобування корисних копалин (крім нафти і газу), якщо заявник за власні кошти здійснив апробацію за умови затвердження підрахунку запасів корисних копалин в установленому порядку; геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробка родовищ, з подальшим видобуванням нафти, газу (промислова розробка родовищ), якщо заявник за власні кошти виключно в результаті геологічного вивчення ділянки надр на підставі відповідного спеціального дозволу на користування надрами здійснив апробацію за умови затвердження в установленому порядку підрахунку запасів корисних копалин після отримання спеціального дозволу.

Для отримання дозволу без проведення аукціону заявник подає органові з питань надання дозволу заяву разом з документами, зазначеними у додатку 1, у паперовій та електронній формі. Разом із заявою подаються дві копії заяви та доданих до неї документів. У заяві зазначаються назва ділянки надр, її місцезнаходження відповідно до адміністративно-територіального устрою України (область, район, населений пункт, прив`язка на місцевості), географічні координати ділянки надр, вид корисних копалин, вид користування надрами, строк дії дозволу, відомості про заявника (найменування, місцезнаходження, код згідно з ЄДРПОУ юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - підприємця чи серія та номер паспорта такої особи (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), інформація для здійснення зв`язку із заявником (номер телефону, адреса електронної пошти), а також підстава для надання дозволу згідно з пунктом 8 цього Порядку.

Рішення про надання дозволу без проведення аукціону приймається органом з питань надання дозволу відповідно до даних, зазначених у заяві про отримання дозволу, та документів, зазначених у додатку 1, протягом 30 календарних днів після отримання всіх погоджень, передбачених пунктом 9 цього Порядку, та пропозицій Мінекоенерго, передбачених пунктом 25 цього Порядку. Інформація про предмет зазначеного рішення розміщується на офіційному веб-сайті органу з питань надання дозволу протягом п`яти робочих днів з дня його прийняття.

Надання надр у користування, за винятком надання надр на умовах угод про розподіл продукції та у межах континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, погоджується з:

Радою міністрів Автономної Республіки Крим, відповідними обласними, Київською і Севастопольською міськими радами - на користування ділянками надр з метою геологічного вивчення, розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення, а також для цілей, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин;

відповідними районними, міськими, селищними, сільськими радами - на користування ділянками надр, що містять корисні копалини місцевого значення.

Видача дозволу здійснюється на підставі заяви і документів, зазначених у додатку 1, та погоджується органами, визначеними абзацами другим - четвертим цього пункту.

Перелік органів місцевого самоврядування та відповідних місцевих держадміністрацій, визначених у статті 21 Кодексу України про надра, яким направляється на погодження надання у користування відповідної ділянки надр, визначається органом з питань надання дозволу відповідно до географічних координат ділянки надр, зазначених у заяві про отримання дозволу, та документів, зазначених у додатку 1.

Дії щодо погодження видачі дозволу вчиняються органом з питань надання дозволу без залучення особи, що звернулася за одержанням дозволу, відповідно до географічних координат ділянки надр, зазначених у заяві про отримання дозволу, і документів, зазначених у додатку 1, в межах строку, встановленого для видачі дозволу.

Для здійснення погодження орган з питань надання дозволу, не пізніше ніж протягом семи робочих днів з дня реєстрації документів надсилає їх копії у паперовому або електронному (шляхом сканування) вигляді органам, зазначеним в абзацах другому - четвертому цього пункту, та встановлює строк розгляду зазначених документів.

За результатами розгляду документів, надісланих на погодження, органи, зазначені в абзацах другому - четвертому цього пункту, надають погодження, які у паперовому або електронному вигляді надсилають органу, який видає дозвіл.

У разі ненадання органами, зазначеними в абзацах другому і третьому цього пункту, позитивної або негативної відповіді щодо погодження за результатами розгляду на найближчій сесії (але у будь-якому разі не пізніше ніж через 45 календарних днів з дати отримання документів від органу з питань надання дозволу) вважається, що надання дозволу ними погоджено.

Пункт 19 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, визначає підстави для прийняття рішення про відмову у наданні дозволу.

Такими підставами є:

подання заявником документів не в повному обсязі;

виявлення у поданих документах недостовірних даних; невідповідність документів, поданих заявником, вимогам пункту 8 цього Порядку;

наявність інформації від правоохоронних органів та суб`єктів фінансового моніторингу, що заявник здійснює фінансування тероризму в Україні;

відмова органів, зазначених в абзацах другому та третьому пункту 9 цього Порядку, у погодженні надання надр у користування;

наявність зауважень Мінекоенерго щодо надання дозволу відповідно до природоохоронного законодавства, передбачених пунктом 24 цього Порядку.

Відповідно до пункту 20 Порядку, у разі відмови в наданні, продовженні строку дії, переоформленні дозволу або внесенні змін до нього документи повертаються в повному обсязі заявникові.

На виконання пункту 25 Порядку, про надання, продовження строку дії, зупинення дії, поновлення дії, переоформлення, анулювання дозволу та внесення змін до нього Держгеонадра видає наказ, а Рада міністрів Автономної Республіки Крим - розпорядження.

Наказ Держгеонадр та розпорядження Ради міністрів Автономної Республіки Крим про зупинення, анулювання, відмову в наданні чи продовженні строку дії дозволу розміщуються протягом п`яти робочих днів на офіційному веб-сайті відповідного органу.

Так суд зауважує, що з урахуванням вказаних вище положень п.25 Порядку №615 Державна служба геології та надр України рішення про надання дозволу або відмову у його наданні повинна приймати у формі наказу.

Водночас як було встановлено судом, відповідач без прийняття відповідного наказу, листом від 12.03.2020 року №4152/01/11-20 відмовив позивачу в отриманні спеціального дозволу та повернув позивачу подану ним заяву з посиланням виключно на рішення №4851 від 12.08.2019 року, на підставі якого було скасовано рішення ДКЗ України, оформлене протоколом №3847 від 26.05.2017 року, про розгляд матеріалів геолого-економічного обґрунтування виділення Східної ділянки Лукашівського родовища пісків, як окремого об`єкта надрокористування.

Водночас суд зауважує, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 року по справі №420/3709/20 (залишеного в силі постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду) було визнано протиправним та скасовано рішення ДКЗ України від 12.08.2019 року за №4851 про скасування рішення ДКЗ України, оформленого протоколом №3947 від 26.05.2017 року. Крім того суд враховує, що Порядок №615 не містить такої підстави для відмови у наданні спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону.

З огляду на встановлені обставини суд доходить висновку про те, що відмова Державної служби геології та надр України, викладена у листі від 12.03.2020 року №4152/01/11-20, у надані товариству з обмеженою відповідальності «Систем Кепітал Білдінг» на підставі заяви №14 від 17.12.2019 року спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону, вид користування надрами: видобування корисних копалин місцевого значення - піску Східної ділянки Лукашівського родовища, адреса ділянки надр: Вінницька область, Тростянецький район, західна околиця с.Лукашівка, строком на 20 років є протиправною.

Щодо позовних вимог позивача зобов`язати Державну службу геології та надр України прийняти рішення у формі наказу про видачу ТОВ «Систем Кепітал Білдінг» на підставі поданої заяви від 17.12.2019 року №14 спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону, вид користування надрами: видобування корисних копалин місцевого значення - піску Східної ділянки Лукашівського родовища, адреса ділянки надр: Вінницька область, Тростянецький район, західна околиця с. Лукашівка, строком на 20 років, суд зазначає наступне.

Так, статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Принцип верховенства права у національній правовій системі проявляється шляхом верховенства закону. Тобто верховенство права проявляється через верховенство правового закону - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом. Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Положеннями ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Обмеження дискреційної влади як складова верховенства права і правової держави вимагає, насамперед, щоб діяльність як держави загалом, так і її органів підпорядковувалася утвердженню і забезпеченню прав і свобод людини.

В рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» №30985/96).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Волохи проти України" при наданні оцінки повноваженням державним органам суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так суд вказав, що норма права є "передбачуваною", якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. Європейський Суд дійшов до висновку, що втручання не може розглядатися як таке, що було здійснене "згідно із законом", оскільки законодавство України не визначає з достатньою чіткістю межі та умови здійснення органами влади своїх дискреційних повноважень у певній сфері та не передбачає достатніх гарантій захисту від свавілля з боку правоохоронних органів.

Верховний Суд України у постанові від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод та інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

При розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Суд зазначає, що відповідачем протягом часу розгляду справи не надані докази, які б свідчили про неможливість суб`єкта владних повноважень видати позивачу спеціальний дозвіл на користування надрами без проведення аукціону, вид користування надрами: видобування корисних копалин місцевого значення - піску Східної ділянки Лукашівського родовища, адреса ділянки надр: Вінницька область, Тростянецький район, західна околиця с. Лукашівка, строком на 20 років, з урахуванням висновків суду щодо необґрунтованості посилання відповідача на рішення ДКЗ України від 12.08.2019 року за №4851.

При цьому суд зазначає, що лише визнання протиправною відмови Державної служби геології та надр України у надані товариству з обмеженою відповідальності «Систем Кепітал Білдінг» на підставі заяви №14 від 17.12.2019 року спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону, не відновлює в повній мірі порушеного права позивача.

В даному випадку обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту прав позивача.

Застосовуючи механізм захисту права позивача та його відновлення, порушеного суб`єктом владних повноважень, виходячи з висновку суду щодо протиправності відмови Державної служби геології та надр України у надані товариству з обмеженою відповідальності «Систем Кепітал Білдінг» спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону, суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу позивача та зобов`язати Державну службу геології та надр України повторно розглянути заяву товариства з обмеженою відповідальності «Систем Кепітал Білдінг» від 17.12.2019 року №14 та додані до неї документи і прийняти рішення у формі наказу про видачу товариству з обмеженою відповідальності «Систем Кепітал Білдінг» спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону, вид користування надрами: видобування корисних копалин місцевого значення - піску Східної ділянки Лукашівського родовища, адреса ділянки надр: Вінницька область, Тростянецький район, західна околиця с.Лукашівка, строком на 20 років.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 та пп.1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір від 08 липня 2011 року №3674-VI (далі ЗУ №3674-VI), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України Про судовий збір судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Підпунктом 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону №3674-VI встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою, встановлюється ставка судового збору у розмірі 1-го прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік від 14.11.2019 року №294-IX, з 1 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум працездатних осіб на місяць у розмірі 2 102,00 гривень.

Відповідно до правової позиції Колегії Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 14.03.2017 року у справі №21-3944а16 вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати не чинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою.

Суд зазначає, що заявлені вимоги позивача зобов`язати Державну службу геології та надр України прийняти рішення у формі наказу про видачу ТОВ «Систем Кепітал Білдінг» на підставі поданої заяви від 17.12.2019 року №14 спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону є похідною від задоволеної судом вимоги про визнання протиправної відмови Державної служби геології та надр України, викладеної у листі від 12.03.2020 року №4152/01/11-20, у надані товариству з обмеженою відповідальності «Систем Кепітал Білдінг» такого дозволу.

За таких умов позивачу необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 2102,00 гривень.

Водночас позивачем до позовної заяви була додана квитанція від 20.03.2020 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову у загальному розмірі 4204,00 грн. (т. 1 а.с. 16).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальності «Систем Кепітал Білдінг» суд вважає за необхідне стягнути на його користь з Державної служби геології та надр України суму судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про судовий збір», у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Відповідно до пункту 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що позивачем при поданні адміністративного позову у справі №420/2427/20 було надмірно сплачено судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. суд доходить висновку про необхідність повернення позивачу надміру сплачений судовий збір у зазначеній сумі відповідно до квитанції від 20.03.2020 року.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 72-80, 192-194, 205, 241-246, 251, 255, 257, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальності «Систем Кепітал Білдінг» (65058, м.Одеса, вул. Довженко, 6, кв. 2) до Державної служби геології та надр України (03057, м.Київ, вул. Антона Цедіка, 16) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Державної служби геології та надр України, викладену у листі від 12.03.2020 року №4152/01/11-20, у надані товариству з обмеженою відповідальності «Систем Кепітал Білдінг» на підставі заяви №14 від 17.12.2019 року спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону, вид користування надрами: видобування корисних копалин місцевого значення - піску Східної ділянки Лукашівського родовища, адреса ділянки надр: Вінницька область, Тростянецький район, західна околиця с.Лукашівка, строком на 20 років.

Зобов`язати Державну службу геології та надр України повторно розглянути заяву товариства з обмеженою відповідальності «Систем Кепітал Білдінг» від 17.12.2019 року №14 та додані до неї документи і прийняти рішення у формі наказу про видачу товариству з обмеженою відповідальності «Систем Кепітал Білдінг» спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону, вид користування надрами: видобування корисних копалин місцевого значення - піску Східної ділянки Лукашівського родовища, адреса ділянки надр: Вінницька область, Тростянецький район, західна околиця с.Лукашівка, строком на 20 років.

Стягнути з Державної служби геології та надр України на користь товариства з обмеженою відповідальності «Систем Кепітал Білдінг» суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 2 102,00 грн.

Повернути товариству з обмеженою відповідальності «Систем Кепітал Білдінг» надмірно сплачений судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. згідно квитанції від 20.03.2020 року за подання адміністративного позову у справі №420/2427/20.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 11 червня 2021 року.

Суддя О.В. Білостоцький