Справа № 160/4090/21
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
31 травня 2021 року Справа № 160/4090/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження питання щодо зупинення провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2021 року (направлено засобами поштового зв`язку 15.03.2021 року) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2020 рік та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2020 рік, виходячи з грошового виходячи станом на день звільнення з військової служби;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з грудня 2016 року по 2020 рік та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2016 року по 2020 рік;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу за час проходження військової служби, виплата якої передбачена статтею 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно ОСОБА_1 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно за час проходження військової служби відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016 року.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу відповідач не провів з ним розрахунків щодо виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні соціальної відпустки, підйомної допомоги за час проходження військової служби передбаченої Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та грошової компенсації вартості за не отримане речове майно за час проходження військової служби відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016 року.

26.04.2021 року від військової частини НОМЕР_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. В мотивування своєї правової позиції відповідач зазначив, що відповідно до довідки № 298 від 09,04.2021 року, позивачу було нараховано та виплачено компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій у розмірі 55 941,08 грн. Отже, позовні вимоги в частині нарахування компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Відповідач стверджує, що індексація грошового забезпечення не може вважатися такою складовою грошового забезпечення, в розумінні статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», так як вона не є постійною та сталою величиною, яка не змінюється, має несистематичний характер, оскільки індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, що виключає можливість включення її до складу грошового забезпечення, яким забезпечується військовослужбовець, звільнений з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини. Висновок про відсутність підстав для нарахування індексації грошового забезпечення позивача ґрунтується також на тому, що відповідно до статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік, а також відомостей зазначених у відзиві на позов, щодо збільшення грошового забезпечення в Мінобороні, та у зв`язку з дією особливого періоду. Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виплатити компенсацію втрати частини доходів, слід зазначити на безпідставність, незаконність та передчасність таких вимог. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.10.2020 року № 299 ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , а також всіх видів забезпечення. Звільнення позивача з військової служби відбулося законно - у повній відповідності до вимог чинного законодавства України. Наказ про своє звільнення позивач не оскаржував. Відповідно до ст. 51 Бюджетного Кодексу України керівники бюджетних установ здійснюють фактичні видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду грошового забезпечення. Відповідно до статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», пункту 6 Порядку № 1078, індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України у березні 2016 року - вересні 2018 року у Міністерства оборони України - не було. Порядок № 1078 не передбачає механізм нарахування та виплати індексації за попередні роки.

Відповідно до довідки № 297 від 09.04.2021 року, позивачу була виплачена індексація за період з 01.12.2018 по 16.10.2020 року була виплачена індексація у розмірі 4095 грн. 96 коп. Згідно довідки № 298 від 09.04.2021 року, позивачу була виплачена підйомна допомога згідно розрахункової відомості № 53/4 від 30.03.2017 року у розмірі 7492 грн. 70 коп.

Відповідно до п. 4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно № 178 від 16.03.2016 року, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Відповідно до відомостей з діловодства військової частини НОМЕР_1 , позивач не подавав рапорт на отримання компенсації вартості за неотримане речове майно, а тому виплатити її не має можливості. Отже, будь-якої вини чи протиправних дій з боку військової частини НОМЕР_1 стосовно позивача допущено не було.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2021 року зазначена вище справа розподілена та передана судді Пруднику С.В.

В період з 22.03.2021 року по 26.03.2021 року суддя Прудник С.В. перебував на лікарняному.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.

Вирішуючи питання про зупинення провадження по адміністративній справі №160/4090/21 до одержання витребуваних доказів по справі, суд зазначає наступне.

Частиною 4 ст. 9 КАС України визначено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

При цьому, розгляд справи здійснюється з урахуванням принципу адміністративного судочинства, що передбачений ст. 9 КАС України щодо змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 77 КАС України суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно ч. 6, 7, 8 ст. 80 КАС України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

Як зазначив відповідач у відзиві на позовну заяву, відповідно до довідки № 298 від 09,04.2021 року, позивачу було нараховано та виплачено компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій у розмірі 55 941,08 грн. Також, Відповідно до довідки № 297 від 09.04.2021 року, позивачу була виплачена індексація за період з 01.12.2018 по 16.10.2020 року була виплачена індексація у розмірі 4095 грн. 96 коп. Згідно довідки № 298 від 09.04.2021 року, позивачу була виплачена підйомна допомога згідно розрахункової відомості № 53/4 від 30.03.2017 року у розмірі 7492 грн. 70 коп. Натомість, коли саме позивачу виплачені означені виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні соціальної відпустки, підйомної допомоги за час проходження військової служби передбаченої Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та індексацію грошового забезпечення відповідач не зазначив, та не надав про це відповідні докази (розрахункова відомість або платіжне доручення, чи інший документ).

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на матеріали справи, суд дійшов висновку, що для повного з`ясування обставин справи, необхідно витребувати від військової частини НОМЕР_1 1) копію наказу про призначення (прийняття) ОСОБА_1 у військову частину НОМЕР_1 ; 2) докази щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні соціальної відпустки у сумі 55 941,08 грн., підйомної допомоги за час проходження військової служби передбаченої Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у сумі 7492,70 грн. та індексацію грошового забезпечення у сумі 4095 грн. 96 коп. (розрахункова відомість або платіжне доручення, чи інший документ) із зазначенням коли саме виплачено (дата, число, місяць та рік).

При цьому, суд вважає за належним звернути увагу сторін, на наступне, що положеннями статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене суд зазначає, що за приписами статті 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно частини четвертої статті 45 КАС України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Із положень статті 144 КАС України випливає, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходи процесуального примусу застосовуються судом, як правило, негайно після вчинення порушення. Про застосування заходів процесуального примусу суд постановляє ухвалу.

Згідно пункту 5 частини першої статті 145 КАС України, заходом процесуального примусу є штраф.

Пунктами 1 частини другої статті 149 КАС України, визначено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків.

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом і стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Отже, з огляду на вказане, суд вважає за необхідне попередити учасників справи про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.
Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 236 КАС України суд має право зупинити провадження по справі, зокрема, у зв`язку з направленням судового доручення щодо збирання доказів - до надходження ухвали суду, який виконував доручення про виконання доручення або неможливість виконання доручення.

Положення цієї норми передбачає право суду зупинити провадження у разі об`єктивної неможливості розгляду справи до отримання доказів.

Згідно ч. 6 ст.7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Суд зазначає, що зупинення провадження в адміністративній справі - це тимчасове припинення вчинення у справі будь-яких процесуальних дій у зв`язку з обставинами, що перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне для всебічного та об`єктивного розгляду справи зупинити провадження по справі до одержання витребуваних доказів.

Керуючись статтями 7, 44, 45, 80, 94, 145, 149, 236, 243, 248, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Витребувати від військової частини НОМЕР_1 :
1) копію наказу про призначення (прийняття) ОСОБА_1 у військову частину НОМЕР_1 ;

2) докази щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні соціальної відпустки у сумі 55 941,08 грн., підйомної допомоги за час проходження військової служби передбаченої Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у сумі 7492,70 грн. та індексацію грошового забезпечення у сумі 4095 грн. 96 коп. (розрахункова відомість або платіжне доручення, чи інший документ) із зазначенням коли саме виплачено (дата, число, місяць та рік).

Витребувані судом докази слід подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (adm.dp.court.gov.ua) ) у строк до 30 червня 2021 року.
Суд попереджає військову частину НОМЕР_1 про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.
Провадження по адміністративній справі №160/4090/21/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії зупинити до отримання витребуваних доказів по справі.

Копію ухвали надіслати (видати) учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України окремо від рішення суду у випадку, передбаченому п.5 ч. 1 статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник