Справа № 357/5797/21
Суддя: Цуранов А. Ю.
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/5797/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"14" червня 2021 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цуранов А. Ю. перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківсьої міської ради Київської області про зобовязання вчинити певні дії,
У червні 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до суду з клопотанням, в якому просить суду: 1) зобов`язати Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області призначити йому, тобто ОСОБА_1 державну соціальну допомогу особі, яка не має права на пенсію; 2) зобов`язати Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області відшкодувати грошові виплати з 14.09.2020 року по теперішній час.
Вказане клопотання за своїм змістом, вимогами, а також посиланнями на Конституцію України та Цивільний процесуальний кодекс України, є відповідним цивільним позовом (позовною заявою).
Вимоги позивача мотивовані тим, що 14.09.2020 року Білоцерківською виправною колонією № 35 було направлено документи до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області щодо призначення ОСОБА_1 державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію. Управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області відмовлено позивачу у призначенні державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію у зв`язку з відсутністю підстав.
При вирішення питання про відкриття провадження, слід зазначити наступне.
За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).
Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.
Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.
Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).
Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб з суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядку судового провадження.
Аналіз змісту статті 19 ЦПК України та статті 19 КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.
Звертаючись до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області з вимогою про зобов`язання вчинити певні дії позивач порушив правила юрисдикції.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктивний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності.
Оскільки спір виник з публічно-правових відносин, тому згідно статті 19 КАС України дані правові відносини повинні врегульовуватись судами віднесених до адміністративної юрисдикції.
До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта.
Зазначений висновок відповідає правовому висновку викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 12.06.2019 року у справі № 645/212/18.
З огляду на вказане, вважаю, що у даній справі виникли саме публічно-правові відносини, оскільки Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області діє як суб`єкт владних повноважень, дії якого щодо позивача останній вважає неправомірними та такими, що порушують його права.
Отже, з урахуванням вищевикладених підстав та висновків, вбачається, що позовні вимоги про зобов`язання Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області вчинити певні дії повинні бути розглянуті в порядку адміністративного судочинства.
Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення.
Відповідно до п. 1 п. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
За таких обставин, наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про зобов`язання вчинити певні дії, оскільки зазначені позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
Оскільки місцезнаходження позивача та відповідача є Київська область, відповідно справа підсудна Київському окружному адміністративному суду.
Керуючись ст. 186, 260, 261, 353 ЦПК України, -
У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи має відбуватися в порядку адміністративного судочинства і відноситься до юрисдикції Київського окружного адміністративного суду.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяА. Ю. Цуранов