Справа № 243/4526/21
Суддя: Сидоренко І. О.
Дата ухвалення: 2021-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.

за участю:

секретаря судового засідання Зубкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 3 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки начальника Відділення інспекторів прикордонної служби Відділу прикордонної служби «Мілове» імені Віктора Банних капітана Франчук Тетяни Анатоліївни, Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 із позовом до виконуючого обов`язки начальника Відділення інспекторів прикордонної служби Відділу прикордонної служби «Мілове» імені Віктора Банних капітана Франчук Тетяни Анатоліївни, Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Зазначена адміністративна позовна заява мотивована тим, що постановою № 004487 винесеною 20 квітня 2021 року в.о. начальника ВІПС ВПС «Мілове» ім. В. Банних капітаном ОСОБА_2 , позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 гривень за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП за те, що 20 квітня 2021 року о 09 годині 25 хвилин під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через державний кордон України «Мілове» було виявлено громадянку ОСОБА_1 , яка пояснила, що 19 квітня 2021 року приблизно о 13 годині 30 хвилин перетнула тимчасово непрацюючий пункт прокупуску через державний кордон України н.п. «Маринівка» (ТОТ) на напрямку України н.п. «Маринівка» (ТОТ) «Куйбишеве» (РФ) здійснила виїзд з ТОТ України до Російської Федерації, чим порушила вимоги п. 3 постанови КМУ № 815 від 17 липня 2019 року «Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіь, переміщення товарів з цих територій».

З наведеною постановою позивач не згодна, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 222-1 КУпАП віж імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і наклади адміністративні стягнення мають право: начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники; інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України. Однак, в.о. начальника ВІПС ВПС «Мілове» ім. В. Банних ОСОБА_2 не є тією особою, яка має право розглядати справу про адміністративне правопорушення і накладати стягнення за вчинення адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Також, в постанові № 004478 від 20 квітня 2021 року відсутні посилання на будь-які документи, що уповноважили цю посадову особу розглядати справу про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на позивача.

В зазначений у постанові день не працював КПВВ «Новотроїцьке з боку підконтрольної території України хоча з боку підконтрольної території України хоча з боку тимчасово окупованої території України окремих районів Донецької області перетин лінії розмежування не можливий, оскільки окупаційною владою дозволено лише виїзд громадян на підставі реєстрації на підконтрольній території України, а тому що позивача зареєстрована на непідконтрольній території та має взагалі жодної можливості та тільки під тиском форс-мажорних обставин перетнути лінію розмежування з незалежних від неї причин, вона була змушена виїхати через непрацюючий з боку України пункт пропуску «Успенка» та виїхала на території Російської Федерації щоб потрапити на підконтрольну територію України через державний кордон для отримання закордонного паспорту громадянина України.

Тому, просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 004487 від 20 квітня 2021 року, винесену відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 204-2 КУпАП, а також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Представник відповідача - Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляд справи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідач в.о. начальника ВІПС ВПС «Мілове» ім. В. Банних Франчук Т.А. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Дослідивши наявні у справі докази, суд доходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення № 004487 від 20.04.2021 року, 20 квітня 2021 року о 09 годині 25 хвилин у пункті пропуску «Мілове» під час здійснення контролю в`їзду було виявлено громадянку України ОСОБА_1 . Відповідно за наявною базою даних встановлено, що 12 березня 2020 року о 12 годині 09 хвилин, особа здійснила виїзд з контрольованої території України до тимчасово окупованої території України через КПВВ «Майорськ». 20 квітня 2021 року о 09 годині 25 хвилин здійснила в`їзд до КТУ з території Російської Федерації через пункт пропуску «Мілове». Своїми діями особа порушила вимоги п. 3 «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях та виїду осіб, переміщення товарів з таких територій», затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2019 року № 815, а саме здійснила виїзд з ТОТ України до території Російської Федерації поза КПВВ без проходження контролю в`їзду-виїзду, відповідно не дотрималась п. 7, п. 21 «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях та виїду осіб, переміщення товарів з таких територій». Особою було надано пояснення відповідно до яких вона зазначила, що 19 квітня 2021 року о 13 годині 30 хвилин здійснила виїзд х ТОТ до РФ на напрямку н.п. Маринівка (ТОТ) н.п. Куйбишева (РФ) в районі н.п. Маринівка. Факт порушення порядку виїзду з ТОТ України та в`їзду до неї, доведено витягом з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», відповідно до якого відсутні дані офіційного в`їзду/виїзду на територію України через працюючий КПВВ.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 204-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Однак, вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту. Так, у постанові зазначено, що ОСОБА_1 не дотримала вимог п. 7, п. 21 постанови КМУ № 815 від 17.07.2019 року «Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій».

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 ПКМУ № 815 від 17.07.2019 року встановлено, інформація про осіб, транспортні засоби, які в`їжджають на тимчасово окуповані території або виїжджають з них, обліковується уповноваженими службовими особами підрозділів Держприкордонслужби. У паспортних документах, що подаються на контроль іноземцями та особами без громадянства, які в`їжджають або виїжджають з тимчасово окупованих територій, службовими особами підрозділів Держприкордонслужби проставляється спеціальна відмітка. Форма спеціальної відмітки встановлюється МВС.

Крім того, п. 21 постанови закріплює, що особи, транспортні засоби, що в`їжджають - виїжджають, товари (вантажі), що переміщуються на тимчасово окуповані території та з таких територій через контрольні пункти в`їзду-виїзду, підлягають контролю в`їзду/виїзду. Контроль в`їзду/виїзду полягає у: фіксації, узагальненні, збереженні та аналізі інформації про осіб, транспортні засоби, які здійснюють в`їзд-виїзд, та товари (вантажі), які переміщуються на тимчасово окуповані території та з таких територій; проведенні перевірки документів в осіб з метою встановлення їх дійсності та належності, а також пошуку ознак підробки в них з використанням технічних засобів; проведенні перевірки наявності дозволу фізичній особі в осіб, що прямують до тимчасово окупованих територій та з таких територій; встановленні та затриманні осіб, які підозрюються у скоєнні кримінальних правопорушень або переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду, або ухиляються від відбування кримінального покарання, вчинили втечу з місця позбавлення волі або з-під варти, а також осіб, причетних до збройної агресії Російської Федерації; проведенні перевірки транспортних засобів на наявність у них сторонніх осіб, які уникають контролю, заборонених предметів та речовин (зброя, боєприпаси, вибухівка, наркотичні засоби тощо) і законність володіння такими предметами та речовинами; здійсненні контролю за рухом транспортних засобів, товарів (вантажів), що перевозяться транспортними засобами, щодо наявності дозволу на їх перевезення, відповідності даним, зазначеним у такому дозволі, а також на наявність заборонених предметів та речовин; недопущенні переміщення заборонених товарів (вантажів) до тимчасово окупованих територій та з таких територій, а також товарів (вантажів) понад установлені норми та обсяги. Під час здійснення окремих процедур прикордонного контролю в`їзду/виїзду в контрольних пунктах в`їзду-виїзду уповноважені службові особи органів охорони державного кордону використовують бази даних Держприкордонслужби, інші передбачені законодавством бази даних та виконують рішення судів, доручення уповноважених державних органів, що надаються відповідно до Порядку надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2013 р. № 280, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб з метою з`ясування наявності або відсутності підстав для відмови у в`їзді на тимчасово окуповані території та виїзді з них.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Допустимість доказів. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 74 КАС України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 75 КАС України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ст. 77 КАС України).

Враховуючи відсутність в матеріалах справи належних, достовірних, допустимих доказів скоєння позивачем правопорушення, встановленого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом скасування спірної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідачами не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийняття постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, дотриманню порядку складання цієї постанови, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення і на спростування адміністративного позову.

При цьому постанова про адміністративне правопорушення не містить посилань на докази, зокрема показання свідків тощо, на підставі яких особа, що ухвалила постанову, зробила висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В розумінні ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З наданої копії постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , в основу даного рішення покладені пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, а також посилання на витяг з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України». Наведені пояснення, хоча і є доказом у справі про адміністративне правопорушення, проте притягнення такої особи до адміністративної відповідальності не може ґрунтуватись лише на даних поясненнях й повинні бути підтверджені іншими доказами, зібраними під час оформлення матеріалів щодо вчинення особою адміністративного правопорушення.

Як вбачається з наведеного вище та наданої копії постанови, у даній справі інші докази, окрім пояснень самої ОСОБА_1 та витягу з бази даних, відсутні, а копії зазначених доказів відповідачами до суду не надано, що унеможливлює ознайомлення з ними та надання їм належної правової оцінки.

Відсутність вичерпних доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення особою, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, істотні порушення з якими складена постанова, а також те, що відповідачі не довели належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, суд вважає, що заявлені позовні вимоги про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, за відсутності достатніх даних про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення серії № 004487 від 20.04.2021 року, винесену відносно ОСОБА_1 , необхідно скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Абзацом другим частини п`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивачу при зверненні до суду відстрочено сплату судового збору у розмірі 454,00 гривень, - до ухвалення рішення у справі, а отже судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в межах встановленої ставки судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 19, 20, 72, 77, 286 КАС України, ст.ст. 9, 122, 245, 251, 280, 283 КУпАП, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки начальника Відділення інспекторів прикордонної служби Відділу прикордонної служби «Мілове» імені Віктора Банних капітана Франчук Тетяни Анатоліївни, Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 004487 від 20.04.2021 року, винесену в.о. начальника ВПС «Мілове» ім. В. Банних Луганського прикордонного загону капітаном Франчук Тетяною Анатоліївною, якою на ОСОБА_1 , накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1700,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 , - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Луганського прикордонного загону за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави, судовий збір у сумі 227 гривень 00 копійок на рахунок отримувача UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Стягнути з виконуючого обов`язки начальника Відділення інспекторів прикордонної служби Відділу прикордонної служби «Мілове» імені Віктора Банних капітана Франчук Тетяни Анатоліївни на користь держави, судовий збір у сумі 227 гривень 00 копійок на рахунок отримувача UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня складення в повному обсязі до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко