Справа № 260/1613/21
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2021-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м. Ужгород№ 260/1613/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання Петрус К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Драгівської сільської ради Хустського району Закарпатської області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 10 червня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 14 червня 2021 року.

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Драгівської сільської ради Хустського району Закарпатської області (далі відповідач, Драгівська сільська рада), яким просить: визнати протиправною відмову Драгівської сільської ради Хустського району Закарпатської області викладену в листі від 08.04.2021 року № 168-02-36 щодо здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі шести середніх заробітних плат у зв`язку з припиненням виконання повноважень сільського голови Драгівської сільської ради Хустського району Закарпатської області; стягнути з Драгівської сільської ради Хустського району Закарпатської області на користь позивача вихідну допомогу у розмірі шести середніх заробітних плат у зв`язку з припиненням виконання повноважень сільського голови Драгівської сільської ради Хустського району Закарпатської області в сумі 100963,80 грн.

Обґрунтовуючи вимоги позивачем зазначено, що він в жовтні 2015 року був обраний на посаду сільського голови Драгівської сільської ради Хустського району 7-го скликання та з 05.11.2015 р. виконував повноваження сільського голови. В подальшому, 24 листопада 2020 року, на підставі підпунктів 4 пункту 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад» припинено його повноваження як сільського голови Драгівської сільської ради. Звертає увагу, що до звільнення він був посадовою особою місцевого самоврядування в розумінні статтею 2, 3 Закону № 2493-ІІІ, повноваження якого припинені у зв`язку з набуттям повноважень сільською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою. Питання виплати вихідної допомоги посадовим особам органів місцевого самоврядування не визначено ні Законом № 280, ні Законом № 157, ні Законом 2493. Отже, до правовідносин, пов`язаних з проходженням служби в органах місцевого самоврядування, можуть застосовуватися загальні положення трудового законодавства у частині, що не суперечить спеціальним нормам та/або в тій частині, де ці правовідносини спеціальним законодавством не врегульовано. Пунктом 5 частини 1 статті 41 Кодексу законів про працю України, обумовлено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках припинення повноважень посадових осіб. За статтею 44 Кодексу законів про працю України працівникові виплачується вихідна допомога у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Отже, позивач вважає, що припинення повноважень посадової особи місцевого самоврядування є підставою для виплати такій особі вихідної допомоги відповідно до статті 44 Кодексу законів про працю України, відтак з урахування відсутності у відповідача правових підстав щодо невиплати йому вихідної допомоги, бездіяльність відповідача щодо її невиплати є протиправною.

Ухвалою судді від 11.05.2021 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачеві надати відзив на позовну заяву у разі її заперечення.

01.06.2021 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач не погоджується з вимогами позовної заяви, вважає їх необґрунтованими та зазначає наступне. Так, зазначає, що посилання позивача щодо підстав його звільнення, зазначених в п. 5 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України, є хибним та необґрунтованим. Норма ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України була доповнена пунктом 5 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» від 13 травня 2014 року № 1255-VII. Вказаний Закон набрав чинності 01 червня 2014 року та метою його прийняття було покращення інвестиційного клімату шляхом надання інвесторам (власникам) господарських товариств права звільняти посадових осіб (керівників, членів виконавчих органів) без зазначення причин, а також узгодження в цьому контексті норм трудового та господарського законодавства. Як гарантію в таких випадках передбачено виплату працівникам вихідної допомоги в розмірі не менше, як шестимісячний середній заробіток (ст. 44 Кодексу законів про працю України). Зокрема, ст. 41 Кодексу законів про працю України доповнена п. 5, який встановлює додаткову підставу розірвання трудового договору - «припинення повноважень посадових осіб». Викладена норма характеризується юридичною невизначеністю, внаслідок чого неможливо встановити коло таких посадових осіб, а також випадки та підстави (причини) припинення їх повноважень. Формулювання цього положення є загальним та не містить посилань як щодо змісту та обсягу поняття «посадових осіб», так і типу та організаційно-правових форм юридичних осіб, яких вони стосуються. У зв`язку з чим вважає посилання позивача, щодо виплати йому вихідної допомоги на підставі ст. 44 Кодексу законів про працю України, на норми п. 5 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України хибними. Звертає увагу, що при виплаті вихідної допомоги позивачу, позивачем не можуть застосовуватися вказані норми Кодексу законів про працю України, так як позивачем не взято до уваги той факт, що в ч. 5 ст. 12 Закону № 280 зазначено: «На сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом». Отже, на сільських голів поширюються гарантії зазначені в Законі України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11.07.2002 p. № 93-IV які зазначені в ч. 2 ст. 33 цього Закону. І саме Закон № 93-IV містить спеціальні норми законодавчого врегулювання гарантій депутатів та голів місцевих рад при припиненні ними повноважень.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 , в жовтні 2015 року був обраний на посаду сільського голови Драгівської сільської ради Хустського району Закарпатської області 7-го скликання та з 05.11.2015 р. виконував повноваження сільського голови, що підтверджується записами трудової книжки.

В подальшому, 24 листопада 2020 року, на підставі підпунктів 4 пункту 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад» припинено повноваження ОСОБА_1 як сільського голови Драгівської сільської ради.

04.03.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, якою просив нарахувати та виплатити належну йому суму вихідної допомоги, визначеної ст. 44 Кодексу законів про працю України, у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток з одночасною виплатою, відповідно до частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України, середнього заробітку за весь час затримки виплати вихідної допомоги по день фактичного розрахунку.

Листом від 08.04.2021 року № 168-02-36 відповідач відмовив ОСОБА_1 у виплаті належної суми вихідної допомоги, визначеної статтею 44 Кодексу законів про працю України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законодавством передбачено основні гарантії діяльності посадових осіб місцевого самоврядування у сфері трудових та інших прав. Закон України від 21.05.1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон 280) відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

За змістом ч. 1 ст. 5 Закону 280 система місцевого самоврядування, з-поміж інших, включає сільського, селищного, міського голову. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 12 Закону 280 сільський голова є головною посадовою особою територіальної громади села. Сільський голова обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі. Строк повноважень сільського голови, обраного на чергових місцевих виборах, визначається Конституцією України. На сільських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 1 ст. 42 Закону 280 повноваження новообраного сільського, селищного, міського голови починаються з моменту складення ним присяги відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" на пленарному засіданні відповідної сільської, селищної, міської ради, на якому відповідною територіальною виборчою комісією були оголошені рішення щодо його обрання та реєстрації. Повноваження сільського, селищного, міського голови закінчуються в день відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на наступних чергових місцевих виборах, або, якщо рада не обрана, з моменту вступу на цю посаду іншої особи, обраної на наступних місцевих виборах, крім випадків дострокового припинення його повноважень відповідно до частин першої та другої статті 79 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України від 07.06.2006 року № 2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі - Закон 2493) посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону 2493 посадами в органах місцевого самоврядування є, зокрема, виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах на певний строк.

В ч. 1 ст. 7 Закону 2493 зазначено що правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Законом України «Про статус депутатів місцевих рад» № 93-IV (далі - Закон 93) та іншими законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону 2493 на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 20 Закону 2493 крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» цим та іншими законами України.

Відповідно до статті 33 Закону 93, у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі.

З працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.

Депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.

Час, коли колишній депутат тимчасово не працював у зв`язку з неможливістю надання йому попередньої або рівноцінної роботи (посади) безпосередньо після закінчення строку його повноважень, зараховується, але не більше шести місяців, до страхового стажу і стажу роботи (служби) за спеціальністю, за якою депутат працював до обрання у місцеву раду, де він виконував свої обов`язки на постійній основі.

Якщо на день закінчення повноважень депутат місцевої ради проходив військову службу у зв`язку з призовом на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або військову службу за контрактом під час дії особливого періоду, гарантії, передбачені цією статтею, надаються після його звільнення з військової служби.

Депутат місцевої ради може бути звільнений з роботи з ініціативи власника або уповноваженого ним органу від займаної посади, виключений з навчального закладу за умови його попередження в порядку, встановленому законом. Про таке попередження відповідний власник або уповноважений ним орган письмово повідомляє не менш ніж за 15 днів відповідну місцеву раду.

Час роботи депутата у місцевій раді на постійній основі зараховується до загального і безперервного стажу роботи (служби) депутата, а також стажу роботи (служби) за тією спеціальністю, за якою він працював до обрання на виборну посаду в раді.

Щодо підстав для звільнення/припинення повноважень сільського голови, суд зазначає наступне.

Повноваження сільського, селищного, міського голови (згідно ч. 1 ст. 42 Закону 280) закінчуються в день відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на наступних чергових місцевих виборах, або, якщо рада не обрана, з моменту вступу на цю посаду іншої особи, обраної на наступних місцевих виборах, крім випадків дострокового припинення його повноважень відповідно до частин першої та другої ст.79 цього Закону. Проте, у зв`язку з внесенням змін до адміністративно-територіального устрою України та у зв`язку з тим, що станом на дату проведення першої сесії новообраної Драгівської сільської ради 23 листопада 2021 року, Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування та районних державних адміністрацій», прийнятий Верховною Радою України 17.11.2020 р. не набрав чинності, повноваження сільських голів попереднього скликання припиняються на підставі пп. 4 п. 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України від 16.04.2020 р. № 562 «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад» (далі - Закон 562). У вказаній нормі зазначено, що повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, старост сіл, селищ територіальних громад, які увійшли до складу територіальних громад, території яких затверджено Кабінетом Міністрів України на підставі цього Закону, припиняються в день набуття повноважень сільських, селищних, міських рад, обраних на перших місцевих виборах у 2020 році.

Тобто, у разі проведення першої сесії новообраної сільської, селищної, міської ради, в даному випадку Драгівської сільської ради, до набрання чинності Законом, прийнятим Верховною Радою України 17.11.2020 р. (законопроект № 3651-д), повноваження зазначених представницьких органів (сільських, селищних, міських рад) та осіб, які займають виборні посади (сільських, селищних, міських голів, старост сіл, селищ, секретарів сільських, селищних, міських рад) припиняються на підставі пп. 4 п. 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону 562 - в день першої сесії новообраної ради.

Суд звертає увагу, що посилання позивача щодо підстав його звільнення зазначених в п. 5 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) є помилковими, з гляду на наступне.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України визначено, що крім підстав, передбачених ст. 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Суд звертає увагу, що норму ч. 1 ст. 41 КЗпП України було доповнено п. 5 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» від 13 травня 2014 року № 1255-VII.

Вказаний Закон набрав чинності 01 червня 2014 року та метою його прийняття було покращення інвестиційного клімату шляхом надання інвесторам (власникам) господарських товариств права звільняти посадових осіб (керівників, членів виконавчих органів) без зазначення причин, а також узгодження в цьому контексті норм трудового та господарського законодавства. Як гарантію в таких випадках передбачено виплату працівникам вихідної допомоги в розмірі не менше, як шестимісячний середній заробіток (ст. 44 КЗпП України). Зокрема, ст. 41 КЗпП України доповнена п. 5, який встановлює додаткову підставу розірвання трудового договору - «припинення повноважень посадових осіб».

Викладена норма характеризується юридичною невизначеністю, внаслідок чого неможливо встановити коло таких посадових осіб, а також випадки та підстави (причини) припинення їх повноважень. Формулювання цього положення є загальним та не містить посилань як щодо змісту та обсягу поняття «посадових осіб», так і типу та організаційно-правових форм юридичних осіб, яких вони стосуються. У зв`язку з чим, суд вважає посилання позивача, щодо виплати йому вихідної допомоги на підставі статті 44 КЗпП України, на норми п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України помилковими.

Повноваження позивача, посилаючись на норму КЗпП України, були припинені на підставі п. 9 ч. 1 ст. 36 «підстави передбачені іншими законами». І саме такою підставою є пп. 4 п. 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону 562. Отже, припинення повноважень позивача у зв`язку із закінченням строку повноважень ради та виконавчого комітету не слід ототожнювати з припиненням виконання повноважень керівним складом господарських товариств, що презюмується п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, відтак, у даному випадку наслідки та гарантії передбачені ст. 44 КЗпП України до позивача застосовуватися не можуть, оскільки фактично мало місце звільнення позивача на підставі п. 9 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Щодо виплати позивачу вихідної допомоги, то останнім вірно зазначено, що питання виплати вихідної допомоги посадовим особам місцевого самоврядування не визначено ні законом 280, ні законом 157, ні законом 2493 та помилково посилається на ст. 44 КЗпП України, відповідно до якої: при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Однак, при виплаті вихідної допомоги позивачу, останнім не можуть застосовуватися вказані норми КЗпП України, так як позивачем не взято до уваги, що в ч. 5 ст. 12 Закону 280 вказано: «на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом». Отже, на сільських голів поширюються гарантії зазначені в Законі України «Про статус депутатів місцевих рад» які зазначені в ч. 2 ст. 33 цього Закону. І саме Закон 93 містить спеціальні норми законодавчого врегулювання гарантій депутатів та голів місцевих рад при припиненні ними повноважень.

Суд звертає увагу, що саме ст. 33 Закону 93 є нормою спеціального законодавства та містить низку положень щодо охорони трудових та інших прав депутата (голови) місцевої ради. Тому доводи позивача про те, що до правовідносин, пов`язаних з проходженням служби в органах місцевого самоврядування можуть застосовуватися загальні положення трудового законодавства, є помилковими.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства.

З працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат (голова) місцевої ради, укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата (голови) місцевої ради на роботу, але не пізніш як через 3 місяці після припинення повноважень депутата (голови) місцевої ради.

Отже, охорона трудових прав депутата (голови) місцевої ради починається на етапі його обрання на виборну посаду у раді. Саме від правильного звільнення з попереднього місця роботи депутата (голови), обраного на виборну посаду у раді, залежить чи зможе він, у разі настання певних обставин, скористатися передбаченою цією статтею гарантією. Частина 1 ст. 33 Закону визначає, що трудовий договір з депутатом (головою) за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства.

Це означає, що трудовий договір з депутатом (головою) має припинятися на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України (у зв`язку із переходом на виборну посаду) - це перша обов`язкова умова. Тобто, особа, яка не перебувала у трудових відносинах перед обранням на виборну посаду (незайняті особи, особи зі статусом безробітного, фізичні особи- підприємці тощо) не може претендувати на виплату згаданої грошової компенсації.

Другою обов`язковою умовою є дотримання 3-місячного строку після припинення повноважень, протягом якого депутат має право на повернення на попереднє місце своєї роботи.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 33 Закону депутату (голові) місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Отже, депутату (голові) може бути надано й іншу рівноцінну роботу (посаду) на тому самому або навіть на іншому підприємстві (у разі відсутності попередньої роботи (посади)).

Абзац 2 ч. 2 ст. 33 Закону передбачає, що у разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом (головою) місцевої ради зберігається, але не більше 6 місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. Проте зазначаються виключення: «у разі, якщо колишній депутат (голова) місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді».

Таким чином, третя обов`язкова умова - неможливість надання попередньої або іншої відповідної роботи (посади). Така неможливість має бути об`єктивною та документально підтвердженою.

Враховуючи вищезазначене, депутат (голова) не може претендувати на збереження протягом не більше 6 місяців його середнього заробітку з відповідного місцевого бюджету у разі наявності хоча б однієї з перелічених умов:

- особа не перебувала у трудових відносинах перед обранням на виборну посаду (незайняті особи, особи зі статусом безробітного, фізичні особи- підприємці тощо);

- особа має право на пенсійне забезпечення;

- особа має право на пенсію за віком;

- особа має право на пенсію по інвалідності;

- особа має право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника;

- особа має право на пенсію за вислугу років відповідно до закону.

Загалом Закон 93 поширюється на всіх депутатів місцевих рад (сільських, селищних, міських, районних, обласних).

Однак гарантії, про які йдеться у ст. 33 цього Закону, поширюються і на певні категорії осіб, які обрані на виборні посади у радах та працюють в них на постійній основі:

- у сільській, селищній, міській раді - сільський, селищний, міський голова, секретар відповідної ради;

- у районній в місті раді - голова районної у місті ради, заступник голови районної у місті ради;

- у районній раді - голова районної ради, заступник голови районної ради; в обласній раді - голова обласної ради, перший заступник голови обласної ради, заступник голови обласної ради, голова постійної комісії з питань бюджету обласної ради;

- у Київській міській раді - заступник міського голови - секретар Київської міської ради, голова постійної комісії з питань бюджету Київської міської ради.

Як вбачається з наведеного, до звільнення позивач був посадовою особою місцевого самоврядування в розумінні ст.ст. 2, 3 Закону 2493 і його повноваження були припинені у зв`язку із набуттям повноважень ради нового скликання, що було зумовлено черговими виборами до Драгівської сільської ради. До обрання на виборну посаду позивач перебував у трудових відносинах з Драгівським будинком культури, будучи призначеним 01.03.2004 року на посаду директора (згідно записів в трудовій книжці позивача). 11.11.2010 року був звільненим на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України (у зв`язку із переходом на виборну посаду). Згідно наказу директора Драгівського будинку культури від 27.11.2020 року № 20 призначений на посаду художнього керівника Драгівського будинку культури.

На підставі викладеного вбачається, що позивач на день звернення до Драгівської сільської ради щодо виплати вихідної допомоги був працевлаштований за попереднім місцем роботи на вакантну посаду, у зв`язку з чим, згідно ст. 33 Закону 93, суд вважає, що у позивача відсутнє право на виплату вихідної допомоги у зв`язку з закінченням повноважень сільського голови. Оскільки позивача звільнено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, а вихідна допомога в розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток передбачена лише в разі звільнення через припинення трудового договору з підстав п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України - суд дійшов висновку, що позивні вимоги про виплату позивачу вихідної допомоги при звільненні задоволенню не підлягають.

Згідно з частинами першою та другою ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 .В задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Драгівської сільської ради Хустського району Закарпатської області (Закарпатська область, Хустський район, с. Драгово, вул. Центральна, 100 ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

2. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення, а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяС.І. Рейті