Справа № 524/5886/20
Суддя: Колесніченко О. В.
Дата ухвалення: 2021-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/5886/20
Провадження № 2-а/0203/19/2021
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Колесніченко О.В.,

при секретарі - Давіденко Ю.А.,

за участі представника позивача Пожарова О.О.,

представників відповідача Романенко І.М.,

розглянувши у спрощеному порядку у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі в залі суду у паперовій формі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби і першого заступника начальника Дніпровської митниці Мужева Олексія Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

14 вересня 2020 року ОСОБА_1 в порядку, передбаченому ст. 529 МК України, оскаржив до суду постанову митниці від 02 вересня 2020 року про накладення на нього стягнення за ст. 485 МК України у виді 338 529,18 грн. штрафу, пред`явивши адміністративний позов з підстав відсутності в його діях умислу і спеціальної мети з суб`єктивної сторони складу поставленого за вину порушення митних правил. Позивач в обґрунтування адміністративного позову посилався на невідповідність фактичним обставинам справи про порушення митних правил № 0146/11000/20 викладених у постанові висновків про використане перетинання товаром митного кордону України митним брокером, заздалегідь обізнаним з введенням у Туреччині карантину, з метою змін у податкових зобов`язаннях платника податку на додану вартість, зменшивши розмір митних платежів, оскільки зібрані докази в супереч ч. 2 ст. 495 МК України не оцінені на достатність для спростування його, позивача, заперечень про своєчасне відкликання митної декларації через вибачальну необережну помилку.

Відповідач, Дніпровська митниця, у поданому відзиві позов не визнав повністю, категорично заперечуючи проти його задоволення з міркувань можливості притягнення до відповідальності за ст. 485 МК України, в тому числі за необережної форми вини, без подання будь-яких доказів на підтвердження обстоюваної позиції правомірності прийнятої постанови в порушення ч. 2 ст.77, ч. 2 ст. 162 КАС України, навівши аргументи про обраний декларантом митний режим реімпорту згідно п. 3 ч. 2 ст. 78 МК України з неправильним визначення митної вартості в розмірі 575 499,63 гривень з урахуванням мита, яке не підлягало сплаті у заявленому митному режимі з його умовним нарахуванням, внаслідок чого з розрахунку 20 % від 564 215,32 гривні митної вартості 30.03.2020 підлягали сплаті 112 843,06 гривень податку на додану вартість, належного до митних платежів за п. 27 ч. 1 ст. 4 МК України, від сплати якого позивач вважав себе звільненим незаконно всупереч імперативному застереженню п. 206.3 ст. 206 ПК України. У відзиві відповідач визнав факт завершення напередодні митного оформлення того ж товару в режимі експорту за декларацією типу ЕК10 з переміщенням його через митний кордон України 16.03.2020 без пропуску на територію Туреччини з причин введеного на її території карантину, у зв`язку з чим товар повернувся до України, а також визнав факт розпочатого митного оформлення за декларацією типу ІМ-41 № UA110370/2020/003760 цього ж товару з 30.03.2020, яке не було завершене до часу складення 03.04.2020 картки відмови № UA110370/2020/00077.

Співвідповідач окремо відзиву не подавав.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року залишена без змін ухвала Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 123 вересня 2020 року з урахуванням виправленої у ній описки ухвалою від 19 жовтня 2020 року про передачу за підсудністю цього адміністративного позову до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 березня 2021 року позовна заява передана судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Колесніченко О.В.

З відкриттям спрощеного позовного провадження ухвалою суду від 30 березня 2021 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах офіційного з`ясування всіх обставин у справі проведена її письмова підготовка з обміном сторонами заявами по суті справи.

Позивач у формі додаткових письмових пояснень 17 травня 2021 року відповів на відзив доводами спростування мети ухилення від митних платежів та підстав для провадження у справі про порушення митних правил, які обґрунтував аргументами про обороти з 27.03.2020 до 30.03.2020 на особовому рахунку учасника ЗЕД з авансуванням митниці 270 000 гривень в рахунок майбутнього справлення митних платежів і про самостійно виявлену помилку з наявністю митних преференцій, для виправлення якої 02.04.2020 о 10 год. 05 хв. подано заяву про відкликання помилкової митної декларації типу ІМ41, про неможливість задоволення якої отримана відповідь того ж дня о 12 год. 44 хв., лише після чого позивача повісткою о 17 год. 52 хв. викликано для участі у складанні протоколу про порушення митних правил.

Відповідач у письмових поясненнях заперечив проти поданої відповіді на свій відзив недопустимістю виправлення допущеної помилки неправомірним звільненням від сплати митних платежів внаслідок умовного нарахування ПДВ, тоді як позивач був достеменно обізнаний з причиною повернення товару на митну територію України і підстави обраного ним митного режиму, який передбачав сплату 112 843,06 гривень ПДВ.

З оскарженої постанови заступника керівника митниці від 02 вересня 2020 року видно притягнення провідного інженера-декларанта митного брокера ТОВ «Об`єднання ХОРС» ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності агента з митного оформлення у справі про порушення митних правил № 0146/11000/20 за безпідставно заявлену у митній декларації податкову пільгу з оподаткування податком на додану вартість з метою неправомірного зменшення митних платежів на 112 843 гривень 06 коп., які виразилися в оформленні 30 березня 2020 року на митному посту «Кременчук» на виконання обов`язків декларанта вантажно-митної декларації типу ІМ-41 № UA110370/2020/003760 про ввезення ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» у митному режимі реімпорту з Туреччини раніше остаточно вивезених у митному режимі експерту згідно декларації типу ЕК-10 № UA110370/2020/003148 від 16.03.2020 у такому самому стані 21 230 кг технічного вуглецю вартістю 18 257,80 доларів США з умовно нарахованим податком на додану вартість в розмірі 115 099,93 гривні на митну вартість, завищену на суму умовно нарахованого мита, яке сплаті не підлягало, заявивши до митного оформлення повернення в зоні діяльності Одеської митниці у тому ж транспортному засобі без розвантаження товару з митною вартістю, в дійсності, на суму 564 215,32 гривні, не пропущеного Турецькою Республікою у зв`язку з іншими обставинами введеного на всій своїй території з 21 березня 2020 року карантину, що перешкоджають виконанню зовнішньоекономічного договору, на підставі якого декларант його експортував.

В судовому засіданні позивач і його представник позов підтримали в повному обсязі, наполягаючи на скасуванні протиправної постанови митниці із закриттям провадження у справі про порушення митних правил з підстав необґрунтованого притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Представники відповідача в судовому засіданні не визнали позов повністю з наведених у письмових поясненнях доводів і міркувань та аргументували свої заперечення відмінністю складення протоколу про порушення митних правил від моменту виявлення такого порушення, що має істотне значення у цій справі для визнання за позивачем права відкликати подану ним митну декларацію, у зв`язку з чим оскаржена постанова складена з дотриманням правил провадження за наявності складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, доведеного доказами, які вказують на наявність у декларанта на момент подання ВМД всіх товаросупровідних документів, які дозволяли за встановленою формою заявити точні відомості в інтересах митного оформлення, на підставі чого просили в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_2 , який виконував обов`язки з митного контролю прийняття митної декларації за посадою головного державного інспектора митного поста «Кременчук» Дніпровської митниці, з використанням відомостей електронної бази даних АСМО «Інспектор» під присягою суду показав на обставини електронного листування з позивачем в процесі митного оформлення ВМД типу ІМ41 № UA110370/2020/003760, пояснюючи про розпочате митне оформлення 30.03.2020 о 10 год. 54 хв. з отримання електронною поштою цієї ВМД, після чого на підставі заяви декларанта про бажання подати додаткові документи оформлення було зупинене з 13 год. 45 хв. 30.03.2020 до 12 год. 44 хв. 02.04.2020, коли свідком повідомлено позивачу про неможливість відкликання ним митної декларації, оскільки заява про це з помилками заповнення її електронної форми від позивача надійшла 02.04.2020 о 10 год. 05 хв. вже після того, як годиною раніше інспектор ОСОБА_2 о 09 год. 05 хв. поставив відмітку можливості складення протоколу про порушення митних правил на етапі повідомлення про необхідність митному органу додаткових відомостей, через що для складання такого протоколу позивача на митний пост викликано 02.04.2020, дійсно, тільки о 17 год. 52 хв.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідка і дослідивши в судовому засіданні зібрані письмові докази, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженої постанови відповідно до ст. 530 МК України, дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову, виходячи з наступних мотивів.

У диспозиції статті 485 Митного кодексу України визначений одиничний адміністративний проступок з альтернативними діяннями, спрямованими на ухилення від сплати митних платежів, серед яких, з об`єктивної сторони передбачене заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості товару, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом.

Визначений формальний склад порушення митних правил передбачає спеціальну мету декларанта, яка не лише характеризує виключно умисну форму вини з суб`єктивної сторони, а й визначає форму інших протиправних дій з об`єктивної сторони, в яких виражається, по суті, готування до ухилення від сплати митних платежів і саме таке ухилення. Відповідно, доводи відповідача про недбальство, як форму необережної вини для цього складу проступку, прийнятні в частині відповідальності за недоїмку внаслідок недотримання строків митних платежів.

За відомостями протоколу про порушення митних правил № 0146/11000/20 суд безпосередньо згідно ст. 488 МК України переконався у розпочатому у справі провадженні 03.04.2020 з дотриманням права позивача на участь у процесі прийняття оскаржуваної постанови і в розумний строк, відведений на притягнення до відповідальності, що виключає невідповідність предмета оскарження вимогам п.п. 9, 10 ч. 2 ст. 2 КАС України.

Проте, у цьому протоколі та згодом в оскарженій постанові суб`єкт владних повноважень поклав в основу притягнення до відповідальності і пов`язував його саме з неправдивими відомостями у митній декларації, тоді як доводи обох сторін свідчать про суто юридичну помилку позивача, який вважав декларанта звільненим від оподаткування податком на додану вартість у правильно заявленому митному режимі. Тобто, у митній декларації всі відомості про істотні умови контракту, звичайний торговельний опис товару і його вартість заявлені правдиво, а позивач підлягав притягненню до відповідальності за несплату митних платежів, включно з податком на додану вартість, відповідно до ст.ст. 289 п. 1, 297 МК України у день прийняття митної декларації, від якої допущена юридична помилка не звільняє, тоді як суб`єкт владних повноважень необґрунтовано пов`язував притягнення до адміністративної відповідальності лише з виявленим способом вираження такої помилки у формі хибного посилання на код податкової пільги, на яку декларант не мав права, тим самим допустивши істотну неповноту провадження у з`ясуванні обставин достатності авансованих митним брокером коштів для справляння всіх належних з нього митних платежів та видачі митним брокером відповідних розпоряджень згідно ч. 4 ст. 299 МК України.

Тому, допущена позивачем помилка у застосуванні правил ст. 300 МК України об`єктивно не впливала на повноту і правдивість відображених у митній декларації відомостей, а давала підстави відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 289 і ст. 295 МК України для стягнення митним органом недоїмки з ПДВ та пені згідно ст. 302 МК України безпосередньо з ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю», звільняючи, тим самим, митного брокера від необхідності справляти такі платежі за рахунок авансованих, що за внутрішнім переконанням суду непрямо викриває мотиви позивача в оманливому розумінні інтересів економії коштів свого роботодавця та спростовує заперечення позивачем свого умислу.

Однак, як визнав сам відповідач, митне оформлення станом на 10 год. 05 хв. 02.04.2020 ще завершене не було, що згідно ч. 5 ст. 269 МК України допускає можливість реалізації права відкликання митної декларації. Після подання митної декларації і зупинення митного оформлення 30.03.2020 за бажанням самого агента з митного оформлення до 02.04.2020 (а.с. 175-176), що так само підтвердив свідок, позивач своєчасно до 12 год. 44 хв. подав заяву про дозвіл на відкликання митної декларації для внесення змін митної вартості виключно зазначеного у митній декларації товару, які впливають на справляння податку на додану вартість і визначення його суми (а.с. 147-148), що відповідає вимогам ч.ч. 2, 4 ст. 269 МК України.

В свою чергу, відповідач на підтвердження неможливості прочитання електронної заяви про відкликання митної декларації у зв`язку з потребами внесення змін надав скріншот помилки системи документообігу, яка разом з тим не завадила відповідачу повідомити позивачу про відмову у такому відкликанні о 12 год. 44 хв. (а.с. 148) та скласти картку відмови у митному оформленні 03.04.2020 о 14 год. 20 хв. (а.с. 144, 174).

Доводи відповідача про перевищення строку завершення митного оформлення згідно пункту 4 частини другої статті 255 МК України на час виконання формальностей з виявлення порушень митних правил з 09 год. 05 хв. 02.04.2020 (а.с. 180) не заслуговують на увагу для виправдання його відмови у прийнятті заяви позивача про внесення змін до митної декларації і неврахування її для порушення провадження у справі про порушення митних правил, оскільки не містять жодних посилань на існування об`єктивних перешкод викликати позивача для складання протоколу про порушення митних правил 02.04.2020 одразу о 09 год. 05 хв., а не о 17 год. 52 хв. (а.с. 150, 174, 179), як не вказують на те, які з такого роду формальностей були виконані інспектором з 09 год. 05 хв. до отримання відповідної заяви о 10 год. 05 хв., через що оскаржувана постанова у підсумку не відповідає добросовісності відповідача від початку провадження за п. 5 ч. 2 ст. 2 КАС України.

Провадження у справах про порушення митних правил згідно ст. 487 МК України субсидіарно регулюється правилами КУпАП, з огляду на що відповідно до ст. 247 КУпАП підлягає закриттю те розпочате провадження в справі про порушення митних правил, яке не могло бути розпочатим.

Зокрема, провадження у справах про порушення митних правил згідно ст. 488 МК України вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил, чим відповідно до ст. 494 цього Кодексу оформлюється випадок виявлення такого порушення, через що у першому реченні частини 10 статті 269 МК України заборона, зокрема, вносити зміни чи відкликати митну декларацію встановлена саме до закінчення провадження у таких справах у разі виявлення порушень митних правил, тобто з моменту складення протоколу про це.

Провадження у справі про порушення митних правил за змістом другого речення частини 10 статті 269 МК України не порушується у випадках, якщо декларант або уповноважена ним особа самостійно звернулися до митного органу з проханням про внесення змін до митної декларації відповідно до частин другої - четвертої цієї статті, з огляду на що таке звернення допускається до моменту складення протоколу про порушення митних правил, незалежно від того, з якого часу митний орган вважає для себе можливим перевищити строк завершення митного оформлення відповідно до ст. 255 МК України у зв`язку з безпосереднім виявленням порушення митних правил за ст. 491 цього Кодексу.

Оскільки відповідач не пов`язував відмову у відкликанні митної декларації з невідповідністю заяви позивача вимогам ч.ч. 2-4 ст. 269 МК України, то, як наслідок, помилково не застосував друге речення частини 10 статті 269 МК України, яке у з`ясованих обставинах має трактуватися за принципом in dubio pro tributario, викладеним у ч. 4 ст. 3 МК України, на користь неможливості розпочати провадження у справі про порушення митних правил за наявності необґрунтовано відхиленого самостійного звернення позивача з проханням внесення змін у розрахунок завищеної митної вартості та справлення податку на додану вартість, а оскаржувана постанова за таких умов не відповідає вимогам пропорційності втручання за п. 8 ч. 2 ст. 2 КАС України.

За даними приєднаних до справи митних декларацій безспірно доведене визначення вартості товару не в доларах США, а в євро, у зв`язку з чим до бюджету за повторно поданою митною декларацією 06.04.2020 сплачено 107 940,48 гривень податку на додану вартість з первісно задекларованих позивачем навіть у більшому розмірі 115 099,93 гривень, що стало наслідком коливання офіційного обмінного курсу в бік зменшення з 30,9027 до 29,5601 гривень за євро, що у з`ясованих обставинах митного оформлення та сплати 30.03.2020 авансом 270 000 гривень на покриття майбутніх митних платежів (а.с. 146) виключає, як спеціальну мету з суб`єктивної сторони складу проступку, так і несплату ПДВ з об`єктивної сторони за відсутності в адміністративній справі будь-яких доказів відповідачів про інші операції цього ж митного брокера у той же період, за який мали бути справлені інші митні платежі за рахунок цих коштів.

Відповідно, протокол про порушення митних правил всупереч ч. 10 ст. 269 МК України складений не уповноваженою на те посадовою особою з нерозсудливо визначеними підставами притягнення до адміністративної відповідальності, чим порушені права позивача на захист від публічного обвинувачення, що виключає законність дій та рішень відповідача, в цілому, в порушення п.п. 1, 6 ч. 2 ст. 2 КАС України.

За таких обставин суд переконаний, що оскаржена постанова митниці про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил істотно не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого абсолютно визначена санкція до позивача застосована за відсутності до того законно встановлених підстав, на підставі чого за наслідками розгляду цієї адміністративної справи згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України належить ухвалити про скасування оскарженої постанови і закриття справи про порушення митних правил провадженням за п. 1 ст. 247 КУпАП.

В позові до ОСОБА_3 належить відмовити як до неналежного відповідача, оскільки він діяв в офіційній якості першого заступника керівника згідно ст. 523 МК України від імені Дніпровської митниці.

Керуючись ст. 288 КУпАП, ст. 531 МК України і ст.ст. 243, 246, 257, 262, 271-272, 286 КАС України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову першого заступника начальника Дніпровської митниці Держмитслужби від 02 вересня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного штрафу за ст. 485 Митного кодексу України скасувати, а справу про порушення митних правил № 0146/11000/20 провадженням закрити за п. 1 ст. 247 КУпАП.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене відповідно до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень розділу VІІ КАС України шляхом подання в паперовій формі через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, з плином яких набирає законної сили.

Повне рішення складене і оголошене 11 червня 2021 року.

Суддя О.В. Колесніченко