Справа № 640/14162/20
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2021-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2021 року м. Київ № 640/14162/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справ

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж 7"
до Офісу великих платників податків Державної податкової служби
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Авантаж 7» з позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби та просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 10.12.2019 в частині застосування штрафу у розмірі 29 217 грн. за порушення пунктів 11, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що висновки акту перевірки щодо встановленого порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання є безпідставними, ТОВ «Авантаж 7» не допускало порушення вимог пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та наявність такого порушення не підтверджено належними та достатніми доказами.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній стверджує про правомірність прийнятого ним рішення та просить відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В свою чергу, представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, який фактично дублює обгрунтування позовних вимог, викладене у позовній заяві.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДПС у Запорізькій області проведено фактичну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Авантаж 7» за місцем провадження діяльності зі зберігання та реалізації пального, що розташоване за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Степова 1-а, за наслідком якої складено акт від 11.11.2019 №0085/08/01/32/33831847 (далі - акт перевірки).

В акті перевірки зафіксовано, що перевіркою АГЗС за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Степова, б. 1-а, на якій здійснює діяльність ТОВ «Авантаж 7» встановлено залишки пального станом на 30.09.2019, а саме: залишок пального згідно Х-звіту від 30.09.2019 743,20 л., згідно змінного звіту залишок на початок зміни - 928 л., фактичний залишок - 2052 л.

Підприємством ТОВ «Авантаж 7» () листом від 05.11.2019 №05/11/19-1 надано пояснення, що сервісною службою товариства було встановлено, що на АГЗП за вищезазначеною адресою вийшов з ладу рівномір на ємності зберігання газу, у зв`язку із чим відображення газу у ємності було не коректне. Рівномір для даної ємності є нестандартної модифікації.

В ході проведення фактичної перевірки та наданих документів було встановлено, що на даній газовій АЗС знаходяться два резервуари, кожен об`ємом по 5,7 м3 та газороздавальна колонка типу «Астра1У».

Під час встановлення фактичного залишку скрапленого газу на вищезазначеній АГЗС оператору було вручено запрошення від 30.10.2019 для надання посадовими особами підприємства ТОВ «Авантаж 7» документів, підписання матеріалів, надання вмотивованих пояснень.

Підприємством ТОВ «Авантаж 7» не надано посадовим особам контролюючого органу в повному обсязі всіх документів пов`язаних з проведенням перевірки, а саме оригінали книги ОРО, змінні звіти АГЗС за перевіряємий період, чим порушено вимоги статті 85 Податкового кодексу України.

Встановлено порушення режиму попереднього програмування найменування реалізуємого товару, а саме: в фіскальному чеку від 30.10.2019 №7023 відсутній код товарної підкатегорії, згідно УКТ ЗЄД, чим порушено п. 11 ст. 3 Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями).

Встановлено порушення порядку введення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання на суму 14 608,58 грн., а саме в ході проведення аналізу наданих до перевірки документів виявлено надлишок скрапленого газу на суму 14 608,58 грн. (1298,54л), чим порушено п. 12 ст. 3 Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями).

Згідно висновків акту перевірки, в ході її проведення встановлено порушення ТОВ «Авантаж 7» статті 85 Податкового кодексу України, пунктів 11, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР.

З урахуванням висновків акту перевірки, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від № від 10.12.2019, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 29 302,16 грн.

ТОВ «Авантаж 7» оскаржує вказане рішення в частині застосування штрафу у розмірі 29 217, 16 грн. за порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі - оскаржуване та/або спірне рішення).

В іншій частині спірне рішення позивачем не оскаржується.

Рішенням Державної податкової служби України від 28.02.2020 №7598/6/99-00-08-05-06-06 скаргу позивача на спірне рішення залишено без задоволення, а останнє без змін.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Положеннями пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пунктів 80.1, 80.5, 80.7-80.10 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо).

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Під час проведення перевірки посадовими особами, які здійснюють таку перевірку, може проводитися хронометраж господарських операцій. За результатами хронометражу складається довідка, яка підписується посадовими особами контролюючого органу та посадовими особами суб`єкта господарювання або його представника та/або особами, що фактично здійснюють господарські операції.

Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

За правилами пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Як вже було вказано судом вище, відповідачем проведено фактичну перевірку позивача, за наслідком якої складено акт перевірки, яким зафіксовано, серед іншого порушення ТОВ «Авантаж 7» пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР), який визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

У відповідності до пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Згідно із статтею 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Виходячи з аналізу даної норми суд приходить до висновку, що не надання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу є самостійною підставою для застосування штрафної санкції.

Відповідно до абзацу 1 пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Як свідчить акт перевірки, позивачем не надано оригінали книги РРО, змінні звіти АГЗС за перевіряємий період. Водночас, позивач у відповіді на відзив на позовну заяву вказує про надання ним під час перевірки книг обліку розрахункових операцій та змінних звітів АГЗС.

Перевіряючи доводи сторін в цій частині суд звертає увагу на те, що належних та достатніх доказів на підтвердження надання ТОВ «Авантаж 7» зазначених вище документів ним до суду не надано. Таким чином, суд вважає такі доводи позивача необґрунтованими та не підтвердженими належними та достатніми доказами. Більше того, суд відмічає, що такі документи не надані і до суду під час розгляду даної адміністративної справи.

Між тим, позивач у позовній заяві посилається на те, що відповідач, всупереч положенням підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 ПК України не звертався із вимогою про інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей, з урахуванням вимог Інструкції про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводних скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, яка затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України №332 від 03.06.2002.

Надаючи оцінку вказаним доводам ТОВ «Авантаж 7» суд зазначає наступне.

Згідно із підпунктом 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки. Тобто, зазначене є правом контролюючого органу, а не обов`язком, з огляду на що не реалізація такого права контролюючим органом не може бути підставою для скасування спірного рішення.

В той же час, як вже було вказано судом вище, наказом Міністерства палива та енергетики України №332 від 03.06.2002 затверджено Інструкцію про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводних скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту (далі - Інструкція №322), яка встановлює єдиний порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту і використовується на газонаповнювальних станціях (ГНС), газонаповнювальних пунктах (ГНП), автогазозаправних станціях (АГЗС) та автогазозаправних пунктах (АГЗП) незалежно від форм власності.

Згідно із підпунктами 8.1-8.3 пункту 8 Інструкції №322 інвентаризація майна, коштів і фінансових зобов`язань підприємств здійснюється відповідно до Порядку подання фінансової звітності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2000 р. N 419, та Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів, документів і розрахунків, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 11 серпня 1994 р. N 69 (далі - Інструкція по інвентаризації).

Інвентаризація скрапленого вуглеводневого газу на ГНС, ГНП, АГЗС та АГЗП, крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами, зазначеними в пункті 8.1 цієї Інструкції, проводиться щомісяця за станом на перше число місяця, наступного за звітним.

Основними завданнями інвентаризації є: виявлення фактичної наявності СВГ; зіставлення фактичної наявності СВГ із даними бухгалтерського обліку; перевірка виконання умов зберігання та кількісного збереження СВГ.

Для проведення інвентаризації СВГ розпорядчим документом керівника підприємства створюються робочі і постійно діючі інвентаризаційні комісії, до складу яких включаються особи, що мають досвід проведення інвентаризації. Не дозволяється призначати головою робочої інвентаризаційної комісії матеріально відповідальну особу підприємства, а також два рази поспіль одного й того самого працівника підприємства.

Робочі інвентаризаційні комісії: здійснюють інвентаризацію скрапленого вуглеводневого газу на ГНС, ГНП, АГЗС та АГЗП; разом з представниками бухгалтерії підприємства беруть участь у визначенні результатів інвентаризації і розробляють пропозиції щодо заліку нестач і надлишків, а також списання нестач у межах природних втрат; вносять пропозиції з питань упорядкування приймання, зберігання та відпуску СВГ, удосконалення обліку та кількісного його збереження; відповідають за своєчасність і додержання порядку проведення інвентаризацій відповідно до наказу (розпорядження) керівника підприємства, за повноту та точність внесення до інвентаризаційних описів даних про фактичну наявність СВГ та грошових коштів; оформляють акт інвентаризації СВГ за формою N 7-ГС або N 8-ГС (додатки 7 та 8, відповідно).

Постійно діючі інвентаризаційні комісії: здійснюють профілактичну роботу із забезпечення кількісного збереження СВГ, заслуховують на засіданнях керівників структурних підрозділів про проведену роботу щодо недопущення понаднормативних нестач СВГ; організовують проведення інвентаризації та проводять інструктаж членів робочих інвентаризаційних комісій; здійснюють контрольні перевірки правильності проведення інвентаризації, а в разі необхідності вибіркові інвентаризації СВГ та грошових коштів на ГНС, ГНП, АГЗС та АГЗП; у разі встановлення суттєвих порушень правил проведення інвентаризації та відповідно до доручень керівника підприємства проводять повторні суцільні інвентаризації; розглядають письмові пояснення матеріально відповідальних осіб, якими допущені нестачі СВГ, а також відображають у протоколі засідання інвентаризаційної комісії відомості про причини виникнення нестач, про осіб, винних в утворенні нестач, якщо вони встановлені, та приймають рішення щодо джерела відшкодування.

Перед початком проведення інвентаризації члени робочих інвентаризаційних комісій отримують наказ (розпорядження) щодо проведення інвентаризації СВГ за формою N 9-ГС (додаток 9), в якому встановлюється час початку і закінчення її проведення. Наказ (розпорядження) реєструється бухгалтерією в книзі контролю за виконанням наказів (розпоряджень) щодо проведення інвентаризації за формою N 10-ГС (додаток 10).

Не дозволяється проведення інвентаризації неповним складом інвентаризаційної комісії.

Під час проведення інвентаризації СВГ необхідно: визначити придатність ЗВТ, що застосовуються під час інвентаризації; визначити об`єм і масу СВГ у резервуарах і трубопроводах. Установлення наявності СВГ проводиться за допомогою рівнеміра та резервуара, що має свідоцтво про державну метрологічну атестацію або повірку. За наявності на резервуарах рівнеміра кожний із цих резервуарів повинен мати градуювальну таблицю, яка затверджується керівником територіального органу Держспоживстандарту України, який проводив державну метрологічну атестацію або повірку. За відсутності рівнеміра на резервуарах вимірювання залишків СВГ проводяться за допомогою лічильників СВГ шляхом його перекачування в інший резервуар; масу рідинної фази СВГ у резервуарах та технологічних трубопроводах вимірюють об`ємно-масовим статичним методом та (або) прямим методом вимірювання маси. У разі визначення маси СВГ у технологічних трубопроводах об`ємно-статичним методом трубопроводи повинні мати градуювальну характеристику, яку пропонується визначати згідно з "Методическими указаниями по определению вместимости и градуировке трубопроводов нефтебаз. Геометрический метод." Для забезпечення найбільшої точності при визначенні залишків СВГ за допомогою контрольних трубок необхідно СВГ, який є в наявності, заповнити наземні резервуари до рівня 85-відсоткового наповнення, підземні - до 90-відсоткового рівня, а решта резервуарів повинні бути повністю порожні. При цьому СВГ із останнього частково заповненого резервуара має бути злитий в автомобільні цистерни або балони з подальшим їх зважуванням на вагах і врахований при розрахунку залишків. Контрольні трубки повинні мати таблички із зазначенням відповідного об`єму у відсотках (85, 40, 10) і вентиль контролю звільнення. Результати вимірювання маси СВГ в АЦСГ і балонах оформляються додатком до акта інвентаризації СВГ за формою N 11-ГС (додаток 11); СВГ, який міститься в резервуарах парку зберігання, перекачують у незаповнені (визначені комісією) резервуари до рівня 85 % їх заповнення рідинною фазою. Множенням об`єму СВГ, за 85 % заповнення резервуара, на густину визначають його масу. Масу СВГ, що залишився в резервуарах нижче рівня 85 % заповнення, визначають шляхом викачування його з ємностей парку зберігання в АЦСГ із подальшим їх зважуванням на автомобільних вагах. Результати вимірювання маси СВГ в АЦСГ оформляються додатком до акта інвентаризації СВГ за формою N 11-ГС; масу парової фази СВГ визначають, виходячи з її об`єму в резервуарі, температури газу, компонентного складу та фактичного тиску в резервуарі на момент проведення інвентаризації. За відсутності технічних засобів для визначення компонентного складу парової фази застосовують дані документа про якість (паспорта) останньої партії злитого в резервуар СВГ; у разі встановлення незначної кількості залишків СВГ у резервуарах АГЗС (АГЗП) допускається їх реалізація споживачам до повного звільнення резервуарів від рідкої фази із з обов`язковим зазначенням в актах інвентаризації показань лічильників сумарного обліку паливороздавальних колонок на початок і кінець інвентаризації; у разі встановлення інвентаризацією значної кількості залишків СВГ у резервуарах АГЗС (АГЗП) дозволяється проводити приймання СВГ, що надійшов з ГНС, у резервуари до рівня 85 % наповнення з відміткою в прибуткових документах "одержано під час інвентаризації", яка засвідчується підписом голови інвентаризаційної комісії; провести інвентаризацію СВГ у балонах шляхом підрахунку кількості заповнених балонів СВГ і множенням їх на масу СВГ (за кожним типорозміром балонів). Для контролю маси СВГ у балонах проводиться їх вибіркове (до 5 %) зважування; занести до інвентаризаційного опису результати інвентаризації; бухгалтерії підприємства необхідно скласти порівняльну відомість результатів інвентаризації; спеціалістами служби (відділу) обліку та реалізації підприємства провести розрахунок технологічних втрат СВГ згідно з вимогами, встановленими ГСТУ 320.00149943.016-2000; розрахунок технологічних втрат затверджується керівником підприємства.

Виявлені під час інвентаризації розбіжності фактичної наявності СВГ з даними бухгалтерського обліку регулюються в такому порядку: нестача СВГ, яка не перевищує норми технологічних втрат і похибку вимірювання, списується за розпорядженням керівника на операційні витрати підприємства; якщо різниця між масою СВГ, яка встановлена під час проведення інвентаризації, і даними бухгалтерського обліку, за мінусом технологічних утрат, розрахованих згідно з ГСТУ 320.00149943.016-2000, знаходиться в межах похибок (± 0,5 %), установлених ГОСТ 26976-86, то вартість цієї різниці не стягується з матеріально відповідальних осіб, надлишки не оприбутковуються, а за основу беруться дані бухгалтерського обліку; похибка вимірювання (± 0,5 %) застосовується тільки для фактичного залишку маси СВГ у резервуарах, встановленого інвентаризацією; нестачі СВГ, які в сумі перевищують розміри втрат під час здійснення технологічних операцій та абсолютне значення похибки вимірювання, відшкодовуються матеріально відповідальними особами за розмірами, визначеними згідно з Порядком визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 р. N 116, а надлишки, які перевищують похибку вимірювання, оприбутковуються за бухгалтерським обліком.

У разі наявності на підприємстві СВГ, що знаходиться за договорами комісії та договорами зберігання, робочими інвентаризаційними комісіями підприємства, що зберігає СВГ, на підставі актів інвентаризації СВГ за формою N 7-ГС або N 8-ГС складаються акти інвентаризації СВГ в розрізі видів договорів комісії або відповідального зберігання за формою N 12-ГС або N 13-ГС, відповідно (додатки 12 та 13).

Акт інвентаризації та протокол засідання постійно діючої інвентаризаційної комісії протягом двох робочих днів повинен бути розглянутий і затверджений керівником підприємства.

Результати інвентаризації відображаються за бухгалтерським та податковим обліком підприємства протягом двох робочих днів після затвердження керівником підприємства протоколу засідання постійно діючої інвентаризаційної комісії.

Аналіз наведеного розділу Інструкції №332 свідчить про нормативно-правове врегулювання обставин проведення інвентаризації безпосередньо за ініціативою керівника підприємства. Таким чином, стверджувати, що проведені в ході фактичної перевірки заміри скрапленого вуглеводного газу в резервуарах АГЗС, які показали надлишок скрапленого газу у розмірі 1298,54 л. на загальну суму 14 608,58 не є інвентаризацією, з огляду на те, що не проводилася інвентаризаційною комісією, що створена наказом керівника ТОВ «Авантаж-7».

Що ж стосується посилань позивача на здійснення замірів скріпленого газу в резервуарах АГЗС непридатними вимірювальними засобами суд вкаже наступне.

Згідно із підпунктом 4.6 пункту Інструкції №332 для забезпечення достовірності та єдності вимірювань маси СВГ повинні використовуватися засоби вимірювальної техніки, які допущені до застосування Держспоживстандартом України. Не допускаються до застосування ЗВТ, які не пройшли повірку або державну метрологічну атестацію, у порядку, встановленому Законом України "Про метрологію та метрологічну діяльність" та ДСТУ 2708-99 і ДСТУ 3215-95, відповідно, та такі, що не мають відтисків державного повірочного тавра або свідоцтва про державну метрологічну атестацію.

Відповідно до підпункту 4.9 пункту 4 Інструкції №332 керівники підприємств та особи, що відповідають за правильність проведення вимірювань і стан ЗВТ, несуть відповідальність згідно із чинним законодавством України.

Суд відмічає, що позивач повідомляв контролюючий орган про те, що на АГЗП вийшов з ладу рівномір на ємності зберігання газу, у зв`язку із чим відображення газу у ємності було не коректне, а рівномір для даної ємності є нестандартної модифікації.

Вказані обставини, на думку суду, не можуть свідчити на користь платника податку - ТОВ «Авантаж 7», адже за вимогами Інструкції №332 використання засобів вимірювальної техніки нестандартної документації забороняється.

Додатково суд відмічає, що під час розгляду адміністративної справи ТОВ «Авантаж 7» не надано жодних документів в частині відповідного засобу вимірювальної техніки, докази його ремонту тощо.

Таким чином, суд вважає, що доводи в цій частині не можуть бути покладені в основу рішення про задоволення позовних вимог. При цьому, суд враховує посилання позивача на положення статті 172 Кодексу України про адміністративній правопорушення, однак, у взаємозв`язку із наведеним, лист, яким повідомлено про вихід із ладу ЗВТ та не стандартну його модифікацію не можуть трактуватися на користь платника податку та вказувати про відсутність порушення, яке покладено в основу спірного рішення в його частині.

Щодо посилань позивача на відсутність в акті перевірки зазначення методу, який був використаний при визначенні кількості скрапленого вуглеводного газу суд зверне увагу на наступне.

Згідно із підпунктом 4.2 пункту 4 Інструкції №332 кількість СВГ визначається одним із методів, передбачених ГОСТ 26976-86: масовий - у разі визначення маси шляхом зважування на вагах для статичного зважування (ГОСТ 29329-92); об`ємний - у разі визначення об`єму в резервуарах бази зберігання та автоцистернах, а також для обліку СВГ під час продажу на АГЗС, АГЗП; об`ємно-масовий - у разі визначення маси СВГ за об`ємом і густиною в умовах фактичної температури.

Дійсно судом встановлено, що ані акт перевірки, ані додатки до нього не містять в собі відображення яким методом ГОСТ 26976-86 визначався рівень СВГ у резервуарах, однак суд акцентує увагу на тому, що не відображення таких відомостей не свідчить про протиправність спірного рішення, адже за вимогою пункту 4.2 розділу 4 Інструкції №332 для виміру об`єму в резервуарах бази зберігання та автоцистернах, а також для обліку СВГ під час продажу на АГЗС, АГЗП може бути використано виключно об`ємний метод.

Що ж стосується тверджень позивача про відсутність обставин встановлення контролюючим органом не ведення ним, в порядку, встановленому законом обліку скрапленого вуглеводного газу на АГЗС суд зверне увагу на наступне.

Згідно із підпунктом 4.1 пункту 4 Інструкції №332 облік скрапленого вуглеводневого газу на ГНС та ГНП здійснюється в одиницях маси (кілограм), а на АГЗС та АГЗП - в одиницях об`єму (літр) (ДСТУ 3651.0-97).

Відповідно до підпункту 4.8 пункту 4 Інструкції №332 підприємства - власники ЗВТ згідно із Законом України "Про метрологію та метрологічну діяльність" складають та узгоджують із територіальними органами Держспоживстандарту перелік засобів вимірювальної техніки, що застосовуються у сфері державного метрологічного нагляду і підлягають повірці (далі - перелік ЗВТ). До переліку ЗВТ включають: манометри; рівнеміри; лагометри; термометри; ваги вагонні; ваги автомобільні; ваги лабораторні; ваги медичні; дозатори вагові дискретної дії для відпуску скрапленого газу побутово-комунального споживання; колонки для відпуску СВГ; резервуари, що оснащені рівнемірами і мають свідоцтва про державну метрологічну атестацію або повірку; лічильники, встановлені на АЦСГ.

До застосування допускаються вищевказані ЗВТ, типи яких включено до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, допущених до застосування в Україні, або такі, що пройшли державну метрологічну атестацію у порядку, встановленому ДСТУ 3215-95.

ЗВТ, що мають електричне обладнання, допускаються до застосування у вибухонебезпечних зонах під час роботи з СВГ лише за умови, якщо вони відповідають вимогам пункту 7.3 Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів.

Згідно із підпунктами 9.1-9.3 пункту 9 Інструкції №332 на АГЗС (АГЗП) проводиться оперативний контроль за кількістю СВГ, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманого і відпущеного СВГ. Кількісний облік руху СВГ на АГЗС (АГЗП) ведеться за змінним звітом за формою N 14-ГС (додаток 14).

Під час приймання-здавання зміни касири і оператори АГЗС (АГЗП) спільно: визначають залишки СВГ на кінець зміни з урахуванням залишків на початок зміни, надходження СВГ за зміну, які підтверджені відповідними документами, та кількості відпущеного газу за зміну за сумарними показниками лічильників усіх газозаправних колонок; вимірюють рівні наповнення скрапленим газом резервуарів АГЗС (АГЗП) і за результатами проведених вимірювань визначають об`єм СВГ; роздруковують на РРО фіскальний звітний чек і визначають обсяг виторгу за зміну; передають по зміні залишок грошових коштів.

Після закінчення кожної зміни касиром і оператором складається змінний звіт за формою N 14-ГС в двох примірниках, з яких один - з додатком до нього первинних документів на приймання і відпуск СВГ передається в бухгалтерію підприємства, а другий - залишається на АГЗС (АГЗП).

Відповідно до підпунктів 10.1-10.8 пункту 10 Інструкції матеріально відповідальні особи ведуть кількісний облік СВГ у товарній книзі кількісного руху СВГ за формою N 15-ГС (додаток 15), в якій записуються надходження і відпуск газу за день, а також виводять залишки на кінець дня.

Крім цього, для посилення контролю за кількісним збереженням СВГ під час приймання, відпуску та його зберігання, матеріально відповідальні особи ведуть журнал оперативного обліку СВГ за формою N 2-ГС.

Приймання СВГ, що не належить підприємству, також відображається в журналі оперативного обліку СВГ в розрізі власників газу.

Кількість СВГ, яка приймається на зберігання, у разі надходження її залізничним та автомобільним транспортом, визначається на підставі актів приймання СВГ за кількістю за формою N 1-ГС або N 3-ГС, відповідно.

Рух СВГ у резервуарах парку зберігання фіксується матеріально відповідальними особами в товарній книзі кількісного руху СВГ окремо щодо кожного власника газу.

Вищеперераховані документи обліку мають бути пронумеровані, прошнуровані, засвідчені підписом керівника та печаткою підприємства.

Записи в товарній книзі кількісного руху СВГ матеріально відповідальні особи здійснюють: під час надходження - на підставі приймального акта; під час відпуску - на підставі реєстрів відпуску за добу.

Залишки газу обчислюються після кожного запису в товарній книзі.

Усі первинні документи матеріально відповідальні особи здають за реєстрами в бухгалтерію підприємства за підписом. Реєстри складаються в двох примірниках. У реєстрі повинні бути відображені такі дані: дата складення реєстру; назва і номер документа; кількість відпущеного СВГ в одиницях маси.

На відпущений СВГ, який не належить підприємству, матеріально відповідальні особи складають реєстр окремо на кожного власника СВГ.

Усі первинні документи перевіряються і групуються в бухгалтерії підприємства за постачальниками і споживачами.

У кінці робочого дня на підставі даних журналу оперативного обліку наповнення балонів за формою N 6-ГС матеріально відповідальна особа ГНС складає видаткову накладну на списання СВГ з товарних залишків.

Матеріально відповідальна особа пункту наповнення балонів у кінці робочого дня передає на склад готової продукції заповнені СВГ балони на підставі накладної про передавання готової продукції на склад за формою N 16-ГС (додаток 16).

У кінці місяця на підставі вищезазначених накладних складається акт про оприбуткування СВГ в балонах за формою N 17-ГС (додаток 17) спеціально створеною згідно з наказом керівника комісією, який є підставою для списання на витрати з наповнення балонів СВГ та оприбуткування готової продукції на складі підприємства.

На підставі прибуткових і видаткових накладних матеріально відповідальні особи щоденно складають звіт про рух готової продукції на складі в кількісному виразі за видами балонів (їх місткості) за формою оборотно-сальдової відомості.

У відповідності до частини 1 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд акцентує увагу на тому, що ТОВ «Авантаж 7» заперечуючи факт порушення ним пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР не надало до суду жодних належних та достатніх доказів на підтвердження відсутності складу порушення, у тому числі, документів, складання яких передбачено Інструкцією №332.

При цьому, суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Разом з цим, вказаний обов`язок суб`єкта владних повноважень не звільняє позивача від надання належних та достатніх доказів на підтвердження обгрунтування власних позовних вимог.

Таким чином, підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що матеріалами адміністративної справи не спростовано факт порушення ТОВ «Авантаж 7» обліку товарних запасів за місцем їх зберігання на суму 14608,58 грн. За таких обставин суд вважає правомірним висновок відповідача про порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР та наявність правових підстав для застосування штрафних санкцій передбачених статтею 20 Закону № 265/95-ВР.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Оскільки адміністративний позов не підлягає до задоволення, відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 73, 77, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Авантаж 7» (03061, м. Київ, проспект відрадний, б. 95, корп. А2, ) до Офісу великих платників податків Державної податкової служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, б. 11г, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева