Справа № 640/24996/19
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2021-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 червня 2021 року

м. Київ

справа № 640/24996/19

адміністративне провадження № К/9901/21214/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Ханової Р.Ф.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві

на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року

у справі №640/24996/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

09 червня 2021 року до Верховного Суду вчетверте надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року у справі №640/24996/19, предметом спору у якій є визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень: № від 09.08.2019, яким застосовано штраф за платежем "податок з доходів фізичних осіб" в розмірі 510,00 грн; № від 08.08.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "військовий збір" в розмірі 68858,00 грн, в т. ч. штрафні санкції в розмірі 13771,61 грн; № від 08.08.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб" в розмірі 865343,90 грн, в т.ч. штрафні санкції в розмірі 174068,78 грн, прийняті Головним управлінням ДФС у м. Києві на підставі акта «Документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017» від 19.06.2019 №1474/26-15-42-05/ НОМЕР_1 .

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Головне управління ДПС у м. Києві підставою касаційного оскарження зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував статті 42, 79 Податкового кодексу України без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі № 823/1606/17, від 30 жовтня 2020 року у справі № 140/30/20.

Разом з тим постановою Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі № 823/1606/17 судові рішення скасовано, справу направлено на новий розгляд, що свідчить про те, що правову позицію щодо застосування певної норми у цій справі остаточно не сформовано.

Щодо постанови Верховного Суду 30 жовтня 2020 року у справі № 140/30/20, то зазначаючи статті 42, 79 Податкового кодексу України, які суд апеляційної інстанції застосував без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, скаржник не вказав відповідні пункти цих норм, оскільки стаття 42 містить пункти 42.1-42.6, а стаття 79 - пункти 79.1-79.5.

У справі № 140/30/20 стаття 79 Податкового кодексу України не застосовувалась, а щодо статті 42, то Верховним Судом зазначено про неправильне застосування судами попередніх інстанцій, зокрема, пунктів 42.2, 42.5 статті 42 Податкового кодексу України.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Наведення підстав касаційного оскарження має бути стосовно кожного оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Також Головне управління ДПС у м. Києві як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 4 частини четвертої статті 328 та частину другу статті 353 КАС України, зазначаючи, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права: пункт 4 частини третьої статті 2, частину четверту статті 9 КАС України.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

При цьому пункт 1 частини другої статті 353 КАС України регламентує прийнятність доводів про недослідження судом зібраних у справі доказів виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 330, 332, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року у справі №640/24996/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.Ф. Ханова