Справа № 520/16121/2020
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

03 червня 2021 р. № 520/16121/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бідонька А.В.

при секретарі судового засідання - Ліпчанській Я.В,

за участю :

представника позивача - Шевцова О.А.,

представника відповідача - Нівакшоновій Н.В.,

розглянувши в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Марго Імпекс" (в`їзд Тарасівський, буд. 3, кв. 126, м. Харків, 61068) до Київської митниці Держмитслужби (бульв. Вацлава Гавела, буд. 8-а, м.Київ, 03124) про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватне підприємство "Марго Імпекс", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № UА100130/2020/000006/2 від 19.05.2020 року.

- Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Київські митниці Держмитслужби на користь Позивача судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу адвоката.

В обґрунтування позову зазначено, що прийняте рішення Київською митницею Держмитслужби про коригування митної вартості № UА 100130/2020/000006/2 від 19.05.2020 року є незаконним та таким , що порушує законні права та інтереси позивача, а тому підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що при здійсненні митного оформлення для підтвердження митної вартості та її визначення за основним методом - ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) було надано усі документи, які передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу у підготовче засідання.

До Харківського окружного адміністративного суду 23.12.20210 надійшов відзив на адміністративний позов, згідно зі змістом якого відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі зазначивши, що пунктом 4.2. контракту від 17.02.2020 №1/2020 передбачено, що платіж здійснюється покупцем у вигляді передплати, відповідно до фактури-проформи від продавця на протязі п яти банківських днів з дати виставлення фактури-проформи, проте документ фактура-проформа відсутній у електронних документах поданих з митною декларацією. Також, зазначає, що згідно укладеного конракту поставлявся стоковий одяг, проте не було надано жодного офіційного документа щодо відношення товарів до стокового продажу . Вказує, що пунктом 6.2 контракту передбачається надання прайс-листа, засвідченого офіційними органами республіці Польща, який також був відсутній у поданих до митного оформлення документах. У пункті 7.3. контракту передбачається включення до вартості товару таких складових, як вартість палет, тари та упаковки. У наданих інвойсах відсутня інформація про дані складові вартості. Враховуючи вищезазначене, представник відповідача, вважає, оскаржуване рішення правомірним та таким, що винечене в межах та на підставі чинного законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засіданні заперечувала проти задоволення адміністративного позову з підстав викладених у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, встановив наступне.

Судом встановлено, 17 лютого 2020 року між Приватним підприємством Марго Імпекс (далі - ПП "Марго Імпекс, Позивач) та ОСОБА_1 укладено контракт № 1/2020 відповідно до п. 1.1. якого, основним предметом Контракту є стоковий одяг і аксесуари усіх марок зі складу Stock-Polska: мікс одягу Outlet - складські залишки і нерозповсюджені партії одягу і аксесуарів попередніх сезонів без недоліків.

З метою митного оформлення товарів, які ввезені на територію України, позивачем 21 квітня 2020 року укладено договір № 1123651 з ТОВ Твоя Логістика.

19 травня 2020 року ТОВ «Твоя Логістика» для здійснення митного оформлення товару, що надійшов в рамках укладеного контракту подано до Київської митниці Держмитслужби (дачі - Відповідач) митну декларацію UA 100130/2020/706183 за якою заявлено митну вартість товару за основним (першим) методом визначення митної вартості товару, тобто за ціною договору .

На підтвердження заявленої у митній декларації UA 100130/2020/706183 від 19.05.202 митної вартості товару, до митного органу були надані наступні документи: специфікація № 00/2020/05/34 від 12.05.2020 року; специфікація № 00/2020/05/35 від 12.05.2020 року; пакувальний лист 00/2020/05/РL4 від 12.05.2020 року; пакувальний лист 00/2020/05/РL5 від 12.05.2020 року; рахунок фактура (інвойс) DG2020/05/5 від 12.05.2020 року: рахунок фактура (інвойс) DG/2020/05/6 від 12.05.2020 року; автотранспортна накладна від 13.05.2020 року: сертифікат про походження товару Р/LМF/АL 0518236 від 13.05.2020 року; банківський платіжний документ № 5 від 25.02.2020 року; банківський платіжний документ № 6 від 17.03.2020 року; документ, що підтверджує вартість перевезення № 01/2020 від 07.05.2020 року; контракт № 1/2020 від 17.02.2020 року: договір про надання послуг митного брокера U23651 від 21.04.2020 року; митну декларацію країни відправлення № 20РL351020Е0316612 від 13.05.2020 року.

У рамках процедури консультації між митним органом а декларантом, відповідно до статті 53 Митного Кодексу України, позивачу було запропоновано протягом 10 календарних днів подати наступні документи: якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару (з попередніх оформлень , з реквізитами, необхідними для ідентифікації даного товару; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. висновки спеціалізованої експертної організації про якісні та вартісні характеристики або інформація біржових організацій про вартість товар. Також, з метою подальшого розгляду додатково наданих документів необхідно усунути зазначені у електронному повідомленні зауваження розбіжності та надати документи, які підтверджують інформацію, яка викладена у контракті та вже наданих до митного оформлення документах.

Після отримання повідомлення від відповідача, ТОВ "Твоя Логістика" було направлено відповідь про те, що декларантом надані усі документи.

За наслідками розгляду поданих Позивачем для митного оформлення документів Київською митницею Державної митної служби України було прийнято рішення про коригування митної вартості № UА 100130/2020/000006/2 від 19.05.2021.

У зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем також складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА 100130/2020/00156. якою повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів.

Митний орган за зверненням декларанта випустив товари, що декларуються, у вільний обіг на підставі частини 7 статті 55 Митного кодексу України.

23 червня 2020 року ГІГІ "Марго Імпекс, в порядку передбаченому частиною 8 статті 55 Митного кодексу України на адресу Київської митниці Держмитслужби направлено додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а саме документи, що підтверджують транспортні витрати: договір про надання транспортно-експедиторських послуг в міжнародному сполученні №Е01.2020.05 від 06.05.2020 року; автотранспортна накладна (СМR) від 13.05.2020 року; договір про надання послуг з перевезення вантажів № 20-20/05-1 від 06.05.2020 року; заявка ПП Марго Імпекс" до договору про надання транспортно-експедиторських послуг в міжнародному сполученні № Е01.2020.05 від 06.05.2020 року; заявка ФОП ОСОБА_2 на перевезення вантажу до договору № 20-20/05-1 від 06 травня 2020 року; рахунок-фактура № 14 від 07.05.2020 року за договором № Е01.2020.05 від 06.05.2020 року; рахунок-фактура ФОП ОСОБА_3 № 01/2020 від 07.05.2020 року за договором перевезення вантажу до договору № 20-20/05-1 від 06.05.2020 року; витяг з реєстру платника єдиного податку ФОП ОСОБА_3 ; акт надання послуг № 11 від 22 травня 2020 року між ФОП ОСОБА_2 т ПП Марго Імпекс" акт надання послуг № 6 від 22 травня 2020 року між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 ; платіжне доручення № 3 від 07.05.2020 року; меморіальний ордер № 34 від 08.05.2020 року.

Також, додатково були надані контракту від 17.02.2020 №1/2020: рахунок-проформа DG/18/РROF/02/2020 від 17.02.2017 року, видана ОСОБА_1 ; прайс-листи засвідчені офіційними органами республіки Польща від 11.05.2020 року до фактури DG/2020/05/6 та до фактури DG /2020/05/5.

Позивач зазначає, що на підставі додатково поданих декларантом документів, в порядку передбаченому частиною 9 етапі 55 Митного кодексу України, митний орган був зобов`язаний винести письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості згідно митної декларації №UA100130/2020/706183 та скасувати рішення про коригування заявленої митної вартості № UA100130/2020/000006/2 від 19.05.2020 року. Станом на дату подачі позову митним органом не виконані обов`язки передбачені частиною 9 етапі 55 Митного кодексу України та відповідне рішення не винесене.

Не погодившись із оскаржуваним рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI (надалі - МК України).

Відповідно до пунктів 20, 23 та 24 ч. 1 ст. 4 МК України, митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством, відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Статтею 256 МК України визначено, що відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження. Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1 та 6 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п.п. 5 ч. 8 ст. 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів щодо відомостей про товари: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

За правилами ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст.53 МК України).

Правила заповнення граф митних декларацій (далі - МД) на бланках єдиного адміністративного документа форми МД-2 (далі - ЄАД), додаткових аркушів до нього форми МД-3 (далі - додаткові аркуші), специфікації форми МД-8 (далі - специфікація), порядок унесення відомостей до доповнення форми МД-6 (далі - доповнення), випадки застосування специфікації, а також порядок оформлення, розподілу та використання аркушів МД форм МД-2, МД-3, МД-6, МД-8 визначені Порядком заповнення митних деклараційна бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651 (далі Порядок №651).

Відповідно до Порядку №651 у графі 44 зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення документи: рахунок або інший документ, що визначає вартість товару; визначені пунктами 7-9 частини восьмої статті 257 Митного кодексу України; визначені пунктами 1-11 частини третьої статті 335 Митного кодексу України; попередні рішення відповідно до частини четвертої статті 23 Митного кодексу України; документи про походження товару відповідно до частини другої статті 43 Митного кодексу України.

Відомості щодо кожного документа зазначаються з нового рядка за такою схемою: код документа згідно з класифікатором документів, через пробіл - номер документа, дата та (за наявності даних) кінцевий термін його дії.

Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження заявленої у митній декларації UA 100130/2020/706183 від 19.05.202 митної вартості товару, до митного органу були надані наступні документи: специфікація № 00/2020/05/34 від 12.05.2020 року; специфікація № 00/2020/05/35 від 12.05.2020 року; пакувальний лист 00/2020/05/РL4 від 12.05.2020 року; пакувальний лист 00/2020/05/РL5 від 12.05.2020 року; рахунок фактура (інвойс) DG2020/05/5 від 12.05.2020 року: рахунок фактура (інвойс) DG/2020/05/6 від 12.05.2020 року; автотранспортна накладна від 13.05.2020 року: сертифікат про походження товару Р/LМF/АL 0518236 від 13.05.2020 року; банківський платіжний документ № 5 від 25.02.2020 року; банківський платіжний документ № 6 від 17.03.2020 року; документ, що підтверджує вартість перевезення № 01/2020 від 07.05.2020 року; контракт № 1/2020 від 17.02.2020 року: договір про надання послуг митного брокера U23651 від 21.04.2020 року; митну декларацію країни відправлення № 20РL351020Е0316612 від 13.05.2020 року.

Також позивачем 23.06.2020 року додатково були надані документи, що підтверджують транспортні витрати: договір про надання транспортно-експедиторських послуг в міжнародному сполученні №Е01.2020.05 від 06.05.2020 року; автотранспортна накладна (СМR) від 13.05.2020 року; договір про надання послуг з перевезення вантажів № 20-20/05-1 від 06.05.2020 року; заявка ПП Марго Імпекс" до договору про надання транспортно-експедиторських послуг в міжнародному сполученні № Е01.2020.05 від 06.05.2020 року; заявка ФОП ОСОБА_2 на перевезення вантажу до договору № 20-20/05-1 від 06 травня 2020 року; рахунок-фактура № 14 від 07.05.2020 року за договором № Е01.2020.05 від 06.05.2020 року; рахунок-фактура ФОП ОСОБА_3 № 01/2020 від 07.05.2020 року за договором перевезення вантажу до договору № 20-20/05-1 від 06.05.2020 року; витяг з реєстру платника єдиного податку ФОП ОСОБА_3 ; акт надання послуг № 11 від 22 травня 2020 року між ФОП ОСОБА_2 т ПП Марго Імпекс" акт надання послуг № 6 від 22 травня 2020 року між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 ; платіжне доручення № 3 від 07.05.2020 року; меморіальний ордер № 34 від 08.05.2020 року.

Крім того, були надані додатково документи до контракту від 17.02.2020 №1/2020: рахунок-проформа DG/18/РROF/02/2020 від 17.02.2017 року, видана ОСОБА_1 ; прайс-листи засвідчені офіційними органами республіки Польща від 11.05.2020 року до фактури DG /2020/05/6 та до фактури DG /2020/05/5.

У вказаній митній декларації митна вартість була зазначена декларантом - за першим методом (за ціною договору).

Згідно п.1 ч.4 ст.54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів (п.п.1-3 ч.5 ст.54 МК України).

Відповідно до ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч.1 ст.54 МК України).

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами ч. 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч.5 ст.58 МК України)

Згідно ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України зазначено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, запитування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість запитування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити конкретні документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Суд зазначає, що застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57 МК України).

Згідно ч. 5 вказаної статті Кодексу у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч. 6 ст. 57 МК України).

Водночас, відповідно до ч. 7 ст. 54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Судом враховано правову позицію у подібних правовідносинах Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України по справі № 805/778/13-а, яка викладена у постанові від 13.07.2016, в якій визначено, що аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, Судова палата зазначила про те, що наявність таких обставин повинна бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Згідно ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно ч. 2 ст. 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Враховуючи викладене, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам пунктів 1, 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України, оскільки не містить належного обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 по справі №816/1199/15-а визначив, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominenv. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Судом встановлено, що 17 лютого 2020 року між Приватним підприємством Марго Імпекс (далі - ПП "Марго Імпекс, Позивач) та ОСОБА_1 укладено контракт № 1/2020 відповідно до п. 1.1. якого, основним предметом Контракту є стоковий одяг і аксесуари усіх марок зі складу Stock-Polska: мікс одягу Outlet - складські залишки і нерозповсюджені партії одягу і аксесуарів попередніх сезонів без недоліків.

Пунктом 5.2. Контракту визначено, що умови поставки по даному Контракту - FСА Вельголови, Польща (Інкотермс 2020 в діючій редакції).

Позивачем на митну територію України було ввезено товар у вигляді стокового одягу загальною вартістю 18050,00 Євро.

Товар згідно вищевказаного контракту був оплачений шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Продавця, що підтверджується банківськими платіжними документами № 5 від 25.02.2020 року та № 6 від 17.03.2020 року у загальній сумі 18 050,00 Євро.

З метою митного оформлення товарів, які ввезені на територію України, позивачем 21 квітня 2020 року укладено договір № 1123651 з ТОВ Твоя Логістика.

19 травня 2020 року ТОВ «Твоя Логістика» для здійснення митного оформлення товару, що надійшов в рамках укладеного контракту подано до Київської митниці Держмитслужби (дачі - Відповідач) митну декларацію UA 100130/2020/706183 за якою заявлено митну вартість товару за основним (першим) методом визначення митної вартості товару, тобто за ціною договору .

Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження заявленої у митній декларації UA 100130/2020/706183 від 19.05.202 митної вартості товару, до митного органу були надані наступні документи: специфікація № 00/2020/05/34 від 12.05.2020 року; специфікація № 00/2020/05/35 від 12.05.2020 року; пакувальний лист 00/2020/05/РL4 від 12.05.2020 року; пакувальний лист 00/2020/05/РL5 від 12.05.2020 року; рахунок фактура (інвойс) DG2020/05/5 від 12.05.2020 року: рахунок фактура (інвойс) DG/2020/05/6 від 12.05.2020 року; автотранспортна накладна від 13.05.2020 року: сертифікат про походження товару Р/LМF/АL 0518236 від 13.05.2020 року; банківський платіжний документ № 5 від 25.02.2020 року; банківський платіжний документ № 6 від 17.03.2020 року; документ, що підтверджує вартість перевезення № 01/2020 від 07.05.2020 року; контракт № 1/2020 від 17.02.2020 року: договір про надання послуг митного брокера U23651 від 21.04.2020 року; митну декларацію країни відправлення № 20РL351020Е0316612 від 13.05.2020 року.

Також позивачем 23.06.2020 року додатково були надані документи, що підтверджують транспортні витрати: договір про надання транспортно-експедиторських послуг в міжнародному сполученні №Е01.2020.05 від 06.05.2020 року; автотранспортна накладна (СМR) від 13.05.2020 року; договір про надання послуг з перевезення вантажів № 20-20/05-1 від 06.05.2020 року; заявка ПП Марго Імпекс" до договору про надання транспортно-експедиторських послуг в міжнародному сполученні № Е01.2020.05 від 06.05.2020 року; заявка ФОП ОСОБА_2 на перевезення вантажу до договору № 20-20/05-1 від 06 травня 2020 року; рахунок-фактура № 14 від 07.05.2020 року за договором № Е01.2020.05 від 06.05.2020 року; рахунок-фактура ФОП ОСОБА_3 № 01/2020 від 07.05.2020 року за договором перевезення вантажу до договору № 20-20/05-1 від 06.05.2020 року; витяг з реєстру платника єдиного податку ФОП ОСОБА_3 ; акт надання послуг № 11 від 22 травня 2020 року між ФОП ОСОБА_2 т ПП Марго Імпекс" акт надання послуг № 6 від 22 травня 2020 року між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 ; платіжне доручення № 3 від 07.05.2020 року; меморіальний ордер № 34 від 08.05.2020 року.

Крім того, були надані додатково документи до контракту від 17.02.2020 №1/2020: рахунок-проформа DG/18/РROF/02/2020 від 17.02.2017 року, видана ОСОБА_1 ; прайс-листи засвідчені офіційними органами республіки Польща від 11.05.2020 року до фактури DG/2020/05/6 та до фактури DG /2020/05/5.

Щодо тверджень відповідач про те, що декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару витрат, пов`язаних з транспортуванням товарів до митного кордону України, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного, зокрема, у постанові від 24 грудня 2020 року у справі №804/4906/15, у постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 810/4441/16, у постанові від 07 травня 2020 року у справі №400/2922/18, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (якими) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

У постанові від 17 листопада 2020 року у справі № 0440/6085/18 Верховний Суд також зазначив, що подані Товариством документи про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів, такими були: автотранспортна накладна і документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка).

З матеріалів справи судом встановлено, що 23.06.2020 року позивачем до митного органу додатково були надані документи, що підтверджують транспортні витрати: договір про надання транспортно-експедиторських послуг в міжнародному сполученні №Е01.2020.05 від 06.05.2020 року; автотранспортна накладна (СМR) від 13.05.2020 року; договір про надання послуг з перевезення вантажів № 20-20/05-1 від 06.05.2020 року; заявка ПП Марго Імпекс" до договору про надання транспортно-експедиторських послуг в міжнародному сполученні № Е01.2020.05 від 06.05.2020 року; заявка ФОП ОСОБА_2 на перевезення вантажу до договору № 20-20/05-1 від 06 травня 2020 року; рахунок-фактура № 14 від 07.05.2020 року за договором № Е01.2020.05 від 06.05.2020 року; рахунок-фактура ФОП ОСОБА_3 № 01/2020 від 07.05.2020 року за договором перевезення вантажу до договору № 20-20/05-1 від 06.05.2020 року; витяг з реєстру платника єдиного податку ФОП ОСОБА_3 ; акт надання послуг № 11 від 22 травня 2020 року між ФОП ОСОБА_2 т ПП Марго Імпекс" акт надання послуг № 6 від 22 травня 2020 року між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 ; платіжне доручення № 3 від 07.05.2020 року; меморіальний ордер № 34 від 08.05.2020 року.

Отже, враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позивачем для підтвердження розміру транспортних витрат були надані всі необхідні документи.

Також, представник відповідача зазначив про розбіжності у поданих документах, а саме те, що у платіжному дорученні №3 від 07.05.2020 на суму 15500 грн. у графі призначення платежу вказано «оплата згідно рахунку №14 від 07.05.5020», і натомість даного рахунку до митниці не було надано, надано рахунок - фактуру №01/2020 від 07.05.2020 на суму 15000. У рахунку фактурі №01/2020 від 07.05.2020 міститься посилання на заявку №01 від 07.05.2020, до митниці було надано заявку від 06.05.2020.

З цього приводу суд зазначає, що з матеріалів справи встановлено, що 06 травня 2020 року між позивачем та ФОП ОСОБА_2 укладено договір № Е01.2020.05 про надання транспортно-експедиторських послуг в міжнародному сполученні. В свою чергу, ФОП ОСОБА_2 06 травня 2020 року уклала договір № 20-20/05-1 з ФОП ОСОБА_3 .

Цого ж дня позивачем подано ФОП ОСОБА_2 заявку № 01 від 06.05.2021 року, яка є додатком до договору № Е01.2020.05 від 06 травня 2020 року. ФОП ОСОБА_2 в сою чергу надала ФОП ОСОБА_3 заявку № 01 від 07.05.2020 року на перевезення вантажу згідно договору № 20-20/05-1 від 06 травня 2020 року. 07 травня 2020 року Позивачем, на підставі платіжного доручення № 3 від 07.052021 року отплачено послуги з транспортування згідно рахунку № 14 від 07.05.2020 року.

Рахунок ФОП ОСОБА_2 № 14 від 07.05.2020 року на суму 15500,00 гри. виставлений ПН Марго Імпекс за договором № Е01.2020.05 від 06.05.2020 року та був поданий додатково на адресу відповідача, в порядку передбаченому частиною 8 статті 55 Митного кодексу України.

Разом із цим, рахунок фактура № 01/2020 від 07.05.2020 року на суму 15000,00 грн. був виставлений ФОП ОСОБА_3 на адресу ФОП ОСОБА_2 за договором №20-20/05-1 від 06.05.2020 року.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність будь-яких розбіжностей у поданих позивачем документах.

Щодо посилань відповідача, як на підставу для прийняття оскаржуваних рішень, що відповідно до п. 7.3 контракту у вартість товару входить вартість палет, тари та пакування, але разом з тим у поданих до митного оформлення інвойсах такі числові складові не зазначено, а отже неможливо виділити числові складові вартості самого товару, суд зазначає наступне .

У постанові від 29 січня 2019 року у справі №815/6827/17 Верховний Суд вказав, що посилання відповідача, як на підставу для невизнання заявленої позивачем вартості товару, на те, що в наданих до митного оформлення документах відсутня інформація про такі складові митної вартості, як вартість упаковки, вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, обгрунтовано відхилено судами, оскільки згідно зовнішньоекономічного договору, ціна товару, що поставляється позивачем вже включає в себе вартість упаковки та маркування, а тому ці складові не підлягають включенню позивачем з метою визначення митної вартості товару та вони не можуть вплинути на правильність визначення останньої.

У пункті 7.3 укладено контракту передбачено, що у вартість товару входить вартість палет, тари та пакування, а тому, враховуючи позицію Верховного суду, відповідні твердження відповідача є необгрунтованими та не свідчать про недостовірність даних щодо заявленої возивачем митної вартості.

Щодо посилань відповідача, що позивачем не надано всіх додаткових документів для підтвердження митної вартості.

Відповідно до правового висновку Верховного суду, викладеного, зокрема, у постанові від 22 квітня 2019 року у справі №815/6242/17, у постанові від 27 червня 2019 року у справі №826/9719/16, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Факт ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відсутності обгрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічний висновок викладено Верховним судом у постанові від 16 липня 2020 року у справі №815/6833/17.

Таким чином, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні непідтверджені складові митної вартості, конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обгрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності, проте митним органом в оскаржуваному рішенні вищевказаного не було зазначено.

Також суд зазначає, що зі змісту оскаржуваного у даній справі рішення про коригування митної вартості товару вбачається, що розрахунок рівня вартості окремих товарів здійснено на підставі митних декларацій, які находяться в ЄАІС ДМС та АСМО Інспектор, за яким здійснено митне оформлення ідентичних або подібних товарів, проте ані рішення, ані відзив на позовну заяву не містять відомості про подібність товарів за поданою заявником митною декларацією та товарам за митними деклараціями на підставі яких було здійснено розрахунок рівня вартості окремих товарів. Також відповідачем не надано жодних доводів та доказів стосовно подібності вказаних товарів, що свідчить про необґрунтованість зазначених доводів відповідача.

Стосовно застосування резервного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України позивачем, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось раніше, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що зі змісту оскаржуваного у даній справі рішення вбачається, що останнє не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо.

До суду документів, котрі б висвітлювали характеристики імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, подано не було. А відтак, висновок митниці про можливість визначення митної вартості оцінюваних товарів на рівні митної вартості раніше імпортованого товару є недоведеним за правилами ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України через відсутність доказів відповідності оцінюваних товарів раніше імпортованим.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не довів, що вартість ввезеного товару, яку взято за основу для коригування вартості згідно зі спірним рішенням, визначено з урахуванням індивідуальних ознак товарів, що можуть свідчити про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність з товаром, ввезеним позивачем та не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалось на тих же умовах доставки та з тією ж самою відстанню

Вищевикладені обставини свідчать про не підтвердження під час розгляду справи правомірності рішення про коригування митної вартості товарів Київської митниці Державної митної служби України № UА 100130/2020/000006/2 від 19.05.2020 року, у зв`язку з чим останнє підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Велотрейд".

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Марго Імпекс" (в`їзд Тарасівський, буд. 3, кв. 126, м. Харків, 61068) до Київської митниці Держмитслужби (бульв. Вацлава Гавела, буд. 8-а, м.Київ, 03124) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UА100130/2020/000006/2 від 19.05.2020 року.

Стягнути на користь риватного підприємства "Марго Імпекс" (в`їзд Тарасівський, буд. 3, кв. 126, м. Харків, 61068, ) судовий збір у сумі 2 102,00 грн. дві тисячі сто дві гривні) за рахунок бюджетних асигнуваньКиївської митниці Держмитслужби (бульв. Вацлава Гавела, буд. 8-а, м.Київ, 03124, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 11 червня 2021 року.

Суддя Бідонько А.В