Справа № 452/836/18
Суддя: Казан І. С.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 452/836/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"31" травня 2021 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді Казана І.С.

при секретарі Макаревич Л.Р.,

із участю: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Самборі Львівської області у залі суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної Фіскальної Служби України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що постановою заступника начальника Львівської митниці ДФС Скромним Я.І. від 27.03.2018 року №1379/20900/18 на нього накладено адміністративне стягнення в розмірі 8500грн. за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, відповідно до якої встановлено, що в ході перевірки баз даних ЄАІС ДФС України ОСОБА_1 7 грудня 2017 року о 15.47год. ввіз на митну територію України автомобіль марки «Citroen berlingo» із державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , через митний пост «Смільниця» Львівської митниці ДФС без письмового декларування та всіх митних платежів, перевищивши термін перебування під митним контролем більше ніж на десять діб. ОСОБА_1 вважає, що вищевказана постанова винесена без з`ясування фактичних обставин справи, оскільки не вивезення зазначеного автомобіля відбулося з незалежних від нього причин, а саме через несправність та пошкодження вищевказаного транспортного засобу, про що було повідомлено службових осіб, але таке не враховано під час складання протоколу та прийняття постанови; а тому просить її скасувати в частині накладення стягнення.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у зверненні до суду, просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №1379/20900/18 від 27.03.2018 року.

Представник Львівської митниці ДФС України подав відзив на позов ОСОБА_1 , в якому зазначив, що обставини на які вказує позивач як причину перевищення, терміни перебування під митним контролем без сплати відповідних платежів не відносяться до передбачених Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму; однак на виклик в суд не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення; за таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін із урахуванням особливостей, передбачених ст. 286 КАС України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з наступних підстав:

Судом установлено, що згідно постанови посадової особи Львівської митниці ДФС від 27 березня 2018 року №1379/20900/18 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу розміром п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 8500грн.; яке полягало в тому, що ОСОБА_1 07.12.2017 року о 15.47год. ввіз на митну територію України автомобіль марки «Citroen berlingo» із державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 через митний пост «Смільниця» Львівської митниці ДФС в митному режимі «транзит» без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, перевищивши термін перебування під митним контролем більше ніж на десять діб; будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставини непереборної сили у відповідності до вимог ст. 460 МК України, ОСОБА_1 до митного контролю не надав; справи про порушення митних правил, передбачених ст. 470 МК України, розглядаються митними органами, що передбачено ч. 1 ст. 522 МК України.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України, встановлено строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

Згідно ч. 1 ст. 381 МК України встановлено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Отже, пропуск ввезеного позивачем автомобіля здійснено у порядку, передбаченому нормами ч. 1 ст. 381 МК України - в митному режимі «транзит» на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України для автомобільного транспорту.

Згідно ч. 2 ст. 95 МК України до строків зазначених у ч. 1 даної статті, не включається час дії обставин, зазначених у ст. 192 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 МК України у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобов`язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

У відповідності до ч. 1 ст. 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однаково відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, на підставі вищевказаного та наведених норм Закону суд приходить до висновку, що заступником начальника Львівської митниці було поспішно винесено постанову без дотриманням вимог МК України, КУпАП, зокрема щодо своєчасності, повноти, всебічності та об`єктивності з`ясування обставин справи; у свою чергу позивачем представлено докази протиправності оскаржуваної постанови, що повністю спростовують позицію відповідача, про що ОСОБА_1 водночас було повідомлено посадову особу як при складенні протоколу про адміністративний проступок та під час розгляду заступником начальника Львівської митниці ДФС Скромним Я.І. і винесенням останнім постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Окрім наведеного суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 4 ст. 3 МК України у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

У судовому засіданні безпосередньо ОСОБА_1 пояснив, що був позбавлений можливості доставити вищевказаний автомобіль для вивезення його з території України в передбачений законом строк, оскільки такий був у несправному стані, що підтверджено відповідними документами (квитанція, акт виконаних робіт, довідка про несправність); ним було надіслано повідомлення про несправність автомобіля до Львівської митниці разом із підтверджуючими даними. Також судом ураховано, що ОСОБА_1 після усунення технічних несправностей транспортного засобу, такий було дійсно 27.02.2018р. вивезено за межі митної території України.

Розділом VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012р. №657, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.10.2012р. за №1669/21981, визначено порядок документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили.

У п. 2 розділу VIII Порядку надано розуміння термінів «документальне підтвердження» та «факт аварії чи дії обставин непереборної сили», а саме: документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили; факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Згідно з п. 3 Порядку залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Разом з тим помилковою є позиція представника відповідача з покликанням на вимоги ст. 460 МК України, що подані ОСОБА_1 документи не підтверджують факт аварії або дії обставин непереборної сили на момент складання протоколу, оскільки це спростовується поясненнями та підтверджуючими документами даними позивачем, чого посадовою особою заступником начальника Львівської митниці ДФС Скромним Я.І. при винесенні постанови в справі про порушення митних правил №1379/20900/18 від 27.03.2018 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України і накладення адміністративного стягнення ураховано не було жодним чином, а також поза увагою посадової особи залишилось питання, що ОСОБА_1 на час розгляду адміністративних матеріалів вже перемістив автомашину із України у Польщу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, згідно ч. 1 вказаної статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи з принципів адміністративного судочинства і, в тому числі верховенства права; відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України та згідно зі ст. 129 ч. 3 п. 9 Конституції України основною засадою судочинства є обов`язковість рішень суду; ураховуючи вищенаведене, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, безпосередні пояснення позивача та письмову позицію відповідача; те, що притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил відбулося без повного та належного з`ясування всіх обставин справи і встановлення його вини, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю у межах заявленої ним позовної вимоги.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 10, 195, 242-246, 257, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову в справі про порушення митних правил №1379/20900/18 від 27.03.2018 року заступника начальника Львівської митниці ДФС Скромного Я.І. про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення 8 червня 2021 року повного судового рішення.

Суддя