Справа № 160/5800/21
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2021 року Справа № 160/5800/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «МГ Автомотів» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови, -
14.04.2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «МГ Автомотів» (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпровської митниці Держмитслужби (далі відповідач), в якій позивач просить:
- визнати протиправним рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA110320/2020/000092/1 від 13.10.2020 року та скасувати його;
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що до митного органу були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням його митної вартості за першим методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту. Однак, митниця, на думку позивача, витребувавши у підприємства додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом на підставі необґрунтованих та необ`єктивних зауважень. Надані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Позивач зазначає, що в оскаржуваному рішенні відповідачем не обґрунтовано неможливість визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, необґрунтовано визначення митної вартості товару за попередніми методами. У зв`язку із чим, на думку позивача, наявні усі підстави для скасування рішення, яке звернуто до оскарження.
Частиною 2 ст. 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч.1 ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 16.04.2021 року відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/5800/21 призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін.
18.05.2021 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні. В обгрунтування своєї правової позиції зазначив, що під час митного оформлення в інспектора виник сумнів в заявлених відомостях декларантом, оскільки містились розбіжності і неточності в поданих документах. До митного оформлення не було подано ряд документів на підтвердження заявленої митної вартості, що в свою чергу свідчить про заявлення декларантом неповних даних, а також не всіх складових митної вартості. В даному випадку були наявні розбіжності в числових значеннях, а також не підтверджено числові значення складових митної вартості товару. Враховуючи зазначені в повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за ЕМД, відмову декларанта від надання додаткових документів, ненадання документів у спростування виявлених невідповідностей, що унеможливлює перевірити числове значення вартості заявленого товару, відсутність документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, відсутність документального підтвердження ціни, що фактично сплачена, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно п.2. ст.58 МК України, п.6 ст.54 МК України. Таким чином, на думку відповідача, посадові особи митниці при прийнятті спірних рішення про коригування митної вартості та картки відмови, заявленого позивачем товару, діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
01.01.2019 року між позивачем і компанією «MOL-LUB Lubricant Production Distribution and Service Limited Liabitily Company» (Угорщина) було укладено Контракт № DK211000/ЕХР/10/2019, з подальшими змінами та доповненнями, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити покупцю мастильні матеріали (оливи), присадки, антифризи, а також технічні рідини, а покупець зобов`язується приймати продукцію і здійснювати оплату продукції у відповідності до умов даного контракту.
На виконання умов контракту компанією «MOL-LUB Lubricant Production Distribution and Service Limited Liabitily Company» 07.10.2020 pоку відвантажено на адресу позивача товар на підставі наступних товаросупровідних документів:
- митна декларація країни відправлення № 20HU62103027A1D170 від 07.10.2020 р.;
- інвойс № 72115929 від 07.10.2020 р.;
- пакувальний лист від 07.10.2020 р. до Інвойсу № 72115929 від 07.10.2020 р.;
- підтвердження замовлення № 400611938 від 24.09.2020 р.
12.10.2020 року до відділу митного оформлення №1 митного поста «Полтава» Дніпровської митниці Держмитслужби позивачем була подана електронна митна декларація типу ІМ 40 ДЕ, якій присвоєно №UA110320/2020/010049.
До поданої ЕМД позивачем були додані наступні документи:
- відомості про Контракт № DK211000/EXP/10/2019 від 01.01.2019 р.;
- відомості про Додаток № 2 до Контракту № DK211000/ЕХР/10/2019 від 01.01.2019р.;
- відомості про Додаток № 3 до Контракту № DK211000/ЕХР/10/2019 від 01.01.2019 р.;
- відомості про Додаткову угоду № 4 від 27.01.2020 р. до Контракту №DK211000/НХР/10/2019 від 01.01.2019 р.;
- копія Додаткової угоди №5 від 10.08.2020 р. до Контракту №DK211000/ЕХР/10/2019 від 01.01.2019 р.;
- копія Додаткової угоди №7 від 01.10.2020р. до Контракту №DK211000/ЕХР/10/2019 від 01.01.2019 р.;
- копія Підтвердження замовлення № 400611938 від 24.09.2020 р.;
- копія Митної декларації країни відправлення № 20HU62103027A1D170 від 07.10.2020р.;
- копія Інвойсу № 72115929 від 07.10.2020 р.;
- копія Пакувального листа від 07.10.2020 р. до Інвойсу № 72115929 від 07.10.2020р.;
- відомості про Генеральний договір добровільного страхування вантажів №015140г0пп від 19.05.2020 р.;
- копія Додатку № 1 до Генерального договору добровільного страхування вантажів № 015140г0пп від 19.05.2020 р.;
- копія Рахунку № 015140г0пп від 07.10.2020 р.;
- копія Платіжного доручення № 5878 від 07.10.2020 р.;
- відомості про Договір транспортного експедирування № 04/2020-M від 24.03.2020р.;
- відомості про Договір про надання транспортних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні № 1205/2020 від12.05.2020р.;
- копія Заявки № 27 від 07.10.2020 р.;
- копія Рахунку на оплату № 349 від 07.10.2020 р.;
- копія Довідки про транспортно-експедиційні витрати № б/н від 07.10.2020 р.;
- копія Довідки про транспортно-експедиційні витрати № 28 від 07.10.2020 р.;
- відомості про Експортний прайс продукції від 06.07.2020 р.;
- копія Технічного опису б/н від 07.10.2020 р.;
- копія Технічного опису б/н від 07.10.2020 р. на товар № 5 (згідно ЕМД №UA110320/2020/010049);
- копія Листа № 13-769 від 21.01.2019 р.;
- копія Листа № 203-01 від 07.10.2020 р.;
- копія Листа № 37-821 від 14.03.2019 р.;
- копія Листа №234-01 від 26.12.2019 р.;
- Декларація митної вартості до ЕМД № UA110320/2020/010049 у формі електронного документа.
12.10.2020 року о 17 год. 36 хв. на адресу позивача надійшло повідомлення №261685, яким зазначено про необхідність подання додаткових документів.
На виконання повідомлення № 261685 від 12.10.2020 р. позивачем листом-відповіддю № 232 від 13.10.2020 р. та листом № 233 від 13.10.2020 р. на адресу відповідача, з метою підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару, додатково було надано додаткові пояснення та наступні документи:
- копія Платіжного доручення № 5895 від 12.10.2020 р.;
- копія Акту наданих послуг (виконаних робіт) від 07.10.2020 р.;
- копія Додаткової угоди № 3 від 07.10.2020 р. до Генерального договору добровільного страхування вантажів № 015140г0пп від 19.05.2020 р.;
- копія Інвойсу №72103275 від 09.07.2020 р.;
- копія Платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах № 105 від 07.08.2020р., в якості підтвердження оплати за ЕМД № UА110320/2020/007216 від13.07.2020р.;
- копія Заяви про купівлю іноземної валюти або банківських металів №12 від 04.08.2020р., в якості підтвердження оплати за ЕМД №UА110320/2020/007216 від 13.07.2020р.;
- копія ЕМД № UА 110320/2020/008329 від 18.08.2020 р.;
- копія Інвойсу № 72108295 від 14.08.2020 р.;
- копія Платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах №107 від 11.09.2020р., в якості підтвердження оплати за ЕМД №UА110320/2020/008329 від 18.08.2020 р.;
- копія Заяви про купівлю іноземної валюти або банківських металів № 14 від 10.09.2020р., в якості підтвердження оплати за ЕМД №UА110320/2020/008329 від 18.08.2020р.
13.10.2020 року о 11 год. 12 хв. на адресу позивача надійшло повідомлення №261714, відповідно до якого посадова особа відповідача повідомила про те, що надані позивачем пояснення та додаткові документи не спростовують висновки, що були зроблені посадовою особою відповідача у повідомленні № 261685 від 12.10.2020р.
Оцінюючи рішення про коригуванням митної вартості товару та картки відмови на предмет їх відповідності закону, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 7 МК України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24 ч.1 ст.4 МК України).
Відповідно ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті.
Приписами ст. 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато - логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Згідно п.1 ч.4 ст.54 МК України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2 4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно ч.1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 ст.55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Передбачене частиною п`ятою статті 54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 МК України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями, які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 МК України.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваним рішенням, митну вартість товару скориговано за результатами проведення перевірки документів, як надані на підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до ст. 337 МК України.
Поставка товару за ЕМД № UA110320/2020/010049 від 12.10.2020 р. здійснюється відповідно до зовнішньоекономічного Контракту № DK211С00/ЕХР/10/2019 від 01.01.2019р. з додатками до нього, що є невід`ємними його частинами.
До митного оформлення за ЕМД для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваної партії товару позивачем подано Додаток № 1 від 06.07.2020 р. є його невід`ємною частиною та одночасно є експортним прайсом продукції виробника «MOL-LUB Lubricant Production Distribution and Service Ltd.» (MOL-LUB Ltd.), Угорщина, відомості про який зазначено у графі 44 ЕМД (код документу - 3014), в редакції Додаткової угоди № 7 від 01.10.2020 р., відомості про яку зазначено у графі 44 ЕМД (код документу - 4103).
Наданий до митного оформлення прайс від 06.07.2020 р. в редакції додаткової угоди № 7 від 01.10.2020 р. у розумінні ст. 52 МК України має об`єктивний містить достовірні відомості про вартість товарів.
Форма та зміст наданого прайсу визначається виключно продавцем, з урахуванням вимог, необхідних для ідентифікації товарів, а саме відомостей про: найменування товару, код товару виробника (SAP код), місткість упаковки товару (фасування в кг), ціну, валюту, умови поставки, дату початку дії прайсу, інформацію про виробника товару, початку продавця із зазначенням адреси та контактних даних (контактна інформація про продавця) та підпис відповідальної особи. Відомості, що зазначені у наданому прайсі, відображають повний асортимент товару продавця станом на конкретну дату складання такого прайсу.
Розділами 1 та 2 Контракту встановлено, що ціни на увесь асортимент продукції зазначаються в Додатку № 1, який є невід`ємною частиною даного Контракту та являється експортним прайсом продукції «MOL-LUB Lubricant Production Distribution and Service Ltd.» (MOL-LUB Ltd.) для компанії TOB «МГ Автомотів». Пунктом 1.2 розділу 1 Контракту встановлено, що продукція постачається по системі окремих замовлень окремими партіями. Пунктом 2.3. розділу 2 Контракту в редакції Додаткової угоди №4 від 27.01.2020 р. закріплено обов`язок постачальника відвантажувати продукцію тільки на основі підтверджених замовлень; замовлення вважається підтвердженим (договірним), якщо постачальник видав покупцю «Підтвердження замовлення», сформоване постачальником в автоматичній системі, що дійсне без підпису та печатки, та направлене електронною поштою покупцю.
Позивачем до митного оформлення подано підтвердження замовлення (CONFIRMATION OF ORDER) № 400611938 від 24.09.2020 р., відомості про яке зазначено у графі 44 ЕМД (код документу - 9000).
Суд зазначає, що у поданих до митного оформлення підтвердженні замовлення №400611938 від 24.09.2020 р., експортному прайсі продукції виробника «MOL-LUB Lubricant Production Distribution and Service Ltd.» (MOL-LUB Ltd.) від 06.07.2020 p. в редакції Додаткової угоди № 7 від 01.10.2020 р., Рахунку-фактурі (CUSTOMS INVOICE) №72115929 від 07.10.2020 р. ціна товару в розрізі артикулів (Product code / SAP код), найменувань та фасування, що дають змогу чітко ідентифікувати товар, є ідентичною. Інформація, що зазначена в гр. 31 у формі електронного інвойсу ЕМД відображає дані з вищеперерахованих поданих до митного оформлення і внесених до графи 44 ЕМД документів, є достовірною та документально підтвердженою.
Отже, зазначена посадовою особою відповідача інформація розбіжностей в ціні товару відповідно до Додаткової угоди № 7 від 01.10.2020 р. в розрізі конкретних артикулів не відповідає дійсності та є хибною, оскільки відображає числові дані щодо вагових характеристик товару (стовпець «Вага, кг») замість цінових даних (стовпець «Ціна FCA USD/шт.») зазначеної вище додаткової угоди.
При відвантаженні продукції позивача відповідно до контракту товарно-супровідної документації постачальником «MOL-LUB Lubricant Production Distribution and Service Ltd.» (MOL-LUB Ltd.) була допущена некоректність. В еспортній митній декларації №MRN 20HU62103027A1D170 від 07.10.2020 р. на товари в графах №44 декларації «Додаткова інформація / Документи, що додаються», для «Customs Invoice» некоректно застосовано код 0325, а відповідно і назва документа Pro-forma з довідника кодів документів. Вказана інформація СІ/72115929 в розділах графи № 44 вищевказаної декларації, чітко ідентифікує вказаний документ. СІ це скорочена назва комерційного документа «Customs Invoice», а 72115929 - його номер.
Додатково, для підтвердження вищевикладеного позивачем на адресу відповідача надавався лист від уповноваженого представника Постачальника MOL-LUB Ltd. (що дії за дорученням від 01.11.2019 р. відповідно до пункту 15.1. розділу 15 Контракту) №241-01 від 07.10.2020р. та копію митної декларації країни відправлення №MRN №20HU62103027A1D170 від 07.10.2020 р. з внесеними та завіреними печаткою та підписом уповноваженої особи виправленнями.
Стосовно тверджень посадової особи відповідача, викладеного в оскаржуваному рішенні: «Додатковою угодою №3 від 01.01.2019 до контракту встановлено бонусну систему надання знижок для ТОВ «МГ Автомотів», тобто наявність спеціальної ціни для визначеного суб`єкта. При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості ; товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою, відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальному ході торгівлі в умовах повної конкуренції. Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару. Примітками та додатковими положеннями до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі визначено, що сумісним зі статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною в рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни», суд зазначає наступне.
Додатковою угодою № 3 від 01.01.2019 р. до Контракту передбачено систему компенсацій по оплаті за товар по майбутнім поставками лише у разі виконання умов, визначених розділом 3 даної угоди.
Позивач не направляв постачальнику письмове повідомлення про видачу Кредит Ноти, а Постачальник «MOL-LUB Lubricant Production Distribution and Service Ltd.» (MOL-LUB Ltd.), Угорщина, відповідну Кредит Ноту не видавав. Відповідно до п. 5.2. розділу 5 Додаткової угоди № 3 від 01.01.2019 р. до Контракту вищевикладене підтверджується відсутністю зазначених дати, номера та суми Кредит Ноти у Рахунку-фактурі (Customs її ivoice) №72115929 від 07.10.2020 р., виданому в звичайному порядку на поставку конкретної партії товару за ЕМД № UA110320/2020/010049 від 12.10.2020 р.
Для підтвердження відсутності знижок та спеціальної ціни для позивача на адресу відповідача надавались копії платіжних банківських документів, що відображають факт здійснення повної оплати за поставку оцінюваної партії товару, що випущена у вільний обіг, а митне оформлення проведено за ЕМД від 13.10.2020 р. № UA110320/2020/010120.
Вищезазначені додатково надані документи та пояснення підтверджують факт відсутності будь-яких знижок та спеціальних цін для позивача, та спростовують хибну та необгрунтовану думку посадової особи відповідача щодо їх застосування.
Стосовно тверджень посадової особи відповідача, які зроблені в оскаржуваному рішенні: «Поставка товару здійснюється згідно контракту №DK211000/EXP/10/2019 від 01.01.2019 на умовах поставки FCA ALMASFUZITO (Угорщина). На підставі Правил використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010, які були прийняті Міжнародною торговою палатою та чинні з 01.01.2011 при умовах поставки FCA продавець на власному складі, підприємстві чи в іншому зазначеному покупцем місці передає товар перевізнику, здійснює всі витрати, пов`язані із завантаженням товару, і сплачує митні платежі у країні-експортері. Відповідно до даних умов поставки до митної вартості включаються фактурна вартість товару, витрати на страхування, транспортні витрати до кордону України. Згідно договору про перевезення від 24.03.2020р. №04/2020-М обов`язок з перевезення вантажу покладено на ФОП ОСОБА_1 . Відповідно до поданого до митного оформлення рахунку на оплату транспортних витрат від 07.10.2020р. №2349 та заявки на перевезення від 07.10.2020р. №27 вартість послуг з перевезення становить 22 550,00 гри. Проте в даних документах від перевізника не зазначено строк розрахунку за послуги з транспортування. Правилами заповнення ДМВ, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №599, при заповненні гр. 20 ДМВ зазначено: для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазь ачених документів, можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах де місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. До митного оформлення не подано банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; у поданому рахунку-фактурі не зазначено інформацію про строк та умови оплати», суд ззаначає наступне.
Частиною 2 статті 53 МК України чітко визначено перелік документів, які підтверджують заявлену митну вартість товару.
Відповідно до частини 3 статті 53 МК України, декларант на письмову вимогу митного органу зобов`язаний протягом 10 календарних днів надати додаткові документи згідно пунктів 1-8 частини 3 статті 53 МК України, за їх наявності.
Частиною 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта інші документи, відмінні від тих, що зазначені у пп. 2-4 цієї статті.
Відповідно до положень п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Суд зазначає, що відповідно до розділу 4 Контракту в редакції Додаткової угоди № 4 від 27.01.2020р., поставка товару може здійснюватися як автомобільним так і залізничним транспортом. Пукнт 4.2 розділу 4 Контракту передбачено, що постачальник відвантажує партію продукції в терміни на умовах поставки і оплати, вказаних в підтвердженні замовлення. Позивачем до митного оформлення подано підтвердження замовлення (CONFIRMATION OF ORDER) № 400611938 від 24.09.2020 р., відомості про яке зазначено у графі 44 ЕМД (код документу - 9000), яким визначено та погоджено конкретні умови поставки, а саме - FCA Almasfuzito (Угорщина) на підставі Правил використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010, які були прийняті Міжнародною торговою палатою та чинні з 01.01.2011р.
Пунктом 5 ч. 10 ст. 58 МК України зазначено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, а саме витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
На виконання положень вищевказаної статті витрати на транспортування від місця завантаження оцінюваної партії товару на ділянці м. Almasfuzito (Угорщина) до пункту ввезення на митну територію України (п/п Чоп) у розмірі 10 120,00 грн. включені до митної вартості товару. Для підтвердження числового значення складової митної вартості, що стосується вартості перевезення оцінюваної партії товару за ЕМД №UA110320/2020/010049 від 12.10.2020 р. до митного оформлення позивачем надані наступні документи, відомості про які зазначені у гр. 44 митної декларації, а саме: Рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг № 349 від 07.10.2020 р. (код документу - 3004); Довідка про транспортно-експедиційні витрати від 07.10.2020 р., видана ФОП Іжакевич Наталією (код документу - 007); Довідка про транспортно-експедиційні витрати №28 від 07.10.2020 р. (код документу - 3007); Заявка на автоперевезення вантажів №27 від 07.10.2020 р. (код документу - 9000); Договір транспортного експедирування вантажу № 04/2020-М від 24.03.2020р., укладений між позивачем та ФОП ОСОБА_1 (код документу - НОМЕР_1 ); Договір про надання транспортних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільнім транспортом у міжнародному сполученні № 1205/2020 від 12.05.2020 р. (код документу - 4301).
Посадовою особою відповідача проігноровано вищезазначені документи, що надані до митного оформлення та зазначені у гр. 44 ЕМД №UA110320/2020/010049 від 12.10.2020р., та які містять відомості про вартість перевезення оцінюваної партії товару згідно п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України.
Вищевикладене спростовує хибне твердження посадової особи відповідача щодо наявності розбіжностей у числовому значенні складової митної вартості, що стосуються вартості перевезення оцінюваної партії товару.
Згідно п. 4.1 Договору транспортного експедирування вантажу №04/2020-М від 24.03.2020р. розрахунки між Клієнтам і Експедитором здійснюються за домовленістю Сторін, шляхом безготівкового розрахунку.
Згідно п. 1.3 Договору експедирування експедиторські послуги по надаються Експедитором Клієнту як на території України, так і за її межами, на підставі заявки на організацію транспортно-експедиторських послуг або додаткової угоди до даного Договору (надалі - Заявка), в якій указується: вид послуги, вид та найменування ваї тажу, відправник, вантажоодержувач, пункт відправлення та призначення, бажані строки дортавки вантажу та ін.
Згідно п. 4.2 Договору експедирування вартість послуг по даному Договору становить суму, визначену в рахунках-фактурі, в актах виконаних робіт або в заявках на перевезення за кожне здійснене Експедитором перевезення.
Також у п.12 Заявки на автоперевезення вантажів № 27 від 07.10.2020 р. до Договору експедирування вказано, що вартість перевезення, строк і способи оплати визначаються за домовленістю Сторін.
Тобто, підсумовуючи вищезазначене, суд вказує, що на час подачі до митного оформлення декларантом електронної митної декларації типу ІМ 40 ДЕ, якій присвоєно №UА110320/2020/010049 від 12.10.2020 р. сторонами Договору експедирування на той момент ще не були узгоджені терміни оплати за перевезення, відповідно оплата за перевезення не була здійснена, як наслідок і платіжне доручення у позивача було відсутнє.
Враховуючи вищевикладене, числові значення складової митної вартості, що стосуються вартості перевезення оцінюваної партії товару до пункту ввезення на митну територію України (п/п Чоп) не містять розбіжності та підтверджені документально, що спростовує твердження посадової особи відповідача про наявність розбіжностей у наданих до митного оформлення документах, що стосуються вартості перевезення оцінюваної партії товару до угорсько-українського кордону.
Стосовно тверджень посадової особи відповідача, викладені в оскаржуваному рішенні: «Відповідно до розділу 2 Наказу ДФС від 11.09.2015 №689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» при здійсненні роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, митний орган здійснює порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною в митних органах інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів. Згідно розділу 3 Наказу при здійсненні аналізу, виявлення та оцінки ризиків на підставі сировинних складових ураховуються дані про вміст сировини, що використовується для виготовлення цього товару. Проте декларантом не надано інформації щодо сировини, з якої виготовлено товар: масла моторні, гідравлічні, трансмісійні та інших мастильних матеріалів», суд зазначає наступне.
Частиною 2 статті 53 МК України чітко визначено перелік документів, які підтверджують заявлену митну вартість товару.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, декларант на письмову вимогу митного органу зобов`язаний протягом 10 календарних днів надати додаткові документи згідно пунктів 1-8 ч. 3 ст. 53 МК України, за їх наявності.
Частиною 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта інші документи, відмінні від тих, що зазначені у пп. 2-4 цієї статті.
Також зазначаємо, що посилання посадової особи відповідача на Наказ ДФС №689 від 11.09.2015 р. «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», суперечить положенням МК України та є необгрунтованим, адже пункт 1 преамбули Наказу затверджує методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів. Вимога посадової особи відповідача про надання інформації щодо сировини, з якої виготовлено товар: масла моторні, гідравлічні, трансмісійні та інші мастильні матеріали з посиланням на положення вищезазначеного наказу є неправомірною.
Верховним Судом, при прийнятті рішень по справам про коригування митної вартості неодноразово висловлювались наступні правові висновки щодо умов оплати за товар: у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 804/4680/16.
Згідно з частин першої, другої статті 256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Відповідно до частини сьомої статті 54 МК України, у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
З тлумачення даних норм у їх системному зв`язку між собою та з положеннями пункту 2 частини шостої статті 54, частини третьої статті 53 МК України, вбачається що відмова у митному оформленні має бути аргументованою невиконанням вимог, що пов`язані саме з тими недоліками, у зв`язку з якими органом доходів і зборів витребувані додаткові документи.
Аналогічний правовий висновок здійснений Верховним Судом у постанові від 06 березня 2018 року по справі №815/3142/17.
Надані позивачем документи, на думку суду, у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, шо спростовує висновки митного органу щодо відсутності таких підтверджень.
За таких обставин, усі доводи митного органу, які покладені в основу оскаржуваного рішення та наведені у відзиві на позовну заяву не знайшли свого правового підтвердження під час судового розгляду справи та спростовані наданим позивачем документальними доказами.
Згідно ч.3 ст.335 МК України, разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про:
1) документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами;
3) транспортні (перевізні) документи;
4) комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію;
5) у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності;
6) документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень);
7) у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару;
8) у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів;
9) у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму;
10) у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів;
11) у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.
Судом встановлено, що у спірній митній декларації зазначені всі відомості, передбачені вказаною вище нормою.
Жодних порушень митного законодавства судом не встановлено.
Посилання митного органу на порушення позивачем митного законодавства при декларуванні товару не можуть вважатись розбіжністю у розумінні частини 3 ст.53 МК України і не можуть бути підставою для витребування додаткових документів та коригування митної вартості.
Зворотного суду не доведено.
Рішення про коригування митної вартості заповнюються посадовою особою митниці відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів (далі - Правила), затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 1 червня 2012 р. за № 883/21195.

Згідно п.1.3 Правил, Рішення заповнюється посадовою особою митного органу, що здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, в електронному вигляді за затвердженою наказом формою:

У графі 31 Код методу визначення вартості митного органу зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що був застосований митним органом при визначенні митної вартості товару;

У графі 33 Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу зазначається посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Згідно п.2.3 Правил, Рішення надсилається декларанту або уповноваженій ним особі у формі електронного документа у порядку, передбаченому Митним кодексом, для електронного декларування.

Ненадання без будь-яких пояснень позивачу на його письмове прохання в ході консультацій інформації та документів (витяги з бази) щодо раніше оформлених товарів для ознайомлення та реагування, свідчать про грубе порушення митницею одного із принципів здійснення державної митної справи - додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб ( пункт 7 частини 1 статті 8 МК України), який означає обов`язок органу доходів і зборів вжити заходів щодо забезпечення інтересів декларанта, зокрема інтересу бути обізнаним із оцінкою, даною органом доходів і зборів у справі.

Тобто, орган доходів і зборів повинен довести до відома декларанта таку свою оцінку з тим, щоб декларант міг сформувати власну правову позицію і стратегію її відстоювання у конкретній митній процедурі.

Окрім того, відповідно до усталеної правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, неодноразово висловленої у постановах: від 30.01.2018 р., по справі № 813/7903/14, від 18.12.2018 р., по справі № 826/15706/13-а, від 29.01.2019 р., по справі № 815/6827/17, від 16.04.2019 р., по справі №815/6698/17, митна вартість товарів, відкоригована за резервним методом має ґрунтуватися на митній вартості, раніше визнаній (визначеній) митними органами, що міститься в Єдиній автоматизованій інформаційній системі (далі ЄАІС).

При цьому, митний орган повинен не просто зазначити, зокрема, обставину відсутності в нього інформації щодо оформлення ідентичних та подібних товарів (як на підставу незастосування методів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а навести цінову інформацію з ЄАІС про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки задекларованих товарів та пояснити з урахуванням положень статей 59, 60 МК України, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості, чого в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, відповідач не зазначив.

Таким чином, факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

Аналогічний підхід закріплено і у Методичних рекомендаціях щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби від 11.09.2015 N 689. Так, у пункті 8 розділу 2 цих Методичних рекомендацій зазначено, що у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Кодексу та частиною першою статті 55 Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів. Тобто при відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками митний орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи, що повністю співпадає з правовим висновком, висловленим Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, по справі №809/453/17 від 03.04.2018р.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про надання позивачем митниці належного та достатнього пакету документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, визначеної за основним методом, а відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

В свою чергу, відповідачем не надано обґрунтованих пояснень відносно безпосереднього впливу вказаних ним зауважень на числові значення митної вартості товару та її розрахунок.

По суті вказані митним органом зауваження носять формальний характер, що у їх сукупності та окремо кожне не вказує про наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що вказувати про можливі порушення позивачем та/або припущення з боку суб`єкта владних повноважень є неприпустимим. Суд не може включати такі докази до предмету дослідження, оскільки вони не є належними доказами в розумінні положень КАС України.

З урахуванням викладеного, з наданих документів вбачається, що підприємство для митного оформлення і підтвердження митної вартості надало усі документи для застосування основного методу визначення митної вартості. Надані документи підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості в них не мають протиріч та розбіжностей дозволяють провести обчислення митної вартості.

Додатково суд зазеначає, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

В даному випадку вказаних обставин митницею не наведено.

Застосована правова позиція відповідає правовому висновку, висловленому Верховним Судом у постанові від 08.02.2019 у справі № 825/648/17.

Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався ним раніше чи іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Викладена правова позиція відповідає правовому висновку верховного Суду, наведеному у постанові від 07.08.2018 у справі № 815/3400/17.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В оскаржуваній картці відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №UA110130/2020/00234, митницею наведено лише номер та дату ЕМД, на підставі якої здійснено коригування, проте, оскаржувана картка відмови не містить конкретизації, який саме товар завозився за наведеною митною декларацією, і в картці відмови відсутня інформація, що за цією декларацією відбулось митне оформлення такого ж самого товару.

Вказане свідчить про недотримання відповідачем процедури прийняття оскаржуваних рішень, наслідком чого є скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обставини, покладені в обґрунтування підстав прийняття оскаржуваних рішення та картки відмови носять формальний характер та не мають під собою ніякого правового підґрунтя з огляду на те, що не мають жодного відношення саме до числового визначення заявленої позивачем митної вартості.

Відповідно до наявних даних, визначена митним органом митна вартість товару, ґрунтується на раніше визнаній органом митної служби вартості за попередніми оформленнями за подібними товарами.

Таким чином, встановлені під час розгляду справи обставини спростовують висновки митного органу щодо сумнівів у визначеній митній вартості товару, оскільки у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим, вбачається безпідставність відмови митним органом позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, враховуючи що відповідачем не наведено достатніх доказів того, що документи, подані для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що митним органом оспорювані рішення прийняті без урахування усіх обставин та без дотримання норм чинного законодавства, тому наявні підстави для їх скасування.

Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не спростовують.

З огляду на вищевикладене та приписи ч.2 ст.2 КАС України, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувані рішення, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що за подання вказаного адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4540,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №7169 від 12.04.2021 року.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено повністю, сплачений судовий збір за в сумі 4540,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МГ Автомотів» (вул. Зіньківська, 14, м. Полтава, 36009, ) до Дніпровської митниці Держмитслужби (вул. Княгині Ольги, б. 22, м. Дніпро, 49038, ) про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA110320/2020/000092/1 від 13.10.2020 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Дніпровської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA10320/2020/00281 від 13.10.2020 року.

В порядку розподілу судових витрат стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МГ Автомотів» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4540 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова