Справа № 160/4008/21
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2021 року Справа № 160/4008/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу про переміщення, поновлення на посаді,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ № 64 о/с від 15 лютого 2021 року Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області по особовому складу в частині переміщення у зв`язку з проведенням реорганізації майора поліції ОСОБА_1 на посаду інспектора-чергового чергової частини відділення поліції №3 Дніпровського районного управління поліції;
- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора-чергового чергової частини відділу моніторингу Дніпровського районного управління поліції.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ОСОБА_1 , майор поліції, проходить службу в Дніпровському районному управлінні поліції на посаді інспектора-чергового чергової частини відділення поліції № 3. Згідно витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 15.02.2021 року № 64 о/с (надалі - Наказ № 64 о/с) відповідно до п. 2 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» майора поліції ОСОБА_1 переміщено на посаду інспектора-чергового чергової частини відділення поліції №3 Дніпровського районного управління поліції (посадовий оклад - 2400), звільнивши з посади інспектора-чергового чергової частини відділу моніторингу Дніпровського відділу поліції. Підстава: акт про запропонування посад ОСОБА_1 від 27.01.2021 року та наказ Національної поліції України від 23.12.2020 року № 1019. У зв`язку з реорганізацією мало місце перетворення (перейменування) одного структурного підрозділу юридичної особи - Дніпровський відділ поліції на Дніпровське районне управління поліції. При цьому штат Дніпровського районного управління поліції було збільшено на 4 посади. Таким чином, в Управлінні не відбулось реорганізації, пов`язаної із скороченням штату, а тому підстав для переміщення позивача до відділення поліції № 3 не було. 30.12.2020 року позивачем направлено рапорт на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про те, що позивач згоден зі своєю посадою та має намір і в подальшому проходити службу на посаді інспектора чергового чергової частини відділу моніторингу. Відповідно до повідомлення поштового зв`язку Укрпошта рапорт отримано відповідачем 04.01.2021 року. Однак відповіді на поданий рапорт позивач так і не отримав, а питання, які в ньому висвітлювались, залишились поза увагою керівництва, в результаті чого позивача переміщено на іншу посаду. Відповідачем не були запропоновані наявні вакантні посади інспекторів у Дніпровському районному управлінні поліції. Незважаючи на наявність вакантних посад та бажання позивача проходити службу в поліції на тій же посаді і в тому ж відділі, рівнозначні посади відповідачем не були запропоновані. На думку позивача, наведені обставини дають підстави для висновку про протиправність переміщення позивача, яке оформлено спірним наказом. На підставі вище викладеного позивач вважає оскаржуваний наказ № 64 о/с від 15.02.2021 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
16.04.2021 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що у своїй позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що вважає своє переміщення на посаду інспектора-чергового чергової частини відділення поліції № 3 Дніпровського районного управління поліції відповідно до наказу ГУНП від 15.02.2021 року № 64 о/с протиправним. В обґрунтування вищезазначеної позиції ОСОБА_1 , зокрема, вказує, що ГУНП йому перед переміщенням не було запропоновано рівнозначні посади. Проте вищезазначені доводи ОСОБА_1 не відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на те, що наказом ГУНП від 09.12.2016 року № 352 о/с майора поліції ОСОБА_1 було призначено на посаду інспектора-чергового чергової частини відділу моніторингу Дніпровського відділу поліції з посадовим окладом - 2400 грн. Згідно штатів, затверджених наказом Національної поліції України від 23.12.2020 року № 1019, зокрема, посаду інспектора-чергового чергової частини відділу моніторингу Дніпровського відділу поліції було скорочено. На підставі наказу Національної поліції України від 23.12.2020 року №1019, та у відповідності до вимог ч. 1 ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію» 29.12.2020 року майора поліції ОСОБА_1 було персонально письмово попереджено про можливе наступне переміщення або звільнення, у зв`язку із скороченням штатів. 27.01.2021 року начальником сектору кадрового забезпечення Дніпровського відділу поліції в присутності двох свідків майору поліції ОСОБА_1 було запропоновано наступні вакантні посади: інспектора-чергового чергової частини відділення поліції №3 ДРУП; дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції № 3 ДРУП; дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції № 5 ДРУП, що підтверджується актом про запропонування посад майору поліції ОСОБА_1 від 27.01.2021 року № 43/20-189. Однак ОСОБА_1 відмовився від написання рапорту про призначення на одну із запропонованих посад, посилаючись на те, що не вважає запропоновані посади рівнозначними з тією посадою, яку він займає. Відповідач вважає, що рівнозначні посади у поліції - це посади, за якими передбачені однакові спеціальні звання поліції. При цьому, норми Закону України «Про Національну поліцію» не містять умов, що рівнозначність посад включає в себе обов`язковість виконання тотожних функціональних обов`язків. Рівнозначність посад інспектора-чергового чергової частини відділу моніторингу Дніпровського відділу поліції та інспектора-чергового чергової частини відділення поліції №3 ДРУП підтверджується, також, змістом відповідних посадових інструкцій. Майор поліції ОСОБА_1 не призначався на посаду інспектора-чергового чергової частини відділу моніторингу Дніпровського районного управління поліції ГУНП, та не звільнявся з неї оскаржуваним наказом ГУНП від 15.02.2021 року № 64 о/с, а відтак, відсутні підстави для поновлення останнього на зазначеній посаді.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 , майор поліції, проходить службу в Дніпровському районному управлінні поліції на посаді інспектора-чергового чергової частини відділення поліції № 3.
Згідно витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 15.02.2021 року № 64 о/с, судом встановлено, що відповідно до п. 2 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», майора поліції ОСОБА_1 переміщено на посаду інспектора-чергового чергової частини відділення поліції №3 Дніпровського районного управління поліції (посадовий оклад 2400 грн.), звільнивши з посади інспектора-чергового чергової частини відділу моніторингу Дніпровського відділу поліції.
Підстава: акт про запропонування посад ОСОБА_1 від 27.01.2021 року та наказ Національної поліції України від 23.12.2020 року № 1019.
Не погоджуючись з прийнятим наказом, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи питання про відповідність даного наказу нормам закону, суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про Національну поліцію», постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», наказом Національної поліції України від 04.12.2015 року №142 «Про затвердження Переліку посад молодшого та середнього складу поліції і відповідних їм граничних спеціальних звань».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України є центральним органом виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Завдання поліції закріплені у статті 2 Закону України «Про Національну поліцію», згідно якої завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Нормами ст.47, ст.48 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюють посадові особи поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.
Статтею 65 Закону України «Про Національну поліцію» встановлені спеціальні положення, що регулюють порядок переміщення поліцейських на вищі, рівнозначні посади та нижчі посади.
Зокрема встановлено, що переміщення поліцейських, серед іншого, здійснюється на рівнозначні посади у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації (пункту 2 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію»).
Посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, отже, якщо звання співпадає посада вважається рівнозначною (ч. 2 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію»).
Частинами 7, 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що переведення поліцейських здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників; переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.
Таким чином, вищевказаними нормами Закону України «Про Національну поліцію» передбачено можливість здійснення за ініціативою прямих керівників (начальників) переміщення поліцейських, зокрема, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації.
Згідно з ч.4 ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію», штатний розпис (штат) та кошторис територіальних органів поліції затверджує керівник поліції.
Відповідно до ч.1 ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію», у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.
Частиною 2 ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію», з метою приведення штатів територіальних органів у відповідність до структури Національної поліції, затвердженої наказом Національної поліції України від 06.11.2015 року № 1 (зі змінами), наказом Національної поліції України від 23.12.2020 року №1019 затверджено зміни до штатів територіальних (відокремлених) підрозділів ГУНП в Дніпропетровській області, зокрема і Дніпровського відділу поліції.
Згідно штатів, затверджених наказом Національної поліції України від 23.12.2020 року № 1019, зокрема, посаду інспектора-чергового чергової частини відділу моніторингу Дніпровського відділу поліції, на якій працював позивач, було скорочено.
На підставі наказу Національної поліції України від 23.12.2020 року №1019, та у відповідності до вимог ч. 1 ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію» 29.12.2020 року майора поліції ОСОБА_1 було персонально письмово попереджено про можливе наступне переміщення або звільнення, у зв`язку зі скороченням штатів.
Вказане підтверджується особистим підписом позивача на попередженні про можливе вивільнення.
27.01.2021 року начальником сектору кадрового забезпечення Дніпровського відділу поліції в присутності двох свідків (заступника начальника СКЗ Дніпровського відділу поліції капітана поліції ОСОБА_2 та інспектора СКЗ Дніпровського відділу поліції капітана поліції ОСОБА_3 ) майору поліції ОСОБА_1 було запропоновано наступні вакантні посади: інспектора-чергового чергової частини відділення поліції №3 ДРУП; дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції № 3 ДРУП; дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції № 5 ДРУП.
Вказане підтверджується актом про запропонування посад майору поліції ОСОБА_1 від 27.01.2021 року № 43/20-189. Однак, як зазначено в акті, ОСОБА_1 відмовився від написання рапорту про призначення на одну із запропонованих посад, посилаючись на те, що не вважає запропоновані посади рівнозначними з тією посадою, яку він займає.
Судом встановлено, що в подальшому оскаржуваним наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 15.02.2021 року № 64 о/с, майора поліції ОСОБА_1 переміщено на посаду інспектора - чергового чергової частини відділення поліції №3 Дніпровського районного управління поліції (посадовий оклад 2400 грн.), звільнивши з посади інспектора-чергового чергової частини відділу моніторингу Дніпровського відділу поліції.
Надаючи правову оцінку доводам позивача стосовно переведення його на нерівнозначну посаду, суд виходить з наступного.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» переміщення поліцейських здійснюється на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби. Переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.
Закон України «Про Національну поліцію», який є спеціальним у спірних правовідносинах, не містить визначення поняття «рівнозначна посада». Водночас слід враховувати положення частини першої статті 59 Закону України «Про Національну поліцію», згідно з якою служба в поліції є державною службою особливого характеру.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.
Частинами восьмою, дев`ятою статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» унормовано, що переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення. Переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.
Разом з цим, пунктом 40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року №114 (далі - Положення №114) обумовлено, що призначення на посади рядового і начальницького складу провадиться відповідними начальниками згідно з номенклатурою посад, що визначається Міністром внутрішніх справ відповідно до його компетенції. При цьому враховується, в тому числі, що при призначенні на посади і переміщенні по службі осіб рядового і начальницького складу має забезпечуватися використання їх за основною чи спорідненою спеціальністю або згідно з набутим досвідом, а при необхідності використання на посадах за новою для них спеціальністю призначенню має передувати відповідна перепідготовка.
Згідно з підпунктом «б» пункту 42 Положення № 114, переміщення по службі осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу провадиться: на рівнозначні посади - у разі службової необхідності, проведення планової заміни в місцевостях, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, а також для доцільнішого використання з урахуванням їх ділових і особистих якостей, стану здоров`я, віку та підготовки за новою спеціальністю.
Зі змісту позовних вимог вбачається, що спірні правовідносини виникли з приводу застосування відносно позивача пункту 2 частини першої статті 65 Закону України «Про Національну поліцію».
Аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку, що її застосування можливе виключно в разі переміщення особи на рівнозначну посаду.
В свою чергу визначення рівнозначної посади міститься в Законі України «Про державну службу» та відповідно до статті 2 цього Закону означає посаду державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з наказів ГУНП від 09.12.2016 року №352 о/с та наказу ГУНП від 15.02.2021 року №64 о/с, посадовий оклад ОСОБА_1 як до переміщення, коли він займав посаду інспектора-чергового чергової частини відділу моніторингу Дніпровського відділу поліції, так і після його переміщення на посаду інспектора-чергового чергової частини відділення поліції № 3 ДРУП складає 2400 грн.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним, що посади інспектора-чергового чергової частини відділу моніторингу Дніпровського відділу поліції ГУНП та інспектора-чергового чергової частини відділення поліції № 3 ДРУП ГУНП - є рівнозначними.
Відтак, наказом ГУНП від 15.02.2021 року № 64 о/с, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку з проведенням реорганізації, майора поліції ОСОБА_1 було звільнено з посади інспектора-чергового чергової частини відділу моніторингу Дніпровського відділу поліції ГУНП, яка була скорочена, та призначено на посаду інспектора-чергового чергової частини відділення поліції №3 ДРУП ГУНП, яка є рівнозначною до посади, з якої було звільнено ОСОБА_1 .
Окремо слід зазначити, що рівнозначність посад інспектора-чергового чергової частини відділу моніторингу Дніпровського відділу поліції та інспектора-чергового чергової частини відділення поліції № 3 ДРУП підтверджується, також змістом відповідних посадових інструкцій, копії яких долучені до матеріалів справи.
У позовній заяві ОСОБА_1 , зокрема, просить суд поновити його на посаді інспектора-чергового чергової частини відділу моніторингу Дніпровського районного управління поліції.
Натомість, суд звертає увагу на той факт, що згідно наказу ГУНП від 15.02.2021 року № 64 о/с майора поліції ОСОБА_1 було переміщено на посаду інспектора-чергового чергової частини відділення поліції № 3 ДРУП ГУНП, звільнивши з посади інспектора-чергового чергової частини відділу моніторингу Дніпровського відділу поліції ГУНП.
Тобто, майор поліції ОСОБА_1 не призначався на посаду інспектора-чергового чергової частини відділу моніторингу Дніпровського районного управління поліції ГУНП, та не звільнявся з неї оскаржуваним наказом ГУНП від 15.02.2021 року № 64 о/с, відтак, відсутні підстави для поновлення останнього на зазначеній посаді.
Також, у своїй позовній заяві ОСОБА_1 посилається на висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 24.06.2019 року у справі № 814/2607/16.
Суд роз`яснює позивачу, що у справі № 814/2607/16 підставою для звернення позивача до суду стало його звільнення зі служби в поліції, у зв`язку зі скороченням штатів, без запропонування йому жодної посади, та на підставі негативного висновку атестаційної комісії.
Відтак, в постанові від 24.06.2019 року у справі № 814/2607/16 Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норм права при вирішенні спірних правовідносин, що суттєво відрізняються від тих, які мають місце в даній справі.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу про переміщення, поновлення на посаді не підлягають задоволенню, у зв`язку з відсутністю фактів порушення прав та законних інтересів під час переміщення останнього з боку ГУНП.
Згідно частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.
Зважаючи на відмову у задоволенні позову, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу про переміщення, поновлення на посаді - відмовити.
Розподіл судових витрат у справі не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.В. Кальник

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя В.В. Кальник

24.05.2021

Рішення не набрало законної сили 24 травня 2021 р.

Суддя В.В. Кальник