Справа № 420/135/21
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2021-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/135/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

за участі секретаря Загрійчук О.В.

представника позивача Цимбал С.Ю.

представника відповідача Коротких А.М.

розглянувши за правилами загального позовного провадження (у відкритому судовому засіданні по суті) справу за адміністративним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю ДАКСС до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАКСС» до Головного управління ДПС в Одеській області в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення ГУ ДПС в Одеській області:

№ від 30.10.2020 року, яким було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 224 890 грн.;

№ від 30.10.2020 року, яким було застосовано суму збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 610 604 грн. - штрафних санкцій з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в результаті завищення від`ємного значення з податку на додану вартість у загальному розмірі 305 302 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне.

30.10.20520 року на юридичну адресу ТОВ «ДАКСС» отримані податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області:

№ від 30.10.2020 року, яким було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 224890 грн.

№ від 30.10.2020 року яким було застосовано суму збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 610604 грн. - штрафних санкцій з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в результаті завищення від`ємного значення з податку на додану вартість у загальному розмірі 305302 грн.

На думку позивача вказані ППР, є протиправними та такими, що базуються виключно на припущеннях, щодо нереальності не надання первинних документів господарських операцій з контрагентами ТОВ «ДАКСС», а отже підлягають скасуванню з огляду на таке.

Актом перевірки встановлено завищення ПДВ з 01.12.2019 року по 31.07.2020 року у сумі 835 494 грн., в тому числі за періодами та контрагентами:

грудень 2019 року в сумі 835 494 грн. ТОВ ЛІМО БІЛД» ().

Як випливає з Акту перевірки, завищення податку встановлено по причині не надання первинних документів в результаті чого були порушення п.44.1 ст.44, 198.1, 198.2, 198.3 ст.198 ПКУ, Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (із змінами та доповненнями), Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704 (із змінами і доповненнями), сума податкового кредиту (р. 10.1 Декларації) завищена на 835 494 грн., у тому числі за грудень 2019 р. у сумі 835494 грн.

Слід зазначити, що в додатку № 1 до Акту перевірки не вказано про не надання ТОВ "ДАКСС" первинних документів щодо господарських взаємовідносин із ТОВ «ЛІМО БІЛД» ( код за 4).

Крім того, 06.02.2020 року ТОВ "ДАКСС" отримало запит за №3044/10/15-32- 05-09-07 від 26.02.2020 року щодо надання податкової інформації у вигляді пояснень та їх документальних підтверджень по взаємовідносинам ТОВ "ДАКСС" з ТОВ "ЛІМО БІЛД" за грудень 2019 року.

ТОВ "ДАКСС" надав пояснення та копії документів завірені підписом директора та печаткою підприємства.

Актом перевірки встановлено завищення податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ «ЛІМО БІЛД`Т» на суму 835 494 грн. грн., в т.ч. у грудні 2019 року на 835 494 грн., а в Акті не зазначено по яким саме податковим накладним встановлено відхилення між задекларованими податковими зобов`язаннями ТОВ «ДАКСС» та задекларованим податковим кредитом ТОВ «ЛІМО БІЛД».

Також у Акті перевірки зазначається , порушення відбулись за рахунок того ,що нібито ТОВ "ДАКСС" на запит не надав наступні документи по ТОВ "ЛІМО БІЛД":

- Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат по договору 19.04.2019 р. №167/18-1;

- Акт приймання виконаних будівельних робіт по договору від 19.04.2019 р. №167/18-1;

- Підсумкова відомість ресурсів по договору від 19.04.2019 р. №167/18-1;

- Локальний кошторис на будівельні роботи по договору від 19.04.2019 р.№167/18-1

- Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат по договору від 07.06.2019 р. №99/19-1;

- Акт приймання виконаних будівельних робіт по договору від 07.06.2019 р. № 99/19-1;

- Підсумкова відомість ресурсів по договору від 07.06.2019 р. № 99/19-1;

- Локальний кошторис на будівельні роботи по договору від 07.06.2019 р. № 99/19-1.

ТОВ "ДАКСС" не погоджується з висновками ГУ ДПС України в Одеській Області та вважає їх хибними, противоправними та упередженими:

Перевіряючі на сторінці 8 акту перевірки чітко описують дані аналітичного обліку по рахунку 631 "Розрахунки з постачальниками та підрядниками" та згідно з документами, наданими до перевірки, встановлено, що за умовами договорів ТОВ "ДАКСС", іменований надалі "Замовник", в особі директора ОСОБА_1 , який діє на підставі Статуту, з одного боку та ТОВ "ЛІМО БІЛД" іменований надалі "Підрядник", в особі директора ОСОБА_2 , що діє на підставі Статуту, з іншого боку в подальшому разом іменуються "Сторони", а кожна окремо - "Сторона", уклали цей Договір про наступне:

Договори підписано підрядником TOB "ЛІМО БІЛД" в особі директора А.В. Павліна та замовником ТОВ "ДАКСС" в особі директора В.К. Демченка, та скріплено печатками, місце складання договору - м. Одеса.

Наявність трудових ресурсів в охопленому узагальненою податковою інформацією періоді відповідно до звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д4) за:

червень 2019 - працювало у штаті - 8 осіб, працювало за цивільно-правовими договорами - 0 осіб, загальна сума нарахованої заробітної плати - 10664,31 грн., винагород за виконану роботу (надані послуги) за цивільно-правовими договорами - 0 грн.

липень 2019 - працювало у штаті - 8 осіб, працювало за цивільно-правовими договорами - 0 осіб, загальна сума нарахованої заробітної плати - 33700 грн., винагород за виконану роботу (надані послуги) за цивільно-правовими договорами - 0 грн.

серпень 2019 - працювало у штаті - 8 осіб, працювало за цивільно-правовими договорами - 0 осіб, загальна сума нарахованої заробітної плати - 33700 грн., винагород за виконану роботу (надані послуги) за цивільно-правовими договорами - 0 грн.

вересень 2019 - працювало у штаті - 8 осіб, працювало за цивільно-правовими договорами - 0 осіб, загальна сума нарахованої заробітної плати - 33700 грн., винагород за виконану роботу (надані послуги) за цивільно-правовими договорами - 0 грн.

жовтень 2019 - працювало у штаті - 8 осіб, працювало за цивільно-правовими договорами - 0 осіб, загальна сума нарахованої заробітної плати - 33700 грн., винагород за виконану роботу (надані послуги) за цивільно-правовими договорами - 0 грн.

листопад 2019 - працювало у штаті - 8 осіб, працювало за цивільно-правовими договорами - 0 осіб, загальна сума нарахованої заробітної плати - 33700 грн., винагород за виконану роботу (надані послуги) за цивільно-правовими договорами - 0 грн.

грудень 2019 - працювало у штаті - 8 осіб, працювало за цивільно-правовими договорами - 0 осіб, загальна сума нарахованої заробітної плати - 33700 грн., винагород за виконану роботу (надані послуги) за цивільно-правовими договорами - 0 грн.

Відповідно до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1 -ДФ) за:

-2 квартал 2019 від 08.08.2019 № працювало за трудовими договорами (контрактами) - 8 осіб, за цивільно-правовими договорами - 0 осіб, сума нарахованого доходу - 10664,31 грн.

- 3 квартал 2019 від 12.11.2019 № працювало за трудовими договорами (контрактами) - 8 осіб, за цивільно-правовими договорами - 0 осіб, сума нарахованого доходу - 101100 грн.

- 4 квартал 2019 від 16.01.2020 № працювало за трудовими договорами (контрактами) - 8 осіб, сума нарахованого доходу - 101100 грн.

Також перевіряючи описують в акті перевірки, що ТОВ "ЛІМО БІЛД" по рішенню суду виключили зі статусу платників податків, які мають ознаки ризиковості.

У переліку Єдиного державного реєстру судових рішень знаходиться Рішення Одеського окружного адміністративного суду №90916518 від 12.08.2020 (судова справа №420/1748/20) щодо дій комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС в Одеській області по віднесенню платника податку на додану вартість до переліку платників, які мають ознаки ризиковості стосовно ТОВ "ЛІМО БІЛД" - визнати протиправними та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну видану ТОВ "ЛІМО БІЛД" ( ) №1 від 29.01.2020 зареєструвати з 10.02.2020.

Також в акті перевірки вказано, що: ТОВ "ДАКСС" отримано податкові накладні від ТОВ "ЛІМО БІЛД" на загальну суму 6 958 437,56 гри., в т.ч. ПДВ - 1 159 739,59 грн.

Суми ПДВ за зазначеними податковими накладними включено ТОВ "ДАКСС" до складу податкового кредиту з податку на додану вартість за грудень 2019 і відповідає даним додатку 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту» до декларації з податку на додану вартість за грудень 2019 та даним Єдиного реєстру податкових накладних.

Що підтверджено реєстром податкових накладних на податковий кредит з електронного кабінету та реєстру виданих та отриманих податкових накладних за грудень 2019 року та Декларацією з податку на додану вартість за грудень 2019 року. Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів.

В ході проведення перевірки встановлено віднесення вищезазначених сум до складу рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» у 2019 році.

Відповідно до Довідки про загальну інформацію щодо платника податків TОB «ДАКСС» та його діяльність за період з 01.12.2019 по 31.07.2020 перевіряючими було сформовано додаток № 1 до акту перевірки, яким підтверджено, що перевірка була вибірковою, п.2.11 Розділ II Загальних Положень та на момент закінчення перевірки ніяких питань з ненадання первинних бухгалтерських документів не виникало. ТОВ "ДАКСС" надав всі необхідні документи згідно переліку, який описаний в акті перевірки п.2.12, розділу II Загальних Положень.

В ході перевірки ТОВ «ДАКСС» надано запит від 25.09.2020 року щодо надання документів.

ТОВ "ДАКСС" повідомило, що первинні бухгалтерські документи які вище вказані у запиті від 25.09.2020 року були надані під час перевірки та ще раніше згідно з запитом ГУ ДПС в Одеській області за № 3044/10/15-32-05-09-07 від 26.02.2020 року " Щодо подання податкової інформації у вигляді пояснень та їх документальних підтверджень" Відповідь та первинні бухгалтерські та податкові документи за вищевказаним запитом було направлено листом з додатками на адресу ДПС в Одеській області, народно через канцелярію ДПС в Одеській області 23.03.2020 року вихідний № 2303/2020 від 23.03.2020 року. Відмітка про отримання канцелярією 23.03.2020 рік .

Запит ДПС України Головного Управління в Одеській області за № 3044/10/15-32-05-09-07 від 26.02.2020 року отриманого ТОВ "ДАКСС" 10.03.2020 року.

Відповідь ТОВ "ДАКСС" на запит 3044/10/15-32-05-09-07 № 2303/2020 від 23.03.2020 року.

Таким чином під час перевірки, ТОВ "ДАКСС надало перевіряючим достовірні та в повному обсязі первинні бухгалтерські та податкові документи.

Як зазначається у Акті, перевіркою встановлено завищення податкового кредиту з ПДВ у розмірі 835 494 грн., в т.ч. за грудень 2019 року по ТОВ "ЛІМО БІЛД"

В акті перевірки не наведено жодних обставин та доказів, які б свідчили про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Про обов`язковість надання таких доказів вказано у постанові Верховного суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду у справі № 826/2321/16 від 16.06.2018).

Таким чином, висновки про порушення податкових взаємовідносин з контрагентами є упередженими та не можуть стати підставою для позбавлення ТОВ «ДАКСС» права на формування податкового кредиту за фактом реальності здійснення господарських операцій чи стверджувати про заниження сплати податку на додану вартість.

Надані докази щодо використання отриманих від контрагентів робіт у господарській діяльності ТОВ «ДАКСС», руху активів та власного капіталу, відповідності економічному змісту укладених угод та підтвердження господарських операцій належним чином оформленою первинною документацією унеможливлюють позбавлення позивача права на податковий кредит. Більш того зазначене що суперечить ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод громадян.

Зазначені обставини підтверджується доказами, а саме актами виконаних будівельних робіт, роботи за якими виконувались на користь Генпідрядників ТОВ «ДАКСС » і т.д.

З наданих документів чітко вбачається, що під час виконання даних робіт, а дані акти з переліком використаних матеріалів підписані з боку Замовників робіт без зауважень. Більш того період придбання та використання даних матеріалів співпадає з періодом виконання таких робіт.

ТОВ «ДАКСС» володіє достатнім обсягом матеріально технічної бази придатної для зберігання Товарів, зокрема орендує нежитлові приміщення складу та офісу, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується укладеними платником податків договорами оренди № 0011 від 01.02.2019 року.

Проте, як правило, придбані за договорами поставки Товари одразу спрямовуються на об`єкти з метою виконання підрядних робіт, списуються на підставі Підсумкових відомостей ресурсів та актів на списання матеріалів (обладнання в будівництво).

Податковий орган повідомляє в акті перевірки про те, що контрагент ТОВ "ЛІМО БІЛД", має трудові, матеріальні та інші ресурси для ведення господарської діяльності , знаходяться за юридичною адресою. Сплачують податки з доходів фізичних осіб на користь платників податку, сторінка акту № 9,10.

Ці дані свідчать про право на включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту та заслуговують на увагу з огляду на те, що чинне податкове законодавство не ставить у залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання визначення складу податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Зазначене узгоджується із конституційним принципом індивідуального характеру юридичної відповідальності, судової практики Європейського з прав людини у рішенні по справі «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії» (заява №6689/03), рішення по справі «Інтерсплав проти України» (заява № 803/02); Верховний суд у складі колегії Касаційного адміністративного суду у постанові № 813/5852/15 від 27,02.2018 в черговий раз наголосив, що добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через будь-які негаразди із його контрагентом.

Верховний суд у складі колегії Касаційного адміністративного суду у постанові № 816/809/17 від 27.03.2018 в черговий раз наголосив, що норми податкового законодавства не визначають місце знаходження платника податку (контрагента) та його звітування до контролюючих органів як критерій правового статусу платника податків (позивача) щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 02.02.2021 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 22.03.2021 продовжено строк для проведення підготовчого провадження по справі на 30 днів.

Ухвалою суду від 13.04.2021 року із занесенням до протоколу підготовчого засідання задоволено клопотання представника відповідача за вхід. №ЕП/9475/21 від 08.04.2021 року та замінено неналежного відповідача на його правонаступника (Код ЄДРПОУ: ВП 44069166).

Ухвалою суду від 13.04.2021закрито підготовче провадження по адміністративній справі.

Ухвалою суду від 13.05.2021 зупинено провадження по справі.

Ухвалою суду від 31.05.2021 року занесеною до протоколу судового засідання поновлено провадження по справі.

23.02.2021 року за вх. № 8891/21 від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що порушення відбулись за рахунок не надання первинних документів а саме:

По податковим накладним від 26.12.2019 р. №15 на суму 1871165,56 грн., в тому числі ПДВ 478527,59грн. та від 27.12.2019 р. № 14 на суму 2141798,42 грн., в тому числі ПДВ 356966,40 грн. із контрагентом-постачальником ТОВ «ЛІМО БІЛД», суми ПДВ яких включені до складу податкового кредиту за грудень 2019 р. до перевірки не надано наступні документи:

- довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2019 р. по договору 19.04.2019 р. №167/18-1;

- акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 р. по договору від 19.04.2019 р. №167/18-1;

- підсумкова відомість ресурсів по договору від 19.04.2019 р. №167/18-1;

- локальний кошторис на будівельні роботи по договору від 19.04.2019 р. №167/18-1;

- довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2019 р. по договору від 07.06.2019 р. № 99/19-1; акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 р. по договору від 07.06.2019 р№ 99/19-1;

- підсумкова відомість ресурсів по договору від 07.06.2019 р. № 99/19-1; локальний кошторис на будівельні роботи по договору від 07.06.2019 р. № 99/19-1.

26.02.2021 р. за вх. № ЕП/10010/21 від представника ТОВ «ДАКСС» надійшла відповідь на відзив.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАКСС» зареєстроване 06.04.2011. Статус платника податку на додану вартість отримано 07.04.2011.

Статус платника єдиного внеску отримано 08.04.2011.

Основним видом діяльності Товариства за КВЕД-2010 являється будівництво житлових і нежитлових будівель (41.20), а також малярні роботи та скління (43.34), покрівельні роботи (43.91), надання в оренду будівельних машин і устаткування (77.32), оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (46.73), діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах (71.12).

У штаті ТОВ «ДАКСС» працює 2020 рік - 27 осіб, які виконують, відповідно до штатних розписів, адміністративні функції: директор, головний бухгалтер, бухгалтер, головний інженер, інженер ВТВ, інженер-проектувальник, економіст, менеджер з постачання, начальник дільниці. виконавець робіт, слюсар, електромонтажник, електрогазозварник, монтажник будівельний, опоряджувальний, маляр-штукатур, прибиральник службових приміщень.

Товариство для провадження господарської діяльності орендує нежитлові приміщення загальною площею 115 кв.м. - склад та 77 кв.м. - офіс, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Онезька 5, також орендує вантажний бортовий автомобіль ГАЗ 3302 414, державний номер НОМЕР_1 .

Ліцензія ДАБІ від 20.02.2019 № 9-Л з переліком видів робіт провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів IV категорії складності та змінами (доповненнями) до переліку робіт провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів IV, V категорії складності (клас наслідків СС2, СС3) від 20.02.2019 р.

На підставі п.п. 191.1.6 п. 191.1 ст. 191, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 та п. 200.11 ст. 200 Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ДАКСС» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2020 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 18.08.2020 № від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.

В ході перевірки ТОВ «ДАКСС» було надано запит від 25.09.2020 року щодо надання документів.

Від ТОВ «ДАКСС» отримано завірені копії документів з наданням первинних документів по взаємовідносинам з ТОВ "СІЄСТАБУД":

Договори поставки від 13.01.2020 р. №8/20, від 21.01.2019 р. №4;

Видаткові накладні, товаро - транспортні накладні, подорожні листи

Оборотно-сальдові відомості по рахунках 361 «Розрахунки з покупцями та замовниками» 311 «Розрахунковий рахунок», ЗОЇ «Каса в національної валюті», 702 «Доход від реалізації товарів», 703 «Доход від реалізації робіт та послуг», 903 «Собівартість реалізованих робіт та послуг», 92 «Адміністративні витрати», 93 «Витрати на збут», 685 «Розрахунки з іншими кредиторами», 37 «Розрахунки з іншими дебіторами», 10 «Основні засоби».

Картка по рахунку 631 з контрагентом ТОВ «СІЄСТАБУД».

Договір перевезення вантажу автомобільним транспортом з ФОП « ОСОБА_3 » б/н від 02.01.2019 р.

Договір оренди (найму) транспортного засобу з гр. ОСОБА_4 від 18.012018 р.

Від ТОВ «ДАКСС» отримано завірені копії документів по взаємовідносинам з ТОВ «ЛІМО БІЛД» з наданням первинних документів:

Договір від 13.05.2019 р. № 16/19-1;

Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2019 р. по договору від 13.05.2019 р. № 16/19-1;

Акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 р. по договору від 13.05.2019 р. № 16/19-1;

Підсумкова відомість ресурсів по договору від 13.05.2019 р. № 16/19-1;

Локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-6 на Електротехнічні рішення «будівництво будівлі казарми у військовому містечку»

Договірна ціна на будівництво будівлі казарми у військовому містечку Дачне-2, с. Дачне, Одеська область, Д-2/2803-3

Акти прийому-передачі матеріалів для виконання робіт будівництва будівлі казарми у військовому містечку Дачне-2, с. Дачне, Одеська область, Д-2/2803-3, подорожні листи.

Договір від 08.11.2019 р. № 36/19-1;

Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2019 р. по договору від 08.11.2019 р. №36/19-1;

Акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 р. №1 по договору від 08.11.2019 р. № 36/19-1;

Підсумкова відомість ресурсів по договору від 08.11.2019 р. № 36/19-1;

Локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 на капітальний ремонт приміщень у будівлі штабу за адресою: м. Одеса, військове містечко №1. Шифр 1 /24/ЗБ-19».

Договірна ціна на будівництво будівлі казарми у військовому містечку Дачне-2, с. Дачне, Одеська область, Д-2/2803-3.

Акти прийому-передачі матеріалів на капітальний ремонт приміщень у будівлі штабу за адресою: м. Одеса, військове містечко №1. Шифр 1/24/ НОМЕР_2 .

Картка по рахунку 631 з контрагентом ТОВ «ЛІМО БІЛД»,

Оборотно-сальдові відомості по рахункам 361 «Розрахунки з покупцями та замовниками» 311 «Розрахунковий рахунок», 301 «Каса в національної валюті», 702 «Доход від реалізації товарів», 703 «Доход від реалізації робіт та послуг», 903 «Собівартість реалізованих робіт та послуг», 92 «Адміністративні витрати», 93 «Витрати на збут», 685 «Розрахунки з іншими кредиторами», 37 «Розрахунки з іншими дебіторами», 10 «Основні засоби».

Договір перевезення вантажу автомобільним транспортом з ФОП « ОСОБА_3 » б/н від 02.01.2019 р.

Договір оренди (найму) транспортного засобу з гр. ОСОБА_4 від 18.012018 р. подорожні листи.

Штатний розклад ТОВ «ДАКСС».

Договори від 07.06.19 №99/19-1, від 19.04.19 №167/18-1 До перевірки не надано оригінали та копії:

Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за договорами від 07.06.19 №99/19-1, від 19.04.19 №167/18-1;

Акти приймання виконаних будівельних робіт за договорами від 07.06.19 №99/19-1, від 19.04.19 №167/18-1;

Підсумкова відомість ресурсів по договору від за договорами від 07.06.19 №99/19-1, від 19.04.19 №167/18-1;

Локальний кошторис на будівельні роботи за договорами від 07.06.19 №99/19-1, від 19.04.19 №167/18-1;

Договірна ціна на будівництво за договорами від 07.06.19 №99/19-1, від 19.04.19 №167/18-1. Складено акт щодо ненадання документів у ході перевірки від 01.10.2020 року №696/15-32-07- 02/37609167.

Проведеною перевіркою відображеного показника за період з 01.12.2019 по 31.07.2020 в сумі 6499655 грн. на підставі даних регістрів бухгалтерського обліку та первинних документів (договорів, податкових накладних, розрахунків коригування, платіжних доручень, видаткових накладних, актів виконаних робіт (КБ-2в, КБ-3) та інш.), встановлено завищення задекларованих ТОВ «ДАКСС» показників у рядку 10.1 Декларацій «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України з основною ставкою» всього у сумі 835 494 грн., в тому числі грудень 2019 року в сумі 835494 грн.

Згідно з актами виконаних робіт ТОВ "ДАКСС" отримано роботи (послуги) від ТОВ «ЛІМО БІЛД».

До вищезазначених актів виконаних робіт надано договори, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, підсумкові відомості ресурсів, локальні кошториси, договірні ціни, акти прийому-передачі матеріалів для виконання будівельних робіт.

Відповідно проведеного аналізу даних «Податковий блок», співставлення податкового кредиту та єдиного реєстру податкових накладних, номенклатура переданих матеріалів ТОВ «ДАКСС» для виконання робіт купує будівельні матеріали у постачальників, які підтверджуються придбанням цих матеріалів по ланцюгу постачання.

ТОВ «ДАКСС» до перевірки надано подорожні листи на перевезення матеріалів на об`єкти будівництва, які здійснювались орендованим транспортним засобом марки ГАЗ модель 3302 414 (договір оренди (найму) транспортного засобу від 18.01.2018 р. укладений з гр. ОСОБА_4 ).

Розрахунки між суб`єктом господарювання за придбання робіт здійснювалися у безготівковій формі:

08.01.2020 №1840 - 1 000 000,00 грн.

08.01.2020 № 1841 - 1 000 000,00 грн.

08.01.2020 №1839 - 232 789,38 грн.

20.01.2020 №1909 - 111 000,00 грн.

В бухгалтерському обліку зазначені операції відображено за грудень 2019 таким чином:

- Дт231 Кт631 - 5 798 697,97 грн.

- Дт6442 Кт631 - 1 159 739,59 грн.

- Дт631 Кт311 - 2 343 789,38 грн.

Станом на 31.07.2019 кредиторська заборгованість складає 4 614 648,18 грн.

По податковим накладним від 26.12.2019 р. №15 на суму 1871165,56 грн., в тому числі ПДВ 478527,59грн. та від 27.12.2019 р. № 14 на суму 2141798,42 грн., в тому числі ПДВ 356966,40 грн. із контрагентом-постачальником ТОВ «ЛІМО БІЛД», суми ПДВ яких включені до складу податкового кредиту за грудень 2019 р. до перевірки не надано наступні документи: довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2019 р. по договору 19.04.2019 р. №167/18-1; акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 р. по договору від 19.04.2019 р. №167/18-1; підсумкова відомість ресурсів по договору від 19.04.2019 р. №167/18-1; локальний кошторис на будівельні роботи по договору від 19.04.2019 р. №167/18-1; довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2019 р. по договору від 07.06.2019 р. № 99/19-1; акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 р. по договору від 07.06.2019 р. № 99/19-1; підсумкова відомість ресурсів по договору від 07.06.2019 р. № 99/19-1; локальний кошторис на будівельні роботи по договору від 07.06.2019р. №99/19-1.

За результатом проведеної перевірки складено акт № 6/15-32-07-02/37609167 від 08.10.2020.

Перевіркою встановлено порушення:

- п.44.1 ст.44, 198.1, 198.2, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями) ТОВ «ДАКСС» в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 610 604 грн., у тому числі за грудень 2019 року у сумі 610 604 грн.;

- п.44.1 ст.44, 198.1, 198.2, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями) ТОВ «ДАКСС» в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення з податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 224 890 грн., у тому числі за липень 2020 року у сумі 224 890 грн.

30.10.2020 р. складено податкові повідомлення - рішення ГУ ДПС в Одеській області:

№ від 30.10.2020 року, яким було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 224 890 грн.;

№ від 30.10.2020 року яким було застосовано суму збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 610 604 грн. - штрафних санкцій з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в результаті завищення від`ємного значення з податку на додану вартість у загальному розмірі 305 302 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

Пункт 44.1 статті 44.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пункти 138.1, 138.2 статті 138.

Витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов`язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об`єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139.

Не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це контролюючому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом із поданням розрахунку податкових зобов`язань за звітний податковий період. Платник податків зобов`язаний відновити втрачені, знищені або зіпсовані документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження такої заяви до контролюючого органу.

Якщо платник податку поновить зазначені документи в наступних податкових періодах, підтверджені витрати включаються до витрат за податковий період, на який припадає таке поновлення.

Пункти 198.1, 198.3, 198.6 статті 198.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Пункти 200.1, 200.2 статті 200.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

Стаття 1.

Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частина перша статті 9.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частина друга статті 9.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88:

Пункт 2.4.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пункт 2.15.

Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.

За вимогами частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо доводів про встановлення факту нереальності господарських операцій

За практикою Європейського суду з прав людини, викладеною, зокрема, у рішенні від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції», адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів, має саме податкове управління.

Такий обов`язок суб`єкта владних повноважень закріплений і в Кодексі адміністративного судочинства України, частиною другою статті 77 якого передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналіз матеріалів справи та правових норм при застосуванні до правовідносин дає підстави вважати, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при ухваленні рішень діяв без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), що призвело до безпідставного податкового навантаження на позивача.

Постанова КАС ВС від 16.04.2020 № 810/3443/18 (К/9901/35027/19):

«…будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів….».

Постанова ВС від 20 березня 2020 року у справі №813/5407/15:

«…щодо доводів відповідача про порушення, допущені суб`єктами господарювання в ланцюгу постачання, то вони також є необґрунтованими, адже порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів у ланцюгу постачання за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними…».

Постанова ВС від 12.06.2018 р. у справі № 826/11879/13-а:

«…Наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер…».

Постанова ВС від 30.03.2018 р. у справі № 821/2106/13-а:

«…Зміст господарської операції може встановлюватися з урахуванням змісту цивільно-правових чи господарсько-правових зобов`язань сторін, але не вичерпується останнім, оскільки господарська операція може мати місце навіть за відсутності цивільно-правових чи господарсько-правових відносин між платниками податків. З метою податкового обліку господарські операції можуть оформлюватися будь-якими первинними документами, зміст яких відповідає наведеним вимогам податкового законодавства, та складення яких відповідає законодавчо установленим вимогам щодо оформлення такої операції або звичаєвій практиці. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені…».

Щодо доводів про відсутність фактичного виконання операцій з контрагентом, а саме:

06 травня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи №640/4687/19, адміністративне провадження №К/9901/36567/19 (ЄДРСРУ №89087664):

«…Відповідно до п. 6, 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Мінфіну від 31.12.1999 р. №318, витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

У податковому обліку господарські операції та витрати за цими операціями, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, повинні бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесені у зв`язку з цією операцією фінансові витрати. Податковий кредит, крім іншого, має бути обов`язково підтверджений податковою накладною.

Встановлюючи обов`язкове підтвердження платником податків задекларованих показників податкового обліку належними документами, законодавець презюмує, що ці документи мають відображати реальний стан речей щодо задекларованих об`єктів оподаткування.

Превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми), як один із принципів бухгалтерського обліку, закріплений в ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та відповідає сутності податкового обліку, який відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Надання контролюючому органу належним чином оформлених документів, передбачених правовими нормами, з метою одержання податкова вигоди є підставною для її одержання, якщо контролюючий орган не встановив і не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні, суперечливі або ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Відсутність доказів порушень з боку контрагентів

Постанова Верховного Суду від 03.06.2019 р. у справі № 826/11516/15:

«…позиція податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства по суті ґрунтується на інформації, отриманій за результатами здійснення податкового контролю по взаємовідносинам контрагентів позивача із іншими особами, та без будь-яких фактів фіксації порушення зроблено висновок про нереальність господарських операцій позивача із його контрагентами. Водночас правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства не можуть свідчити про нереальність господарських взаємовідносин платника податку…».

Відсутність трудових і виробничих ресурсів

Постанова ВС від 08.05.2018 р. у справі № 815/3526/17:

«…Норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності)…».

Постанова ВС від 08.05.2018 р. у справі № 814/937/15:

«…Відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу..».

Постанова ВС від 11.06.2019 у справі № 825/2387/18:

«…відсутність у контрагента добросовісного платника податку матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу)…».

Також слід зазначити, що добросовісний платник податків не повинен зазнавати негативних наслідків через те, що контрагент надав йому послуги/доставив товар, використовуючи при цьому неоформлених працівників (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 р. № 649-р «Про заходи, спрямовані на детінізацію відносин у сфері зайнятості населення» починаючи з 05 жовтня 2018 року Державна фіскальна служба України, Державна служба України з питань праці, а також інші центральні органи виконавчої влади за участю органів місцевого самоврядування повинні проводити комплексні заходи, спрямовані на детінізацію зайнятості та доходів населення.

Комплексним заходом у даному випадку є перевірка, яка повинна проводитись спільно ДФС та Держпраці.

Така перевірка може стати аргументом про відсутність у контрагента достатніх трудових ресурсів, а не проведення такої перевірки буде доказом на користь добросовісного платника податків, якого притягають до відповідальності через припущення контролюючого органу про відсутність у його контрагентів трудових ресурсів».

Необгрунтованість податкової вигоди

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема про наявність таких обставини, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку.

Обов`язковою умовою для визнання документів доказом у адміністративній справі відповідно до вимог ст. 75 КАСУ є їх достовірність. Якщо документи складені від імені суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи), створеного з метою фіктивного підприємництва, вони не можуть бути підставою бухгалтерського та/чи податкового обліку, оскільки статус нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Відповідно, вчинені під час здійснення нелегальної діяльності операції не можуть бути легалізовані, а їх відображення у бухгалтерському та податковому обліках не може надавати встановлені законом податкові вигоди.

Висновок Верховного Суду України полягає у тому, що надання платником податків податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, окрім як якщо податковий орган не довів, що відомості, які містяться в документах, є недостовірними.

Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд в ряді постанов, зокрема в постановах від 26.02.2020 у справі №826/1308/18, від 28.10.2019 у справі №280/5058/18.

«…Про відсутність реальності господарських операцій може свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення господарських операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг; нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку…».

Отже, суд вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що у даному випадку доведення нереальності господарських операцій залежить, перш за все, наскільки якісно складена описова частина акту податкової перевірки, та наскільки повно, детально та всебічно досліджено обставини здійснення тієї чи іншої господарської операції. Як вбачається із спірних правовідносин податковим органом не досліджувались обставини здійснення господарських операцій за формальних обставин.

Первинні документи містять відомості про господарську операцію, в свою чергу, на податківців покладається обов`язок довести, що відомості, які зазначені у первинному документі, є недостовірними (Постанова ВС від 03.10.2019 року у справі №П/811/3228/14, від 17.09.2019 року у справі №813/8137/13-а, від 12 вересня 2019 року у справі №805/4357/15-а).

У даному аспекті, перевіряється безпосередній зміст первинних документів на предмет відповідності реальним наслідкам проведених господарських операцій, наявність незначних помилок, проте, не свідчить про відсутність реальності господарських операцій.

Верховний суд у Постанові від 02.04.2019 року по справі № 826/6245/18, висловив правову позицію:

«…Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного. У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.

Обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами ч. 4 ст. 9 КАС України (Постанова ВС від 24.04.2019 року у справі № 820/5629/13-а).

Щодо наявність ознак неправомірності чи не дотримання принципу належної обачності при виборі контрагентів

Постанова ВС від 27.03.2018 р. у справі № 826/1588/13-а:

Платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій, зокрема відшкодування сплаченого ПДВ у складі ціни придбаного товару. Крім того, прояв такої обачності й обережності при виборі постачальника послуг та вчинення будь яких дій на предмет перевірки податкової «доброчесності» контрагента, зокрема за доступними електронними базами даних на сайті контролюючого органу (база платників ПДВ, база анульованих свідоцтв платників ПДВ, база недобросовісних платників ПДВ, база місць масової реєстрації платників податків, отримання завірених копій статутних та реєстраційних документів, копій паспорта особи, яка підписуватиме договір, довідку про кількість співробітників контрагента, тощо) в подальшому свідчитимуть на користь висновку, що платником податків вжито належні та достатні дії щодо його обізнаності на предмет податкової «надійності» такого контрагента та вказуватимуть на правомірність формування податкового обліку за господарськими операціями з таким контрагентом…».

В свою чергу, згідно Додатку 2 до наявних в матеріалах справи договорів, попередньою умовою для виникнення зобов`язань Покупця щодо прийняття та оплати Товару є надання Продавцем Покупцю копій наступних документів (засвідчені підписом та надписом «Згідно з оригіналом», за переліком, в тому числі, ті які визначають «доброчесності» контрагента.

Щодо самостійної відповідальність за ведення податкового обліку

Частиною 2 ст. 61 Конституції України встановлює, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

«Презумпція добросовісності платника податків» означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом.

Платник податків не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини.

У пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Крім того, на недопустимість покладення тягаря негативних наслідків від встановлення протиправності дій контрагента платника податків неодноразово вказав Європейський суд з прав людини, зокрема 9 січня 2007 року у рішенні «Інтерсплав проти України», а також Верховний Суд України, зокрема у постанові № 21-1578 від 13.01.2009 року, висновок якого, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а також має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, Верховний Суд України звернув увагу на те, що платник податків, за умови його необізнаності, не може нести відповідальність за недобросовісні дії свого контрагента, а тим більше перевіряти чи реальною була воля засновників даного підприємства на здійснення господарської діяльності.

Вищенаведений висновок Європейський суд з прав людини повторно підтвердив у рішенні від 18.03.2010 року по справі Бізнес Супорт Центре проти Болгарії. При цьому у п.23 даного рішення Європейський суд з прав людини наголошує, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Втім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Супорт Центре) це не мало б.

Європейський суд з прав людини чітко констатує правило індивідуальної відповідальності платника податків та наголошує, що добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через будь-які негаразди із його контрагентом.

Відмова відшкодувати ПДВ через відсутність у контрагента статусу платника ПДВ є порушенням ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції.

Такого висновку дійшов ЄСПЛ у рішенні від 28.05.2020 року (заява №21954/16) по справі «AVTO ATOM DOO KOCHANI проти Північної Македонії».

Управління внутрішніх доходів Північної Македонії було встановлено, що один з постачальників компанії-заявника (AVTO ATOM DOO KOCHANI) не був зареєстрований для цілей ПДВ. Спираючись на результати аудиту, Управління видало платіжне доручення стосовно компанії-заявника, запровадивши додаткову вимогу щодо ПДВ у розмірі 3,266,792.00 македонських денарів.

Компанія-заявник оскаржила платіжне доручення. Адміністративний позов було відхилено Адміністративним судом (Управлінський суд), який постановив, що компанія-заявник не мала права вимагати відрахування зі свого зобов`язання з ПДВ, враховуючи, що постачальник не був зареєстрований платником ПДВ.

Європейський Суд з прав людини зазначив, що право компанії-заявника вимагати відрахування від свого зобов`язання з ПДВ склало щонайменше "законне сподівання" на отримання ефективного користування майновим правом, яке становить "володіння", у розумінні першого речення статті 1 Протоколу №1.

Компанія-заявник не мала жодної причини запідозрити постачальника в будь-яких протиправних діях. На підставі вищезазначеного Суд приходить до висновку, що в конкретних обставинах справи компанія-заявник не мала розумно доступних засобів для моніторингу, контролю за забезпеченням відповідності свого постачальника зобов`язанням з ПДВ.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини констатував порушення ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції.

Відсутність у контрагента достатньої кількості персоналу

Всім відомі позиції Верховного Суду про те, що відсутність достатньої кількості трудових ресурсів у контрагента, так само як і сертифікатів якості на поставлений товар, а тим паче взаємовідносини контрагента з іншими суб`єктами господарювання, не свідчить про нереальність господарської операції за умови підтвердження її належними первинними документами бухгалтерського та податкового обліку (Постанова ВС від 12.04.2018 року у справі № 805/4710/16-а), а відсутність у контрагента добросовісного платника податку матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).(Постанова ВС від 11.06.2019 у справі № 825/2387/18).

Контролюючий орган робить висновок про відсутність у контрагента достатніх трудових ресурсів виключно на підставі аналізу податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) та до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д4).

Якщо у цих видах звітності відображається від 1 до 3 осіб, які працюють у контрагента, то контролюючий орган робить висновок, що такої кількості осіб недостатньо для здійснення господарської операції, що перевіряється.

В свою чергу, аналізу звітності недостатньо для доведення неможливості вчинення контрагентами дій, які становлять зміст оскаржуваної господарської операції: «в межах перевірки позивача відповідачем не досліджено можливість залучення постачальниками позивача матеріально-технічних, майнових, трудових та виробничих ресурсів шляхом укладення цивільно-правових угод або іншій не забороненій законом формі у період поставок ТМЦ» (Ухвала Верховного Суду про відмову у відкритті касаційного провадження від 28.01.2019 у справі № 805/3169/18-а).

Акт перевірки не містять розрахунків, висновків експертів, інших доказів, які б підтверджували, що водії у певній кількості не зареєстровані та їх кількості недостатньо для здійснення господарської операції.

Отже, податковий орган, пропускає етап доведення і одразу переходять до висновків про неможливість контрагента поставити товари/надати послугу з огляду на місце розташування майна, оперативність, відсутність технічного персоналу тощо, гарний юрист не втратить шансу скористатись цим.

Добросовісний платник податків не повинен зазнавати негативних наслідків через те, що контрагент надав йому послуги/доставив товар, використовуючи при цьому неоформлених працівників (ст. 62 Конституції України).

Отже, зі сторони контролюючого органу не було вчинено всіх необхідних дій для доведення факту відсутності у контрагентів трудових ресурсів, а висновки про нереальність господарських операціях базуються лише на припущеннях. Чим більше аргументів буде у Вашому арсеналі, тим більша вірогідність позитивного судового рішення.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку.

Разом з цим, питання щодо необхідності такого обладнання, встановлення обставин фактичної реалізації пального та адреси зберігання пального не є предметом розгляду цієї справи, а отже вказані обставини не оцінюються судом.

Згідно з ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариство з обмеженою відповідальністю ДАКСС до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення ГУ ДПС в Одеській області:

№ від 30.10.2020 року, яким було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 224 890 грн.;

№ від 30.10.2020 року яким було застосовано суму збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 610 604 грн. - штрафних санкцій з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в результаті завищення від`ємного значення з податку на додану вартість у загальному розмірі 305 302 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАКСС» суму судового збору за подання адміністративного позову за:

платіжним дорученням № 2963 від 24.12.2020 року у сумі 12 532,41 грн. (дванадцять тисяч п`ятсот тридцять дві гривні 41 коп.);

платіжним дорученням № 3654 від 29.01.2021 року у сумі 4 580,53 грн. (чотири тисячі п`ятсот вісімдесят гривень 53 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII Перехідні положення КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАКСС» - адреса: 65033, м. Одеса, вул. Онезька, 5, , факс:

Головне управління ДПС в Одеській області - адреса: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, , телефон: , електронна пошта:

Головуючий суддя Потоцька Н.В.