Справа № 759/7248/20
Суддя: Мальцев Д. О.
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 759/7248/20
Провадження № 2-а/761/405/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ТОВ «Евакуатор Сервіс», Головного управління Національної поліції у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про визнання дій неправомірними, скасування постанови, відшкодування витрат, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва за підсудністю з Святошинського районного суду м. Києва надійшов вказаний позов.

Так, статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з п. 2, 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлено інший порядок судового вирішення.

Відповідно до сталої практики Верховного Суду критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Верховний Суд відзначає, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад, участь в якому суб`єкта владних повноважень є обов`язковою. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 172 КАС України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача (ч. 2 ст. 172 КАС України).

Відповідно до ч. 4 ст. 172 КАС України, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо: порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому, Європейський суд зазначає, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави ( рішення у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, рішення у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року).

Визначаючи зміст позовних вимог позивач просить:

-визнати дії головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Святошинського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу КМР (КМДА) щодо складення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, серія АС № від 10.04.2020 та транспортування автомобіля Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 на штрафний майданчик неправомірними;

-визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, серія АС № від 10.04.2020 складену відносно позивача;

-стягнути з ТОВ «Евакуатор Сервіс» на користь позивача вартість транспортування на штрафмайданчик автомобіля Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 у розмірі 1 270, 00 грн. в якості відшкодування збитків.

-стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві вартість збереження автомобіля Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 у розмірі 576, 00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань;

-стягнути з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь позивача відшкодування моральної шкоди 5 000, 00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань;

-стягнути з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь позивача відшкодування судового збору у розмірі 1 681, 60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань;

Разом з тим, вимоги щодо стягнення з ТОВ «Евакуатор Сервіс» вартості транспортування на штрафмайданчик автомобіля Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 у розмірі 1 270, 00 грн. не підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства, оскільки ТОВ «Евакуатор Сервіс» не є суб`єктом владних повноважень, дії якого оскаржуються позивачем. При цьому, повернення коштів, які були оплачені на рахунки юридичних осіб - не суб`єктів владних повноважень не є публічно-правовим спором та підлягає розгляду за правилами іншого виду судочинства (цивільного).

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог при пред`явленні позову до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ТОВ «Евакуатор Сервіс», Головного управління Національної поліції у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про визнання дій неправомірними, скасування постанови, відшкодування витрат, стягнення моральної шкоди, оскільки останнім об`єднало у позовній заяві вимоги, які мають розглядатись у порядку різного судочинства.

За вищенаведених обставин, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви на підставі п п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 4, 19, 169, 172 КАС України, суддя

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ТОВ «Евакуатор Сервіс», Головного управління Національної поліції у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про визнання дій неправомірними, скасування постанови, відшкодування витрат, стягнення моральної шкоди, - повернути позивачу.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 256 КАС України.

Суддя: