Справа № 557/709/21
Суддя: Тишкун П. В.
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №557/709/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року смт. Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Тишкуна П.В.

за участю секретаря судових засідань Гуменюк Н.П.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Андріюка С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Рівненській області, Департаменту патрульної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАН № 4165171 від 05 травня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Гощанського районного суду з адміністративним позовом до ГУНП в Рівненській області, ДПП України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАН № 4165171 від 05 травня2021 року.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 05.05.2021 року поліцейським відділення № 5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області старшим лейтенантом поліції Гуц О.Л. було винесено постанову серії ЕАН № 4165171 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.121,ч. 5 ст.121, ч. 6 ст.121 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Згідно вказаної постанови, 05.05.2021 року о 19 год. в смт Гоща по вул. Незалежності водій ОСОБА_1 порушив правила користування засобами пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, керував ТЗ у якого відсутній передбачений конструкцією задній бампер, не перереєстрований у встановленому законом порядку протягом 10 діб з моменту переобладнання, чим порушив п.30.1 ПДР керування водієм ТЗ не перереєстрованим в установленому порядку.

Вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню оскільки після зупинки транспортного засобу, висловлення поліцейським суб`єктивних звинувачень, він відразу, без жодних належних доказів, у патрульному автомобілі виніс оскаржувану постанову, чим грубо порушено вимоги ст.ст.278,279 КУпАП. Вважає, що при винесенні постанови на місці зупинки транспортного засобу, поліцейським не було повно, об`єктивно та всебічно досліджено всі обставини справи, не дотримано його прав, як особи яка притягається до адміністративної відповідальності, хоча він був не згідний з інкримінованими йому правопорушеннями.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з підставі викладених у позовній заяві і просив його задовольнити. Представник позивача адвокат Андріюк С.М. зазначив, що лише опис суті адміністративного правопорушення у постанові не може бути належним, беззаперечним доказом вчинення правопорушення, а інші докази вчинення позивачем правопорушення відсутні, вважає постанову незаконною і просить її скасувати.

Представник відповідача ГУНП в Рівненській області в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду адміністративної справи, про причини неявки суд не повідомляв, про розгляд справи у своїй відсутності не клопотав, відзиву проти позову не подавав.

Представник відповідача ДПП України в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду адміністративної справи, про причини неявки суд не повідомляв, про розгляд справи у своїй відсутності не клопотав, відзиву проти позову не подавав. Подав заяву, згідно з якою він не є належним відповідачем у справі, оскільки сектор реагування патрульної поліції відділення поліції № 5 (смт. Гоща) Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області не є територіальним підрозділом Департаменту патрульної поліції.

Заслухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.05.2021 року поліцейським відділення №5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області старшим лейтенантом поліції Гуц О.Л. було винесено постанову серії ЕАН № 4165171 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.121, ч. 5 ст.121, ч. 6 ст.121 КУпАП, на підставі ст.36 КУпАП накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

З описової частини постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 4165171 від 05 травня 2021 року, вбачається, що позивача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.121, ч. 1 ст.121. ч.6 ст.121, згідно ч. 2 ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. за те, 05.05.2021 року о 19 год. 02 хв. в смт. Гоща по вул. Незалежності водій ОСОБА_1 порушив правила користування засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, керував ТЗ у якого відсутній передбачений конструкцією задній бампер, не перереєстрований у встановленому законом порядку протягом 10 діб з моменту переобладнання, чим порушив п.30.1 ПДР керування водієм ТЗ не перереєстрованим в установленому порядку та підпункт п.2.3 ПДР, підпункту «е» п.31.4.7 ПДР.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органам Національної поліції підвідомчий розгляд справ про адміністративні порушення за ч.1 ст.121 КУпАП.

Частиною 1 статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до роз`яснення наданого Конституційним Судом України в рішенні № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року по справі № 1-11/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, у вказаному рішенні Конституційний Суд України наголошує на існуванні скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення (за окремими адміністративними правопорушеннями, чітко визначеними КУпАП), відповідно до якого фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника здійснюється безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Частинами 2 та 3 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Частиною 5 статті 258 КУпАП передбачено якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вищевикладених роз`яснень Конституційного Суду України та норм КУпАП, суд дійшов висновку про те, що відповідачем правомірно застосовано скорочене провадження у справі про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу.

Разом з тим, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача з приводу неповного з`ясування обставин справи та недоведеність доказами порушення правил дорожнього руху.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП наділена наступними правами: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

На підставі вищенаведених норм законодавства, суд приходить до висновку про те, що відповідач, правомірно застосовуючи скорочений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, повинен був винести постанову за наслідками розгляду справи, виконати вимоги та дотриматись гарантій, які закріплені КУпАП, зібрати належні докази вчинення адміністративного правопорушення.

Складена постанова не містить посилання на докази, які б доводили наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог КУпАП, а також доказів на підтвердження вчинення позивачем відповідного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, як і використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року, у справі № 357/10134/17 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 72 - 76, 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В оскаржуваній постанові серії ЕАН № 4165171 від 05.05.2021 р. відсутні посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.121, ч. 5 ст.121, ч. 6 ст.121 КУпАП. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, доказів на підтвердження вчинення позивачем вищевказаних адміністративних правопорушень не надали, відзиву щодо пред`явленого адміністративного позову, не направили.

Підпунктом «в» п. 2.3 Правил дорожнього руху передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Згідно з п.30.1 Правил дорожнього руху власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Відповідно до підпункту «е» п.31.4.7 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Позивач заперечує факт порушення вказаних підпунктів ПДР і зазначає, що на момент зупинки його поліцейським він рухався на автомобілі «RORD TRANSIT», д.н.з. НОМЕР_1 з СТО до гаража, де зберігає автомобіль. Жодних переобладнань він не здійснював, а зняття заднього бамперу було зумовлено ремонтом автомобіля.

Відповідачем, докази на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, до суду надані не були.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.121, ч. 5 ст.121, ч. 6 ст.121 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем, прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАСУ, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність скасування постанови серії ЕАН № 4165171 від 05.05.2021 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.121, ч. 5 ст.121, ч. 6 ст.121 КУпАП.

Враховуючи встановлені судом обставини та відповідні їм докази, позов підлягає задоволенню шляхом скасування постанови, яка є предметом спору, а з метою повного захисту порушеного права позивача - закриття провадження у справі.

Разом з тим, суд звертає увагу на наступне.

Позов пред`явлено до двох співвідповідачів - Головного управління національної поліції в Рівненській області та Департаменту патрульної поліції України. Судом встановлено, що оскаржувану постанову складено поліцейським ВП №5 Рівненського РУП Головного управління НП в Рівненській області Гуцом О.Л.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №730 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, зокрема, Департамент патрульної поліції як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції.

Відповідно до п.3 Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України від 06 листопада 2015 року №73, Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і територіальних (відокремлених) підрозділів Департаменту патрульної поліції.

До структури головних управлінь НП в областях належать сектори реагування патрульної поліції, для відділів поліції, де відсутні підрозділи Департаменту патрульної поліції.

Тому, працівники головних управлінь Національної поліції України в областях не відносяться до структури ДПП України. Відтак, Департамент патрульної поліції України не може вважатися належним відповідачем у справі.

Згідно з чч. 3 і 4 ст. 48 КАСУ, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

З огляду на належність поліцейського ВП №5 Рівненського РУП Головного управління НП в Рівненській області Гуца О.Л., який склав оскаржувану постанову, до структури Головного управління НП в Рівненській області, останнє є належним відповідачем по справі, тому не підлягає залученню інший відповідач взамін неналежного.

Відповідно до постанов Верховного Суду від 26 грудня 2019 року по справі №724/716/16-а та від 17 вересня 2020 року по справі №742/2298/17 суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

З огляду на те, що Головне управління національної поліції в Рівненській області є належним відповідачем у справі і його залучено до участі у справі шляхом подання позовної заяви до нього, суд виносить рішення по суті заявлених позовних вимог щодо нього, як належного відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, у зв`язку з задоволенням позову, судовий збір, що був сплачений позивачем при зверненні до суду, підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень Головного управління національної поліції в Рівненській області в розмірі 454,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 244-246, 250, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4165171 від 05 травня 2021 року, винесену поліцейським ВП №5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області старшим лейтенантом поліції Гуцом Олександром Леонідовичем, на підстав ст.36 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп. за адміністративні правопорушенні, передбачені ч.ч. 1, 5, 6 ст. 121 КУпАП, та провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління національної поліції в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на дане рішення суду подається через Гощанський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Тишкун П.В.