Справа № 826/17210/17
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 лютого 2021 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Троїца» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Троїца» звернулося з позовом до суду, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 06.09.2017 № про зменшення розміру від`ємного значення з податку на додану вартість у сумі 560 683,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що під час проведення камеральної перевірки контролюючим органом не можуть перевірятися інші питання, крім перевірки податкової звітності суцільним рядком. Звернув увагу, що документами, які мають відношення до такої перевірки, є саме податкові декларації (розрахунки), і у разі виявлення порушення податкового законодавства, контролюючий орган має призначити та провести документальну перевірку платника податків. Вважає, що контролюючий орган при проведенні камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість за травень 2017 року фактично перевіряв порядок визначення платником суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Також позивач вважає, що камеральна перевірка проведена контролюючим органом з порушення установленого Податковим кодексом України строку для проведення останньої. Позивач наголошує на тому, що у податкових деклараціях з податку на додану вартість за березень-жовтень 2017 року містять ідентичний показник суми від`ємного значення податку на додану вартість у розмірі 560 683,00 грн, про цьому, відповідачем не було виявлено жодних порушень.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, зазначив, що при перевірці показників податкової декларації з податку на додану вартість та додатків до неї контролюючим органом виявлено арифметично-логічні помилки, що стало наслідком завищення ТОВ «Троїца» суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, а саме: переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду рядок 21.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 лютого 2021 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт вказує, що при перевірці показників податкової декларації з податку на додану вартість та додатків до неї контролюючим органом виявлено арифметично-логічні помилки, що стало наслідком завищення ТОВ «Троїца» суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, тому винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є правомірним.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 20.07.2017 посадовою особою Головного управління ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Троїца» за травень 2017 року, за результатами якої складено акт № 2572/26-15-12-06 (а.с. 99-101).

Актом перевірки зафіксовано порушення пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, розділу V та пункту 5 розділу VI Порядку, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду (рядок 16.1 декларації) відображено в податковій декларації з податку на додану вартість за травень 2017 року в розмірі 560 683,00 грн, що в свою чергу призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) в розмірі 560 683,00 грн.

На підставі виявленого порушення, 06.09.2017 Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення рішення № про зменшення розміру від`ємного значення з податку на додану вартість у сумі 560 683,00 грн (а.с. 12).

Не погодившись з рішенням контролюючого органу, позивач розпочав процедуру адміністративного оскарження, проте рішенням Державної фіскальної служби України від 24.11.2017 № 27452/6/99-99-11-01-02-25 скаргу ТОВ «Троїца» залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 06.09.2017 № - без змін (а.с. 24-25).

Позивач вважаючи протиправним рішення контролюючого органу, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем під час проведення камеральної перевірки податкової звітності за травень 2017 року протиправно не враховано податкову звітність за квітень 2017 року, що стало наслідком необґрунтованого висновку про наявність арифметично-логічної помилки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

З аналізу наведених норм вбачається, що камеральна перевірка за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання фіскально зобов`язаною особою податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності.

Наведене свідчить про обов`язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу. А відтак камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

При цьому, аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності під час камеральної перевірки не здійснюється.

Як вбачається з акта перевірки, контролюючим органом виявлено наявність у поданій податковій звітності з податку на додану вартість за травень 2017 року арифметико-логічних помилок. При цьому, у акті перевірки контролюючий орган звернув увагу, що ТОВ «Троїца» не було подано податкову звітність з податку на додану вартість за квітень 2017 року. Саме вказані обставини зумовили висновок контролюючого органу про завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) до декларації з податку на додану вартість за травень 2017 року в сумі 560683,00 грн.

Таким чином, відповідачем під час проведення камеральної перевірки здійснено лише перевірку правильності показників декларації з податку на додану вартість за травень 2017 року, що відповідає предмету перевірки, визначеного положеннями пункту 75.1 статті 75 ПК України, тому висновок суду першої інстанції щодо безпідставності доводів позивача у цій частині є обґрунтованими.

За змістом пункту 76.3 статті 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Відповідно до пункту 203.1 статті 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Таким чином, граничним строком подання податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2017 року було 20.06.2017. Відповідно, камеральна перевірка вказаної декларації повинна була бути проведена у строк до 20.07.2017 включно.

Суд першої інстанції вірно вказав, що матеріалами справи підтверджено, що камеральна перевірка проведена контролюючим органом з дотриманням строку, встановленого пунктом 76.3 статті 76 ПК України, що в свою чергу вказує на помилковість доводів позивача та зазначає, що перебіг строку для проведення камеральної перевірки пов`язаний не з днем реєстрації податкової декларації у контролюючому органі, а з граничним строком для подання такої декларації.

За змістом пункту 200.1 статті 200 далі - ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Підпунктом 5 пункту 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 (далі - Порядок №21, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що у рядку 16 відображається від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду.

У рядок 16.1 переноситься значення рядка 21 декларації за попередній звітний (податковий) період.

У рядку 16.2 вказуються суми збільшення/зменшення залишку від`ємного значення за результатами уточнюючих розрахунків, поданих протягом звітного (податкового) періоду.

У рядку 16.3 вказується сума збільшення/зменшення від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу, що узгоджена протягом звітного (податкового) періоду.

У рядку 16.3 також вказується підтверджена за результатами документальної перевірки контролюючого органу сума від`ємного значення реорганізованого платника податку, що переноситься до податкового кредиту правонаступника (за умови подання таким правонаступником заяви (таблиця 3 додатка 2) у складі податкової декларації за звітний (податковий) період).

У разі заповнення рядків 16.2 та/або 16.3 обов`язковим є заповнення таблиці «Збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу на підставі податкового повідомлення-рішення та/або уточнюючого розрахунку».

Згідно з пунктом 5 розділу V Порядку №21:

1) якщо в результаті розрахунку різниці між сумою податкових зобов`язань (рядок 9) і податкового кредиту (рядок 17) отримано позитивне значення, то заповнюється рядок 18 декларації.

У рядку 18 вказується сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду та сплачується до загального фонду державного бюджету у порядку, визначеному у статті 200 Кодексу;

2) якщо в результаті розрахунку значення різниці між сумою податкових зобов`язань (рядок 9) і податкового кредиту (рядок 17) отримано від`ємне значення, то заповнюється рядок 19 декларації.

При від`ємному значенні суми податку на додану вартість, розрахованої інвестором (оператором) за угодою про розподіл продукції, така сума підлягає відшкодуванню інвестору (оператору) в порядку та строки, передбачені угодою про розподіл продукції, затвердженою Кабінетом Міністрів України. При цьому інвестор (оператор) має право на автоматичне бюджетне відшкодування такої суми в повному обсязі.

З рядка 19 визначається сума перевищення від`ємного значення над сумою, обчисленою відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації. Визначена сума вказується у рядку 19.1 та зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21).

У разі якщо сума від`ємного значення (рядок 19) менша або дорівнює сумі, обчисленій відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, рядок 19.1 не заповнюється.

Сума, обчислена відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, зазначається у відповідному службовому полі у рядку 19.1;

3) сума від`ємного значення, що не перевищує суми, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), зазначається у рядку 20;

4) сума від`ємного значення (рядок 20 у декларації):

зараховується у зменшення суми податкового боргу, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу) (відображається у рядку 20.1);

підлягає бюджетному відшкодуванню (відображається у рядку 20.2): на рахунок платника у банку (відображається у рядку 20.2.1) та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України (відображається у рядку 20.2.2).

Платники податку, які відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та додають до декларації (Д3) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4).

Розрахунок суми бюджетного відшкодування здійснюється в межах суми, обчисленої відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, за вирахуванням від`ємного значення поточного звітного (податкового) періоду, зарахованого у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість.

Значення рядка 3 таблиці 1 (Д3) (додаток 3) переноситься до рядка 20.2 декларації;

зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При заповненні рядка 20.2 обов`язковим є подання (Д3) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4).

Залишок від`ємного значення після вирахування суми податкового боргу та суми бюджетного відшкодування (рядок 20 - рядок 20.1 - рядок 20.2) відображається у рядку 20.3;

5) сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3), відображається у рядку 21 та переноситься до рядка 16.1 наступного звітного (податкового) періоду.

Позиція контролюючого органу обґрунтована наявністю арифметично-логічної помилки саме неподанням ТОВ «Троїца» податкової звітності з податку на додану вартість за квітень 2017 року, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) до декларації з податку на додану вартість за травень 2017 року в сумі 560 683,00 грн.

Також, відповідачем надано лист від 08.06.2017 № 10593/10/26-55-12-07, згідно якого контролюючим органом не визнано податкову звітність з податку на додану вартість за квітень 2017 року, що була подана ТОВ «Троїца» (а.с. 127).

Разом із тим, єдиною підставою для відмови у прийнятті податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність електронного цифрового підпису такого платника податків, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа і надана у форматі, доступному для її технічної обробки.

Згідно з пунктом 49.8 статті 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Пунктом 49.9 статті 49 ПК України визначено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Відповідно до пунктів 49.10 та 49.11 ПК України відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється.

У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв`язку, - протягом п`яти робочих днів з дня її отримання; у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Зі змісту наведених положень вбачається, що, одержавши від платника податків податкову звітність, контролюючий орган зобов`язаний перевірити наявність у ній реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 ПК України, та прийняти одне з двох рішень: або прийняти податкову звітність, або відмовити у її прийнятті, одночасно повідомивши платника податків про причини відмови.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.05.2017 ДПІ у Печерському районі отримано податкову декларацію з податку на додану вартість ТОВ «Троїца» за квітень 2017 року (а.с. 35).

Враховуючи, що вказана декларація була направлена позивачем засобами поштового зв`язку, відповідач у строк до 19.05.2017 зобов`язаний був прийняти рішення про відмову у прийнятті податкової звітності ТОВ «Троїца». Натомість, відмова у прийнятті звітності викладена у листі від 08.06.2017 № 10593/10/26-55-12-07, тобто, з порушенням строку, встановленого пунктом 49.11 статті 49 ПК України.

Суд першої інстанції вірно вказав, що лист від 08.06.2017 № 10593/10/26-55-12-07 не є належним доказом неприйняття контролюючим органом податкової звітності позивача.

Крім того, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2019 у справі №826/1815/18 задоволено адміністративний позов ТОВ «Троїца»: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 18.12.2017 № .

Вказаним рішенням суду встановлено, що податкова декларація ТОВ «Троїца» з податку на додану вартість за квітень 2017 року складена та підписана без порушення вимог пункту 48.3 Податкового кодексу України, а отже відмова контролюючого органу у прийнятті вказаної декларації в паперовій формі є протиправною. Таким чином, враховуючи те, що позивачем 11.05.2017 надіслано податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2017 року, яка складена та підписана належним чином, в паперовій формі, а контролюючим органом безпідставно не прийнято її, суд вважає, що вказана податкова декларація вважається прийнятою 13.05.2017, тобто, вчасно, а відтак, у відповідача відсутні підстави для застосування до ТОВ «Троїца» штрафних (фінансових) санкцій за підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України.

За таких обставин, не підлягають доказуванню обставини, що податкова декларація з податку на додану вартість ТОВ «Троїца» за квітень 2017 року вважається прийнятою 13.05.2017.

Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, відображається у рядку 21 та переноситься до рядка 16.1 наступного звітного (податкового) періоду.

З матеріалів справи встановлено, що значення рядка 16.1 декларації з податку на додану вартість за травень 2017 року відповідає значенню рядка 21 декларації з податку на додану вартість за квітень 2017 року.

Колегія суддів вказує, що апеляційна скарга відповідача не містить за своїм змістом жодних спростувань висновків суду першої інстанції, а лише наводить норми чинного законодавства.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем під час проведення камеральної перевірки податкової звітності за травень 2017 року протиправно не враховано податкову звітність за квітень 2017 року, що стало наслідком необґрунтованого висновку про наявність арифметично-логічної помилки, тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 06.09.2017 № не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а також суперечить встановленим у справі обставинам, є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м.Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 лютого 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 11.06.2021.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна