Справа № 280/2168/21
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

08 червня 2021 року 16 год. 07 хв.Справа № 280/2168/21 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сацький Р.В., за участі секретаря судового засідання Шелепко Б.В. та сторін

від позивача: адвокат Кацюба М.В.,

від відповідача 1: не прибув,

від відповідача 2: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощенного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

до Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки

до - Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправними та скасування постанови та розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

18 березня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки (далі відповідач 1) до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі по тексту відповідач 2), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати постанову Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки №225201 від 29.12.2020 про застосування до позивача адміністративно господарського штрафу в сумі 34000,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального коригування до акту №031921 від 30.11.2020 на суму 21257,01 грн, складений Придніпровським міжрегіональним Управлінням Укртрансбезпеки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за наслідками габаритно-вагового контролю транспортного засобу складено довідку про зважування, довідку № 0038921 від 30.11.2020 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт № 031921 від 30.11.2020 про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів та акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 30.11.2020 № 252019. На підставі вказаних документів сформований розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 30.11.2020 на суму 625,95 євро. 29 грудня 2020 року позивач у приміщенні відповідача отримав постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 225201 від 29.12.2020, відповідно до якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, а саме штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 грн (абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт"). При цьому, зазначена постанова не містила підпису посадової особи, від імені якої це рішення було складене та сама постанова була вручена раніше розгляду адміністративної справи. Як зазначає позивач, що на момент здійснення перевірки вказаного вище транспортного засобу працівниками Відповідача, позивач не був перевізником в розумінні статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», а отже не може бути суб`єктом відповідальності, передбаченої абз. 15 ч. 1 ст. 60 зазначеного Закону. Також зауважує, що автомобіль КАМАЗ-6520 держ. н. НОМЕР_1 перевозив супичий вантаж феромарганець ФМн78, що прямо зазначено в ТТН №30112020 від 30.11.2020, однак, станом на дату подачі позову не існує Методикизважування траспортних засобів із рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісь (осі) транспортного засобу в русі (тобто з сипучим вантажем). За таких обставин, результати даного вимірювання не можна вважати достовірними, зважаючи на неможливість встановлення точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним сипучим вантажем. З наведених підстав, просить суд позов задовольнити.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 22.03.2021 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною вимогою про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд.

Ухвалою суду від 22.03.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 22.0.2021 забезпечено позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_2 ). Зупинено стягнення з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_2 ) на підставі постанови Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу №225201 від 29.12.2020 у сумі 3400000 грн до набрання законної сили судовим рішенням у справі №280/2168/21.

У встановлений ухвалою суду від 22.03.2021 строк представником позивача подана заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 12.04.2021 відкрито провадження по справі №280/2168/21 у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за позовними вимогами в частині щодо визнання протиправним та скасувати постанову Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки №225201 від 29.12.2020 про застосування до позивача адміністративно господарського штрафу в сумі 34000,00 грн до позивача. Відповідачу запропоновано 15 ти денний строк для надання відзиву.

Ухвалою суду від 07.05.2021 відкладено судове засідання на 08.06.2021 о/об 15 год. 00 хв.

Копія ухвали суду про відкриття спрощеного провадження разом з позовом та додатками, була отримана представником відповідача 1 - 14.05.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, трекінг код 844.

Копія ухвали суду про відкриття спрощеного провадження разом з позовом та додатками, була отримана представником відповідача 2 - 14.05.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, трекінг код 658.

Станом на дату розгляду справи, відзив від відповідач до суду не надійшли.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки відповідач відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

У судове засідання представник відповідача до суду не прибув, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження, фіксація судового засідання за допомогою технічного засобу, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснювалось.

Суд, оцінивши обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа підприємець, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зроблено запис: 25.09.2020 Номер запису: 000004848. Основний вид діяльності Код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний); 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту.

30.11.2020 працівниками Укртрансбезпеки на автомобільній дорозі 467 км Н-08 здійснено габаритноваговий контроль транспортного засобу марки КАМАЗ-6520, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

За наслідками габаритно-вагового контролю складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0038921 від 30.11.20 та Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 031921 від 30.11.2020.

У довідці від 30.11.2020 №038921 зазначений наступний результат вагового контролю:

навантаження на осі, тонн: 1) 5,8; 2)12,15; 3)11,7. Повна маса транспортного засобу 29,65 тонн.

У акті №031921 від 30.11.2020 зазначено, зокрема вид вантажу феромарганець ФМн78, маршрут руху м. Запоріжжя-ПРВК м. Камянське, Дніпропетровська область,107 км, повна маса, тонн, нормативно допустима 40 т, відстані між осями метрів 3,5;1,5; осьове навантаження допутсиме 11, фактичне 5,8; 12,15; 11,7.

Згідно Товарно-транспортної накладної від 30.11.2020 №30112020, автомобільним перевізником є ТОВ «МЕТІНВЕСТ- ШИППИНГ», водій - ОСОБА_1 , автомобіль КАМАЗ держномер НОМЕР_3 , замовник - ПАО «ДМК», вантажовідправник - АО «Запорізький феросплавний завод», вантажоодержувач ПАО «ДМК», пункт навантаження: м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11, пункт розвантаження: м. Каменське, вул. Соборна, 186.

29.12.2020 відповідачем прийнята постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №225201 по відношенню до позивача, в якій зазначено, що позивачем допущено порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та затосовано штраф у розмірі 34000,00 грн.

Зазначена постанова була отримана позивачем 29.12.2020.

Не погоджуючись з правомірністю винесення постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу позивач подав позов до суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" №2344-ІІІ (далі закон №2344-ІІІ), який регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

В розумінні статті 1 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Відповідно до вимог частини першої та другої статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків (частина четверта статті 48 Закону № 2344-ІІІ).

Здійснення габаритно-вагового контролю регламентовано Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують

нормативні, затвердженого постановою КМУ від 27 червня 2007 року № 879 (далі - Порядок № 879).

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху; робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Процедуру взаємодії посадових осіб Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів (далі - посадові особи Укртрансінспекції), працівників відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху (далі - відповідні підрозділи МВС), а також служб автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі та підприємств, визначених у встановленому законодавством порядку (далі - служби автомобільних доріг), під час організації та проведення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - транспортні засоби) під час проїзду автомобільними дорогами загального користування визначає Порядок №1007/1207.

Згідно з пунктом 4 даного Порядку №1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю, серед іншого, визначають місця проведення габаритно-вагового контролю за погодженням з відповідним підрозділом МВС відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; розробляють та погоджують з відповідними підрозділами МВС, службами автомобільних доріг графіки роботи пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт зі зважування транспортних засобів; видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1); складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю, при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку. Пункти 5 6 даного Порядку визначають повноваження працівників підрозділів МВС та Служби автомобільних доріг.

Пунктами 16, 18, 19 Порядку № 879 визначено, що габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль. За результатами точного габаритно- вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення. Під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18 січня 2001 року, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, передбачено що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Закон України «Про автомобільний транспорт» та Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Мінтрансу України № 363 від 14 жовтня 1997 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України за № 128/2568 від 20 лютого 1998 року, визначають товарно-транспортну накладну обов`язковим документом, що повинен оформлюватися при перевезенні вантажів автомобільнім транспортом.

Так, пунктом 11.1 Правил передбачено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Зауважень, щодо наявності, відсутності чи оформлення ТТН відповідачем у вище наведених документах не зазначалося.

При цьому, щодо визначення відповідачем перевищення вагових обмежень, слід зазначиш, що акт перевірки та розрахунок плати за проїзд також не містять будь-яких характеристик зважувального обладнання, зокрема в частині: якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу (тип, модель, заводський номер), чи призначені вони для проведення зважування у русі, який відсоток похибки таких ваг, чи компетентним органом проведено повірку ваг, чи не втратили документи на ваги чинність, тощо.

Як зазначено у акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №031921 від 30.11.2020 транспортний засіб марки КАМАЗ (д.н.з. № НОМЕР_3 ) мав фактичну вагу 29,65 тон, при нормативно допустимій масі 40,0 т.

При цьому із вказаного акту, також, чітко видно, що на передню вісь транспортного засобу марки КАМАЗ (КАМАЗ (д.н.з. № НОМЕР_3 ) було фактичне навантаження у 5,8 тони при допустимих 11,0 тонах; на другу вісь фактичне навантаження складало 12,15 тон, а на третю 11,7 тон.

Позивач здійснював перевезення сипучого (подільного) вантажу.

Сипучий вантаж не є сталим під час руху в транспортному засобі, а тому може змінювати розподіл навантажень на вісі транспортного засобу у русі та/або під час гальмування, та в свою чергу не дає можливості за відсутності відповідної методики зважування з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень.

Доказів того, що контролюючий орган, проводив зважування у статичному режимі також не відображено в документах, що унеможливлює встановлення достовірного та точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу. Тому, дії відповідача при здійсненні зважування транспортного засобу, не можна вважати правомірними.

Так, підставою для винесення оскаржуваної постанови стало встановлення під час зважування факту перевезення Позивачем вантажу з перевищенням навантаження на здвоєну ось. При цьому, під час визначення маси здвоєної осі перевіряючи особи протиправно сумували осьові навантаження на кожну з осей, оскільки при визначенні навантаження на здвоєні осі, такі дві осі, що утворюють здвоєну ось, повинні зважуватись разом.

Суд зазначає, що Методика, про яку йдеться у пункті 2 Порядку №879 та згідно якої повинен проводитись процес визначення навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології (Укрметртестандартом) не затверджено.

Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром "Інститут Метрології", свідоцтво про атестацію N9 02-84-08.

Разом із тим, вказана методика не розповсюджується на транспорті засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного суду у справі №816/2329/13-а (постанова від 12.04.2018), у справі № 826/442/13-а (постанова від 16.01.2018), у справі № 821/597/17 (постанова від 12.06.2018).

При здійсненні зважування транспортного засобу з сипучим вантажем, який змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі, результати вимірювання, здійсненні посадовими особами відповідача, не можна вважати достовірними, оскільки такі вимірювання здійсненні без застосування відповідної Методики, яка б враховувала особливості вантажу, що свідчить про неможливість встановлення достовірного та точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним сипучим вантажем.

Таким чином, відсутність методики виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів із вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі, свідчить про неможливість встановлення достовірного та точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу.

Відповідно до вимог пункту 18 статті 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що контроль на відповідність габаритів вантажу певним нормам проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю із складенням відповідного документу.

Працівниками Управління надано копію чеку зважування транспортного засобу реєстраційний номер НОМЕР_3 від 30.11.2020 о 14-44 год., в якому зазначається: загальна маса 29650 кг, вісь 1 - 5800, вісь 2 - 12150, вісь 3 - 11700.

В той же час, вказаний чек не містить реквізитів щодо пункту проведення вагового контролю; зі змісту чеку зважування від 30.11.2020, вищевказаних актів, довідки та розрахунку неможливо встановити будь-яких характеристик зважувального обладнання, яке було використане Відповідачем при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування ТЗ, який відсоток похибки таких ваг.

Отже, докази проведення габаритно-вагового контролю у спеціально відведеному місці, в тому числі, певному пересувному пункті, проведення перевірки відповідності габаритів вантажу певним нормам, дотримання визначених у дозволі умов і режиму руху транспортних засобів з використанням сертифікованого обладнання відсутні.

З приводу того, що відповідач застосував адміністративно-господарський штраф не до автомобільного перевізника, а до позивача, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до п.1 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті від 8 листопада 2006 р. № 1567 процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Пунктом 2 зазначеного Порядку встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Крім того, відповідно до ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Абзацом 16 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344 визначено, що суб`єктом відповідальності за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, є автомобільний перевізник.

В розумінні положень статті 1 Закону № 2344 автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Як встановлено матеріалами адміністративної справи, 30.11.2020 за цивільним договором підряду позивач надавав послуги із перевезення сипучого вантажу феромарганець ФМн78.

Відповідно до товарно-транспортної накладної № 30112020 від 30.11.2020 автомобільним перевізником є ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ШИППИНГ», водій - ОСОБА_1 , автомобіль КАМАЗ держномер НОМЕР_3 , замовник - ПАО «ДМК», вантажовідправник - АО «Запорізький феросплавний завод», вантажоодержувач ПАО «ДМК», пункт навантаження: м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11, пункт розвантаження: м. Каменське, вул. Соборна, 186.

Отже, згідно зазначеної ТТН, по якій здійснювалось перевезення зазначеного вантажу, перевізником вантажу є ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ШИППИНГ», а позивач єлише водієм, а тому Позивач у спірних правовідносинах не мав статусу автомобільного перевізника, а відтак не може бути субУєктом відповідальності, передбаченої абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону М 2344-111.

Щодо порядку розгляду справи суд зазначає наступне.

Пунктами 25-27 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

Листом від 15.12.2020 № 98255/26/24-20 (доданий до позову) Управління запросило позивача на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі акту № 252019 від 30.11.2020, який повинен був відбутися 29.12.2020 о 10 год. 00 хвилин за адресою: м. Запоріжжя, вул. Музична, 2-А.

29 грудня 2020 року позивач отримав постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 225201 від 29.12.2020, відповідно до якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, а саме штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 грн (абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт").

При цьому, зазначена постанова не містила підпису посадової особи, від імені якої це рішення було складене.

Тобто, Відповідачем не було дотримано вказані вимоги Порядку № 1567, оскільки Позивач не був допущений до розгляду справи, чим було порушено п. 26, 27 Порядку №1567.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити, а відтак, постанова відповідача про застосування адміністративно господарського штрафу №225201 від 29.12.2020 підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у загальній суму 2270,00 грн.

Відповідно до п.16 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015, Укртрансбезпека є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, проте територіальні органи створено без статусу юридичної особи.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 Кодекса адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_2 ), до Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки (69096, м. Запоріжжя, бул. Вінтера, 22-А), до Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 14, ) про визнання протиправними та скасування постанови та розрахунку - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати постанову Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки №225201 від 29.12.2020 про застосування до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 адміністративно господарського штрафу в сумі 34000,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 14, ) на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду в повному обсязі складено та підписане суддею 11.06.2021.

Суддя Р.В. Сацький