Справа № 140/2885/21
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року ЛуцькСправа № 140/2885/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬСПЕЦТЕХНІКА» до Поліської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬСПЕЦТЕХНІКА» (далі ТзОВ «ВОЛИНЬСПЕЦТЕХНІКА», товариство, позивач) звернулося з позовом до Поліської митниці Державної митної служби України (далі Поліська митниця, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 02.12.2020 №UA 204120/2020/000383/2 та від 02.12.2020 №UA 204120/2020/000382/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТзОВ «ВОЛИНЬСПЕЦТЕХНІКА» було укладено з ФОП ОСОБА_1 (Білорусь) договір купівлі-продажу №14 від 10.11.2020 на основі якого було придбано згідно інвойса від 24.11.2020 наступний товар: кабіна до вантажного автомобіля КАМАЗ, кабіна до вантажного автомобіля МАЗ, рама до вантажного автомобіля КАЗАЗ, рама до вантажного автомобіля МАЗ, радіатор б/у, інтеркулер б/у вартістю 1840 доларів США.

Для здійснення митного оформлення поставленого товару товариством було оформлено та подано до Поліської митниці Держмитслужби митну декларацію (далі - МД) №UA204120/2020/121753 від 02.12.2020, однак відповідачем 06.10.2020 прийнято рішення про коригування митної вартості 02.12.2020 №UA 204120/2020/000383/2 та картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів.

Також між ТзОВ «ВОЛИНЬСПЕЦТЕХНІКА» та ФОП ОСОБА_1 (Білорусь) було укладено договір купівлі-продажу №14 від 10.11.2020 на основі якого було придбано згідно інвойса від 14.11.2020 №14 наступний товар: кранову установку КС-45721 б/у, 2002 р.в. за 4400 доларів США, міст передній до вантажного б/у автомобіля 350 доларів США, міст задній до вантажного автомобіля б/у 1650 доларів США, ресора до вантажного автомобіля б/у 50 доларів США, колеса до вантажного автомобіля б/у 1450 доларів США.

Для здійснення митного оформлення поставленого товару товариством було оформлено та подано до Поліської митниці Держмитслужби МД №UA204120/2020/120647 від 30.11.2020, однак відповідачем 13.10.2020 прийнято рішення про коригування митної вартості та картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів.

Підставами для прийняття таких рішень було ненадання позивачем в порушення частин другої - четвертої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), частини п`ятої статті 54 МК України, додаткових документів, витребуваних митницею, у зв`язку із чим митну вартість скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 МК України.

На переконання позивача, оскаржувані рішення не відповідають вимогам статті 55 МК України, оскільки не містять наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, фактів, які вплинули на таке коригування. Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом.

З урахуванням зазначеного ТзОВ «ВОЛИНЬСПЕЦТЕХНІКА» просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, а також зобов`язати позивача надати суду належним чином завірений переклад документів, доданих до позовної заяви, які складені іноземною мовою, на українську мову а.с.109-110).

На виконання вимог ухвали 08.04.2021 на адресу суду надійшли офіційні переклади доданих до позовної заяви документів (а.с.112-159).

У відзиві на позовну заяву від 16.04.2021 №7.13-10/8.19-05/302, який надійшов на адресу суду 20.04.2021 за вх. №18079/21 представник відповідача заявлених позовних вимог не визнав та просив відмовити в їх задоволенні повністю (а.с.161-169). В обґрунтування своєї позиції зазначив, що відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України. Підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю є неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу.

При проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу країни контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за МД №UA204120/2020/120647 від 30.11.2020, встановлено наявність в документах розбіжностей і неточностей:

- п. 3.4 Контракту №14 від 10.11.2020 передбачена передоплата за товар, тоді як в специфікації б/н від 24.11.2020 вказані умови оплати 5 днів з моменту поставки;

- по товарах №2,3,4,5 в специфікації б/н від 24.11.2020 та інвойсі №14 від 17.11.2020 зазначено країна походження Білорусь, тоді як в митній декларації в гр. 31 і гр. 34 зазначено країну походження Росія;

- документально не підтвердженні відомості про виробника та торгівельну марку.

Стосовно додатково наданих документів:

- специфікація №1/1 від 24.1.2020 не погоджена одержувачем (відсутній підпис та печатка покупця);

- наданий банківський платіжний №1329225 від 20.11.2020 на суму оплати 6900 дол.США по контракту №14 від 10.11.2020, де банк отримувач АТ «Альфа-Банк», тоді як в митній декларації гр..28 вказані реквізити АТ КБ «Приватбанк»;

- у висновку експерта №87/2020 від 02.12.2020 зазначено, що товар бувший у використанні «неявні дефекти експлуатаційного характеру», однак вартісні характеристики, ступінь зносу товарів не дослідженні.

Митниця також володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів.

При проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за МД №UA204120/2020/121024 від 01.12.2020, встановлено наявність в документах розбіжностей і неточностей:

- згідно з заявкою на експедирування вантажу від 28.11.2020 «28/11-С найменування вантажу, що переміщається: Кранова установка, стріла крана`проте до митного оформлення подано «Частини на пристрої моторних транспортних засобів товарних позицій 8701-8705»;

- п. 3.4 Контракту №14 від 10.11.2020 передбачена передоплата за товар, тоді як в специфікації б/н від 24.11.2020 вказані умови оплати 5 днів з моменту поставки;

Щодо додатково наданих документів:

- у висновку експерта №88/2020 від 02.12.2020 зазначено, що товар бувший у використанні «неявні дефекти експлуатаційного характеру», однак вартісні характеристики, ступінь зносу товарів не дослідженні.

Митниця також володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів.

Зазначає, що аналіз норм Митного кодексу України дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Норми законодавства з питань митної справи регламентують, що у разі виявлення розбіжностей у поданих декларантом документах, відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, митний орган має право вимагати від декларанта надання додаткових документів, перелік яких визначено законодавством. Інших способі в, ніж витребування додаткових документів, надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару, проведення консультацій у Митного органу щодо узгодження митної вартості товару із декларантом законодавчими нормами не передбачено.

З огляду на вищезазначене, представнику відповідача просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Інших заяв по суті справи на адресу суду від сторін справи не надходило. Сторони скористались своїм правом щодо подачі заяв по суті справи.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у завах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ТзОВ «ВОЛИНЬСПЕЦТЕХНІКА» було укладено з ФОП ОСОБА_1 (Білорусь) договір купівлі-продажу №14 від 10.11.2020 на основі якого було придбано згідно інвойса від 24.11.2020 наступний товар: кабіна до вантажного автомобіля КАМАЗ, кабіна до вантажного автомобіля МАЗ, рама до вантажного автомобіля КАЗАЗ, рама до вантажного автомобіля МАЗ, радіатор б/у, інтеркулер б/у вартістю 1840 доларів США.

Товариство 02.12.2020 було подано до Поліської митниці митну декларацію №UA204120/2020/121753, до якої було подано наступні документи:

- рахунок фактура (Інвойс);

- автотранспортна накладна;

- навантажувальний документ;

- декларація про походження товару;

- документ, що підтверджує вартість перевезення;

- рахунок-фактуру про надання транспортних послуг та їх вартість;

- платіжний документ, що підтверджує вартість товару;

- експортна декларація;

- договір купівлі-продажу товару;

- договір про перевезення товару.

Після, аналізу зазначених документів митним органом було додатково витребувано наступні документи: виписка із бухгалтерської документації продавця (надано лист продавця, що це є комерційна таємниця відповідно такий документ в декларації відсутній); висновки про якісні та вартісні характеристики товару (висновок судового експерта Мельника від 02.12.2020 №88/2020, яким встановлено що товар який подавався до митного оформлення «бувший у використанні має наявні дефекти експлуатаційного характеру»; прас листи, специфікація товару виробника (надати неможливо оскільки товар, що реалізований бувший у вжитку та отримано в результаті розбирання на частини т/з МАЗ та КАМАЗ. Відповідно виробнику товару МАЗ та КАМАЗ не здійснюють реалізацію бувших у вжитку Рами Кабіни та інших запчастин.

Крім того, ТзОВ «ВОЛИНЬСПЕЦТЕХНІКА» додатково до прийняття митним органом оскаржуваного рішення про коригування митної вартості було надано митному органу наступні документи: лист від 02.12.2020 №15 від продавця ФОП ОСОБА_2 (Білорусь); заявка №28/11-С1 від 28.11.2020до ФОП ОСОБА_3 ; висновок судового експерта Мельника від 02.12.2020 №88/2020; рахунок-фактуру від 30.11.2020 виписаний ФОП ОСОБА_3 , довідку про транспорті витрати від 30.11.2020.

Однак, 02.12.2020 відповідач прийняв рішення №204120/2020/000382/2 про коригування митної вартості товарів згідно із графою 30 якого визначив митну вартість товару «міст передній не ведучий в зборі б/в 1 шт призначений для вантажного транспортного засобу» за резервний методом у розмірі 801,00 доларів США (замість 352,79 доларів США, що була заявлена декларантом); «міст задній ведучий в зборі б/2 2 шт, призначений для вантажного транспортного засобу» за резервний методом у розмірі 1682,80 доларів США (замість 1657,80 доларів США, що була заявлена декларантом); «ресора листова б/в = 2 шт, до моста, що використовується на вантажному транспортному засобі, металева» за резервний методом у розмірі 121,20 доларів США (замість 53,34 доларів США, що була заявлена декларантом); «колеса б/в 10 шт, R22 до вантажного автомобіля з шинами» за резервний методом у розмірі 2 464,00 доларів США (замість 461 доларів США, що була заявлена декларантом).

У графі 33 вказаного рішення було зазначено, що за результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 МКУ) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 Митного кодексу України, митну вартість скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України. При цьому, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша вартість із альтернативних, згідно інформації, наявної у митниці. Митну вартість імпортованого товару визначено на основі раніше визнаних митним органом митних вартостей МД від 11.09.2020 №UA204120/2020/103117: товар №2 - - 8,01 дол.США/кг, товар №3 - 6,01 дол.США/кг, товар №4 1,01 дол.США/кг, товар №5 6,16 дол.США/кг. Числове значення митної вартості товару становить: товар №2 - 22802,9481 грн. або у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення 801,00 USD; товар №3 - 47906,1186 грн. або у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення -1682,80 USD; товар №4- 3450,3337 грн. або у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення 121,20 USD; товар №5 70145,3984 грн. або у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення 2464,00 USD.

Коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204120/2020/01920.

Також між ТзОВ «ВОЛИНЬСПЕЦТЕХНІКА» та ФОП ОСОБА_1 (Білорусь) було укладено договір купівлі-продажу №14 від 10.11.2020 на основі якого було придбано згідно інвойса від 14.11.2020 №14 наступний товар: кранову установку КС-45721 б/у, 2002 р.в. за 4400 доларів США, міст передній до вантажного б/у автомобіля 350 доларів США, міст задній до вантажного автомобіля б/у 1650 доларів США, ресора до вантажного автомобіля б/у 50 доларів США, колеса до вантажного автомобіля б/у 1450 доларів США.

ТзОВ «ВОЛИНЬСПЕЦТЕХНІКА» 30.11.2020 до Поліської митниці Держмитслужби було подано митну декларацію №UA204120/2020/120647, до якої було подано наступні документи:

- рахунок фактура (Інвойс);

- автотранспортна накладна;

- навантажувальний документ;

- декларація про походження товару;

- документ, що підтверджує вартість перевезення;

- рахунок-фактуру про надання транспортних послуг та їх вартість;

- платіжний документ, що підтверджує вартість товару;

- експортна декларація;

- договір купівлі-продажу товару;

- договір про перевезення товару.

Після, аналізу зазначених документів митним органом було додатково витребувано наступні документи: документально підтверджені документи про технічні характеристики товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товару; виписки із бухгалтерської документації продавця; документи, що підтверджують експедиційні витрати.

Крім того, товариством додатково до прийняття митним органом оскаржуваного рішення про коригування митної вартості було надано митному органу наступні документи: спацифікація 1/1 від 24.11.2020; інвойс 14/1 від 17.11.2020; лист №14 від 02.12.2020 від ФОП ОСОБА_1 висновок про якісні та вартісні характеристики товару №87/2020 від 02.12.2020; платіжне доручення №1329225 від 20.11.2020.

Однак, 02.12.2020 відповідач прийняв рішення №204120/2020/000383/2 про коригування митної вартості товарів згідно із графою 30 якого визначив митну вартість товару «рама вантажного автомобіля б/в = 1 шт, до т/з КАСАЗ із залишками кріплення і навісного обладнання від мостів і двигуна, р.в. невідомий», за резервний методом у розмірі 2800,06 доларів США (замість 495,65 доларів США, що була заявлена декларантом); «рама вантажного автомобіля б/в = 1 шт, до т/з МАЗ із залишками кріплення і навісного обладнання від мостів і двигуна, р.в. невідомий» за резервний методом у розмірі 2 750,06 доларів США (замість 493,94 доларів США, що була заявлена декларантом); «радіатор б/в = 2 шт, інтеркулер б/в = 2 шт, використовується для вантажних транспортних засобів МАЗ» за резервним методом у розмірі 1478,42 доларів США (замість 227,33 доларів США, що була заявлена декларантом).

У графі 33 вказаного рішення було зазначено, що за результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 МКУ) інформації щодо вартості операції щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 Митного кодексу України, митну вартість скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України. При цьому, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша вартість із альтернативних, згідно інформації, наявної у митниці. Митну вартість імпортованого товару визначено на основі раніше визнаних митним органом митних вартостей МД №UA204120/2020/121024: товар №3 5,00 дол.США/кг, товар №4 5,00 дол.США/кг, товар №5 9,24 дол.США/кг. Числове значення митної вартості товару становить: товар №3 79790,9558 грн. або у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення 2800,0560 USD; товар №4 78366,1173 грн. або у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення -2750,0550 USD; товар №5- 42129,2380 грн. або у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення 1478,4160 USD.

Коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204120/2020/01921.

Вважаючи вказані рішення про коригування митної вартості товарів протиправними, ТзОВ «ВОЛИНЬСПЕЦТЕХНІКА» звернулося до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Як уже зазначалося, декларант надав наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товару, підстави його придбання, його кількісні та якісні характеристики. Зокрема, для обґрунтування вартісного значення надав договір купівлі-продажу №14 від 10.11.2020, інвойси від №14 від 17.11.2020 та №15 від 24.11.2020, митні декларації країни відправлення від 29.11.2020 №09119/281120/0040043 та від 29.11.2020 №09119/281120/0040042, в яких вказана ціна імпортованого товару в загальній сумі 1840 доларів США та відповідно 6900 доларів США.

Як визначено частиною першою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною п`ятою статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Із наведених положень випливає, що орган доходів і зборів досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів.

Суд не заперечує права органу доходів і зборів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів (частина п`ята статті 54 МК України), проте вважає, що, при цьому, він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознаки підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Поряд з цим, в рішеннях про коригування митної вартості товарів від 02.12.2020 №UA 204120/2020/000383/2 та від 02.12.2020 №UA 204120/2020/000382/2 лише зазначено, що за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів взяті МД від 11.09.2020 №UA204120/2020/103117 та МД від 01.12.2020 №UA204120/2020/121024, жодних пояснення щодо зроблених коригувань, тотожності товару, який оформлявся на підставі указаних МК не наведено. Письмових доказів на підтвердження митної вартості товарів, схожих із імпортованим за маркою, моделлю, роком виробництва суду не надано.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

На переконання суду, позивачем доведено задекларовану за основним методом митну вартість ввезеної на митну територію України кранових установок на рівні 1840 доларів США та 6900 доларів США, натомість відповідачем не виконано обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для визначення за резервним методом митної вартості, а також не наведено обґрунтованих доводів невизнання митної вартості, визначеної декларантом та підтверджених документами, наданими митниці, тобто при винесенні рішення, суб`єкт владних повноважень, Поліська митниця діяла не в спосіб визначений законом та не надала суду достатніх доказів правомірності свого рішення, відтак, таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на встановлені судом обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішень про коригування митної вартості від 02.12.2020 №UA 204120/2020/000383/2 та від 02.12.2020 №UA 204120/2020/000382/2.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 4540,00 грн., що був сплачений квитанціями від 18.03.2021 №1146 та №1147 (а.с.106-107).

Щодо заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн., то суд приходить до таких висновків.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.018 у справі №826/1216/16.

Так, з матеріалів справи слідує, що 01.03.2021 між адвокатським об`єднанням «Преміум Сервіс» та ТзОВ «ВОЛИНЬСПЕЦТЕХНІКА» був укладений договір про надання правничої допомоги №01/03/21-02.

Згідно акту приймання - передачі наданих послуг згідно договору про надання правничої допомоги №01/03/21-02 від 01.03.2021 та рахунку-фактури № 16/03/21-01 від 16.03.2021 слідує, що виконавцем були проведені роботи (надані послуги) в розмірі 7 000 грн., що також підтверджується платіжним дорученням № 1145 від 18.03.2021 (а.с.94-97).

У пункті 269 Рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «атрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14.11.2019 у справі №826/7375/18.

Крім того, як встановлено частинами другою, третьою статті 30 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, яка не є складною, суті виконаних послуг, зокрема, відсутності юридичного супроводу адвоката в суді у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні, без проведення судового засідання), суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 7 000,00 грн. є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг, при цьому, надання правової інформації, консультування, надання роз`яснень клієнту з приводу правомірності винесення оскаржуваних рішень 2000,00 грн. (1 год.), включається до витрат пов`язаних з підготовкою позовної заяви, а тому суд дійшов висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань витрат на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн., а решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у загальній сумі 9 540,00 грн., що складаються із суми судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, а решту витрат повинен понести позивач.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 134, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 02.12.2020 №UA 204120/2020/000383/2 та від 02.12.2020 №UA 204120/2020/000382/2.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬСПЕЦТЕХНІКА» (45624, Волинська область, Луцький район, село Великий Омеляник, вулиця Володимирська, 5/1, ) за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби (33028, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Соборна, будинок 104, ) судовий збір у розмірі 4 540,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень нуль копійок) та 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень нуль копійок) витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський