Справа № 200/1900/21-а
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2021 р. Справа№200/1900/21-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Зеленова А.С.
секретаря Гажитової О.Г.,
представника позивача Пекареніної О.М.,
відповідач не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про винесення додаткового рішення щодо стягнення на користь Приватної науково-виробничої компанії Інтербізнес з приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука Павла Васильовича судових витрат на професійну правову допомогу -
В С Т А Н О В И В:
22 лютого 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду звернулася із позовом Приватна науково-виробнича компанія Інтербізнес до приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука Павла Васильовича щодо визнання протиправною та скасування постанови від 1 лютого 2021 року про стягнення з боржника основної винагороди по виконавчому провадженню №64334729 у розмірі 200 583, 93.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року позов Приватної науково-виробничої компанії Інтербізнес до приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука Павла Васильовича задоволено повністю.

Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука Павла Васильовича від 1 лютого 2021 року про стягнення з боржника основної винагороди по виконавчому провадженню №64334729.

Стягнуто на користь Приватної науково-виробничої компанії Інтербізнес з приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука Павла Васильовича судовий збір в розмірі 3008,75(три тисячі вісім гривень сімдесят п`ять копійок) грн.

До ухвалення рішення по суті позивач звернувся до суду із заявою про подачу доказів щодо розрахунку розміру судових витрат ( т.1 а.с.8-9)

26 квітня 2021 року Приватна науково-виробничої компанія Інтербізнес звернулася через засоби поштового зв`язку до суду з заявою про прийняття додаткового рішення для вирішення питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу у сумі 54 000 грн. (т.2. а.с. 1 - 34)

Зазначена заява мотивована тим, що представником позивача була підготовлена позовна заява, відповідь на відзив на позовну заяву, додаткові письмові пояснення, Також, адвокатом приймалася участь у трьох судових засіданнях, при чому фактично витрачений час на участь засіданнях був досить значним у зв`язку з переїздами із м. Харкова до м. Слов`янськ. Вартість витрат на правову допомогу склала 54 000 грн. Отже, позивачем мають бути понесені судові витрати, за надання йому фахової правничої допомоги адвокатом Пекареніною О.М. Також заявник зауважив, що витрати за надану професійну допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду незалежно від того, що їх вже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

На думку представника позивача, суд має врахувати зазначені обставини та винести додаткове рішення, щодо розподілу судових витрат. Для цього позивачем були надані суду докази понесених судових витрат на правову (правничу) допомогу згідно визначених ставок гонорару адвоката.

Враховуючи викладене, позивач просить суд ухвалити додаткове судове рішення про вирішення питання розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи №200/1900/21-а та стягнути з приватного виконавця понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 54 000 грн.

У зв`язку із перебуванням судді Зеленова А.С. у відпустці з 5 травня 2021 року, питання про призначення до розгляду заяви представника позивача про винесення додаткового судового рішення вирішувалося у перший робочий день судді - 17 травня 2021 року, до розгляду воно призначене на 21 травня 2021 року.

20 травня 2021 року відповідач надав до суду клопотання про відкладення розгляду заяви про винесення додаткового рішення для підготовки заперечень, розгляд заяви було відкладено та призначено на 28 травня 2021 р.

27 травня 2021 року представником відповідача подано до суду відзив на заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат, в яких представник відповідача заперечує проти задоволення зазначеної заяви представника позивача з огляду на її необґрунтованість. При цьому відповідач зазначає, що вимоги позивача щодо стягнення на його користь витрат на професійну допомогу є безпідставно завищеними, не підтвердженими належними та достатніми доказами. Крім того, відповідач акцентував увагу на тому, що не надано доказів фактичного понесення витрат на оплату правової допомоги АО « ОСОБА_1 ». Також відповідач наголосив, що відзив є клопотанням про зменшення розміру витрат на оплату послуг адвоката в розумінні статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, а викладені в ньому доводи обґрунтовують вказане клопотання. / т. 2. а.с. 48/

28 травня 2020 року до судового засідання з`явився представник позивача, відповідач до судового не з`явився, просив розглянути заяву про стягнення витрат на правову допомогу без його участі.

Перевіривши доводи заяви щодо необхідності ухвалення додаткового рішення та розподілу судових витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для її часткового задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частиною другою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до пунктів 1, 5, 6 статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; захист - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

З приводу зазначеного питання висловлювався і Конституційний Суду України, так, пунктом 3.2 рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Також Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Отже, з викладеного слідує, що до правової (правничої) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

В обґрунтування своєї заяви позивачем подано суду договір про надання правової допомоги № 6-Ю/10/21 від 15 лютого 2021 року (далі по тексту - Договір), укладений між ПНВК «Інтербізнес» та адвокатським об`єднанням «ПЕКАРЕНІН МИХАЙЛОВ», додаткову угоду № 1 від 15 лютого 2021 року до договору № 6-Ю/10/21 від 15 лютого 2021 року, додаткова угода № 2від 2 квітня 2021 року до договору № 6-Ю/10/21 від 15 лютого 2021 року, акт прийняття послуг від 20 квітня 2021 року (відповідно до Договору про надання правової допомоги № 6-Ю/10/21 від 15 лютого 2021 року ), наданих у справі № 200/1900/21; рахунок-фактура № 1 від 20 квітня 2021 року щодо сплати послу згідно Договору про надання правової допомоги № 6-Ю/21 від 15 лютого 2021 року.

Досліджуючи надані представником позивача документи суд встановив, що Договором про надання правової допомоги № 6-Ю/10/21 від 15 лютого 2021 року (далі по тексту - Договір), укладеним між ПНВК «Інтербізнес» та адвокатським об`єднанням «ПЕКАРЕНІН МИХАЙЛОВ» передбачено надання юридичних послуги з правової допомоги на підставах, в порядку та обсязі, визначеному у цьому Договорі, та обов`язок клієнта зобов`язується оплатити послуги, визначені предметом договору.

Відповідно до п.п. 6.3. Договору № 6-Ю/10/21 від 15 лютого 2021 року розмір оплати юридичних послуг визначається із розрахунку вартості послуг, які визначені сторонами в акті прийняття наданих послуг.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 1 від 15 лютого 2021 року до договору № 6-Ю/10/21 від 15 лютого 2021 року, АО «ПЕКАРЕНІН МИХАЙЛОВ» зобов`язується надати ПНВК «Інтербізнес» послуги щодо підготовки та подання позовної заяви щодо оскарження постанови від 1 лютого 2021 року про стягнення з боржника основної винагороди по виконавчому провадженню №64334729 приватного виконавця Григорчука Павла Васильовича та здійснювати представництво у Донецькому окружному адміністративному суді за вказаним позовом. У пункті 5 вказаної додаткової угоді зазначено, що вона є невід`ємною частиною Договору № 6-Ю/10/21 від 15 лютого 2021 року.

Актом прийняття передачі послуг № 1 від 20 квітня 2021 року відповідно до договору про надання правової допомоги № 6-Ю/10/21 від 15 лютого 2021 року, наданих у справі № 200/1900/21-а під час розгляду справи Донецькому окружному адміністративному суді було підтверджено повне його виконання

У вказаному «Акті прийняття-передачі» наданих послуг зазначено, що адвокатським об`єднанням «ПЕКАРЕНІН МИХАЙЛОВ» надані послуги на загальну суму 54 000 грн., щодо: 1) надання консультацій щодо оскарження Постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця (складається з витрат 1 л/години вартістю 6 000 грн., 2) аналіз судової практики (складається з 1 л/години вартістю 6 000 грн.; 2) підготовка та подання позовної заяви (складається з витрат 3 л/години вартістю 18 000 грн., 3) складання та спрямування відповіді на відзив на позовну заяву (складається з витрат 1 л/години вартістю 6 000 грн., 4) участь у трьох судових засіданнях 3 л/години вартістю 18 000. / т.2 а.с 30-31 /

Відповідно до рахунку-фактури № 1 від 20 квітня 2021 року позивач, ПНВК «Інтербізнес», повинен сплатити на користь АО «ПЕКАРЕНІН МИХАЙЛОВ»54 000, 00 грн. за отримані адвокатські послуги згідно Договору про надання правової допомоги № 6-Ю/21 від 15 лютого 2021 року /т.2. а.с. 32/

Акт прийняття передачі послуг правової допомоги № 1 від 20 квітня 2021 року, рахунок-фактура № 1 від 20 квітня 2021 відповідають вимогам, визначеним статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16 липня 1999 року.

Разом з тим, суд не погоджується з твердженням відповідача, що розподілу підлягають лише сплачені за адвокатські послуги кошти з огляду на таке.

Відповідно до п.п.6.8.Договору про надання правової допомоги № 6-Ю/10/21 від 15 лютого 2021, редакції відповідно до додаткової угоди № 2 від 2 квітня 2021 року до договору № 6-Ю/10/21 від 15 лютого 2021 року, обов`язок клієнта сплатити гонорар виникає з моменту підписання сторонами Акту наданих послуг та повинен бути виконаним до 31 жовтня 2021 року.

За змістом частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Чинна на момент спірних правовідносин редакція КАС України передбачає процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Такий висновок зроблено при застосуванні частини сьомої статті 139 КАС України у Постанові Верховного суду від 05 березня 2021 року по справі № 200/10801/19-а.

Аналогічний підхід щодо застосування положення вказаної правової норми у разі відсутності документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за умови погодження сторонами при укладанні договору про надання правничої допомоги оплати таких витрат у майбутньому, застосовано Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі №813/481/18, від 29 жовтня 2020 року у справі №686/5064/20, від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на висновки, викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16, оскільки вказані висновки стосується застосування статті 90 КАС України.

Суд також не приймає посилання відповідача на висновки, викладені у Постанові Верховного суду від 16 квітня 2020 року по справі №727/4597/19 щодо підтвердження витрат документами, що свідчать про оплату гонорару з огляду на те, що у вказаному рішенні Верховного суду йдеться про необхідність документального підтвердження та доведення цих витрат, а не про можливість їх відшкодування лише при фактичній оплаті.

Разом з тим, суд погоджуються з аргументами відповідача, що зазначений позивачем розмір години праці адвоката на рівні мінімальної місячної заробітної плати в Україні є занадто завищеним.

Також, суд частково погоджується із доводами відповідача, приватним виконавцем фактично не було стягнуто суму основної винагороди в роз мірі 200 583, 93 грн., а дана справа не відносится до категорії складних.

Суд також зауважує, на фактичній тривалості розгляду справи. Так, перше судове засідання, призначене на 29.03.2021 фактично тривало 10 хвилин (з 13:08 по 13:17), друге судове засідання, призначене на 12.04.2021 фактично тривало 20 хвилин ( з 11:49 по 12:09), третє судове засідання, призначене на 19 квітня 2021 року фактично тривало 1 годину 20 хвилин /т.1. а.с. 56/, /т.1 а.с. 131 /, т.1 а.с. 200/.

Отже, виходячи з предмета та підстав позову, враховуючи предмет спору, обсяг наданих безпосередньо адвокатом послуг та витраченого ним часу, повного задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування постанови про стягнення основної винагороди, враховуючи ступень складності справи, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співмірним є зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 7 000 грн.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 06 лютого 2020 року у справі № 904/1600/19.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Враховуючи наведене суд дійшов до висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат у розмірі 7 000 з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями132, 134, 139,241-252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву про винесення додаткового вішення щодо стягнення на користь Приватної науково-виробничої компанії Інтербізнес з приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука Павла Васильовича судових витрат на професійну допомогу у розмірі задовольнити частково.

Стягнути на користь Приватної науково-виробничої компанії Інтербізнес з приватного виконавця виконавчого округу Донецької області з Григорчука Павла Васильовича судових витрат на професійну допомогу у сумі 7 000 грн.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 28 травня 2021 року.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 8 червня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов