Справа № 340/1544/21
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2021-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/1544/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (РНКОПП - НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 )

до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (; адреса: вул. Академіка Корольова, 26, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006)

про визнання дій протиправними, скасування Наказу та зобов`язання вчинити дії.

ОСОБА_1 (далі -позивач) звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, в якому просить суд :

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області щодо відмови в наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0.8477 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Первозванівської (колишня Бережинська) сільської ради, Кіровоградської району, Кіровоградської області та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 15.10.2020 р. № 11-14311/14-20-СГ.

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0.8477 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Первозванівської (колишня територія Бережинської) сільської ради, Кропивницького району, Кіровоградської області на підставі поданої заяви від 23 вересня 2019 року.

Ухвалою судді від 12 квітня 2021 року відкрите провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 23 вересня 2019 року звернулася до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,8477 га для ведення особистого селянського господарства, із земель державної власності, яка розташована території Бережинської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, додавши на її думку усі необхідні документи. Однак, Наказом №11-6245/14-19-СГ від 21 жовтня 2019 року "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою", пославшись на те, що вказана земельна ділянка відноситься до категорії земель водного фонду, тому відповідно до статті 122 Земельного кодексу України, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не є розпорядником даної земельної ділянки. Позивачка оскаржила зазначений Наказ до суду - рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі 340/1270/20 його визнано протиправним та скасовано; Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області зобов`язано повторно розглянути заяву, з урахуванням висновків суду.

Однак, 15 жовтня 2020 року відповідач повторно розглянув заяву та Наказом №11-14311/14-20-СГ відмовив у надані дозволу на розроблення документації із землеустрою, з тих самих підстав, що й у попередньому Наказі.

Відповідач позовних вимог не визнав. У поданому відзиві на позовну заяву так само послався на те, що бажана позивачкою земельна ділянка належить до земель з обмеженнями - категорії водоохоронної зони. Відтак, правових підстав для надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо спірної земельної ділянки відповідач не має.

Позиачка своїм правом на подання відповіді на відзив не скористалась.

За таких умов суд розглядає справу у межах строку, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи, додані до них документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 23 вересня 2019 року звернулася до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,8477 га для ведення особистого селянського господарства, із земель державної власності, яка розташована території Бережинської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, додавши на її думку усі необхідні документи.

Наказом №11-6245/14-19-СГ від 21 жовтня 2019 року "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою" відповідач відмовив позивачці у задоволенні такої заяви пославшись на те, що що вказана земельна ділянка відноситься до категорії земель водного фонду, тому відповідно до статті 122 Земельного кодексу України, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не є розпорядником даної земельної ділянки.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі 340/1270/20, яке набрало законної сили 22 вересня 2020 року, Наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №11-6245/14-19-СГ від 21.10.2019 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою" визнано протиправним та скасовано.

При цьому Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області зобов`язано не пізніше 30 днів з дня набрання цим рішенням суду законної сили повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23 вересня 2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,8477 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована території Бережинської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Проте за наслідками повторного розгляду заяви позивачки відповідач Наказом №11-14311/14-20-СГ від 15 жовтня 2020 року відмовив їй у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, з тих самих підстав: вказана земельна ділянка належить до категорії земель водного фонду, тому відповідно до статті 122 Земельного кодексу України Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не є розпорядником даної земельної ділянки

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частин шостої, сьомої статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

У спірних правовідносинах, з огляду на Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 та Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затверджене Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №308 від 17.11.2016 року, територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане Головне управління Держгеокадастру в області.

Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством (пп.13 п.4 Положення).

Відтак, до повноважень відповідача, як територіального органу Держгеокадастру, належить розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення на території Кіровоградської області, у тому числі передача таких земельних ділянок безоплатно у власність громадянам у порядку, передбаченому статтею 118 ЗК України.

Держгеокадастр України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України (Мінагрополітики України), іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра.

Із аналізу вказаних положень Земельного кодексу України слідує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідач, відмовляючи позивачці у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, посилається на те, що вказана земельна ділянка належить до категорії земель водного фонду, тому відповідно до статті 122 Земельного кодексу України, ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області не є розпорядником даної земельної ділянки.

Суд бере до уваги, що ті самі обставини були предметом судового дослідження в адміністративній справі №340/1270/20 та в силу частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України доказування не потребують.

Зокрема, вказаним рішенням суду підтверджена протиправність аналогічної відмови ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області у наданні позивачці дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0.8477 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Первозванівської (колишня Бережинська) сільської ради, Кіровоградської району, Кіровоградської області з підстав приналежності спірної земельної ділянки до категорії земель водного фонду та того, що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не є розпорядником даної земельної ділянки.

Так, судом встановлено, що згідно інформації з Державного земельного кадастру та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - земельна ділянка із кадастровим номером :02:000:2159, площею 4,9574 га, сформована та зареєстрована як об`єкт речового права, 30.10.2013 управлінням Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області. Згідно даних відомостей зазначена земельна ділянка відноситься до земель державної власності, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення - 01.13 для іншого сільськогосподарського призначення, на території Бережинської сільської ради.

Крім того, порівняння відомостей графічних матеріалів щодо бажаного місяця розташування земельної ділянки на яку претендує позивач з відомостями з Публічної кадастрової карти, свідчить про те, що земельна ділянка, на яку позивач бажає отримати дозвіл, знаходиться в межах земельного масиву з кадастровим номером :02:000:2159.

До того ж, згідно відомостей з Публічної кадастрової карти цільове призначення вказаної земельної ділянки - "для іншого сільськогосподарського призначення", що відповідає підрозділу 0.13 розділу 01 секції А "землі сільськогосподарського призначення" Класифікатора видів цільового призначення земель, затвердженого наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548.

При цьому суд зазначає, що землі водного фонду, згідно вказаного Класифікатора віднесено до секції І розділ 10, а тому відмова відповідача з посиланням на те, що земельна ділянка на яку претендує позивач віднесена до водного фонду, є протиправною оскільки спростовується відомостями з Публічної кадастрової карти інформації та з Державного земельного кадастру.

Водночас, у спірних правовідносинах, всупереч вимогам Земельного кодексу України, встановленим судом обставинам та висновкам суду, відповідач повторно відмовив позивачці у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою з тих самих підстав.

Викладене обумовлює висновок суду про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 15 жовтня 2020 року № 11-14311/14-20-СГ (у позові йдеться про протиправні дії відповідача, офрмлені спірним Наказом, що не впливає на суть та наслідки спірних правовідносин) як такого, що прийнятий не на підставі закону України, необгрунтовано та недобросовісно (частина друга статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивачки, суд не спростовує, що надання дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки є дискреційним повноваженням ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області, але також враховує, що відповідачем вдруге без наявних законних підстав було відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проектної документації щодо відведення земельної ділянки.

У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини "... підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Зазначений принцип на думку суду передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності".

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), пункт 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункту 58, "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), № 32457/05, пункту 40, "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), № 35298/04, пункту 67).

При прийнятті рішення суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зобов`язуючи орган державної влади виконати свої дискреційні повноваження суд встановлює справедливість та відновлює баланс взаємодії між органами державної влади та суб`єктами господарювання. Також, що є дуже важливим, суд унеможливлює виникнення вільного трактування та зловживання органами державної влади своїми дискреційними повноваженнями.

У спірних відносинах вже реалізував свої дискреційні владні повноваження, первинно відмовивши позивачці у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Натомість друга відмова з тих самих підстав, які вже визнавалися судом незаконними, є формальною та не пов`язана з реалізацією відповідачем своїх дискреційних повноважень.

Оскільки процес надання позивачці формальної відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою може тривати безкінечно, в даному випадку єдиним правильним способом захисту порушеного права є зобов`язання Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,8477 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована території Бережинської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області.

Судові витрати у справі (судовий збір в сумі 908,00 грн) належить розподілити відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, присудивши їх позивачці з бюджетних асигнувань відповідача.

Питання щодо іншої половини (908,00) грн сплаченого позивачкою судового збору підлягає вирішенню в порядку повернення надміру сплаченого судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (25030, м.Кропивницький, вул.Академіка Корольова, 26, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №11-14311/14-20-СГ від 15 жовтня 2020 року "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою".

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0.8477 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Первозванівської (колишня територія Бережинської) сільської ради, Кропивницького району, Кіровоградської області на підставі поданої заяви від 23 вересня 2019 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) здійснені нею судові витрати на оплату судового збору в сумі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень, нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області ().

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржене у 30-денний строк з дня його складення до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд (а у разі початку функціонування ЄСІТС - безпосередньо до суду апеляційної інстанції).

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.В. Кравчук