Справа № 200/3599/21
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року справа №200/3599/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., секретаря судового засідання Тішевського В.В., представника позивача Рибалка М.Л., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 р. (повний текст рішення виготовлений 23 квітня 2021 у м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/3599/21 (головуючий І інстанції суддя Аляб`єв І.Г.) за позовом Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа - ОСОБА_1 про скасування постанови державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа - ОСОБА_1 , в якому просив визнати протиправними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Козаченка В.В.; визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Козаченка В.В. від 18.02.2021 ВП № 64547623 про стягнення виконавчого збору в розмірі 24 000,00 грн.; вирішити питання судових витрат (а.с. 2-6).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 визнано протиправними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Козаченка Володимира Володимировича.

Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Козаченка Володимира Володимировича від 18.02.2021 ВП №64547623 про стягнення виконавчого збору в розмірі 24 000,00 гривень.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 98-103).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує на те, що 18.02.2021 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано стягувачу та боржнику; 25.02.2021 до відділу надійшов лист боржника від 22.02.2021, яким повідомлено, що Управлінням призначено ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини та виплату включено в основну відомість березня; станом на 26.02.2021 державним виконавцем надіслано вимогу, щодо виконання рішення у повному обсязі; 11.03.2021 року надійшов лист боржника, яким повідомлено, що ОСОБА_1 виплачена допомога при народженні дитини ОСОБА_2 в розмірі встановленому Законом України та виплата нарахованої допомоги здійснена 09.03.2021.

Апелянт посилається на ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 9 ст. 27 Закону та зазначає, що рішення Донецького окружного адміністративного суду № 200/8623/20-а від 03.02.2021 виконано боржником в повному обсязі лише 09.03.2021, тобто після відкриття виконавчого провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, виходить з такого.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду в справі № 200/8623/20-а від 29.10.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення Слов`янської міської ради (84116, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Г.Батюка, 40, ) про зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Слов`янської міської ради про відмову у призначенні допомоги по народженню дитини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Слов`янської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини ОСОБА_3 в розмірі, що встановлений статтею 12 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми». Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Слов`янської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 в розмірі, що встановлений статтею 12 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми». Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Управління праці та соціального захисту населення Слов`янської міської ради судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок на користь Державного бюджету України.

03.02.2021 Донецьким окружним адміністративним судом оформлено та видано виконавчі листи.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду в справі № 200/8623/20-а від 29.10.2020 Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради прийняло рішення від 15.02.2021 про призначення допомоги сім`ям з дітьми ОСОБА_1 та на підставі рішення здійснено нараховування допомоги (а.с. 20-21).

18.02.2021 постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 64547623, якою у пункті 3 стягнуто з боржника - Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради виконавчий збір у розмірі 24000,00 грн. (а.с. 11).

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 18.02.2021 про стягнення виконавчого збору, стягнуто виконавчий збір у розмірі 24000,00 грн. (а.с.13).

Того ж дня постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження стягнуто з боржника суму в розмірі 162,23 грн. мінімальних витрат (а.с. 17).

Листом Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради від 22.02.2021 № 08-16/859 повідомлено старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), що рішення Донецького окружного адміністративного суду в справі № 200/8623/20-а від 29.10.2020 виконано та повідомлено державного виконавця, що виплата нарахованої допомоги здійснюється після надходження фінансування з Державного бюджету України та проведення відповідних дій органами Державної казначейської служби України, тому термін виплати допомоги не має постійної конкретної щомісячної календарної дати. Виплату допомоги включено в основну відомість березня. До листа додано розрахунок заборгованості та рішення про призначення допомоги ОСОБА_1 (а.с. 19).

26.02.2021 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) до Управління було надіслано вимогу № 3179/023-501 в порядку ст. 18, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.22-23).

Листом Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради від 11.03.2021 № 08-16/1158 повідомлено старшого виконавця, що виплата допомоги здійснена 09.03.2021, що підтверджується супровідною відомістю на зарахування одноразової грошової допомоги при народженні дитини (а.с. 26-29).

Листом Управління Державної казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області від 24.03.2021 № 03-17-08/346 повідомлено Управління, що для встановлення відповідних даних Управлінню соціального захисту населення Слов`янської міської ради необхідно не пізніше 30.03.2021 повідомити код та назву Програмної класифікації видатків та кредитування, код економічної класифікації видатків бюджету, бюджетний рахунок, з якого проводитиметься безспірне списання коштів. На період встановлення даних не проводяться платежі за платіжними дорученнями за всіма рахунками, кодами класифікації видатків бюджету, крім платежів зазначених у п.25 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.

Спірним у цій справі є правомірність прийняття відповідачем постанови від 18.02.2021 ВП №64547623 про стягнення виконавчого збору в розмірі 24 000,00 грн.

При вирішення справи суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За унормуванням статей 1, 5 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 1403-VIII).

Законом № 1403-VIII визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

За змістом статті 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Приписами частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ окреслено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII передбачено: виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (частини перша та друга статті 27 Закону № 1404-VІІІ).

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За приписами частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також частиною дев`ятою вказаної статті передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Закон № 1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються

Судами при розгляді справи встановлено, що 18.02.2021 старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Козаченко В.В. відкрив виконавче провадження № 64547623 з примусового виконання виконавчого листа № 200/8623/20-а, виданого 03.02.2021 Донецьким окружним адміністративним судом про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Слов`янської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини ОСОБА_3 в розмірі, що встановлений статтею 12 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми». Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Слов`янської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 в розмірі, що встановлений статтею 12 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 18.02.2021 про стягнення виконавчого збору, стягнуто виконавчий збір у розмірі 24000,00 грн. (а.с.13).

Разом з тим, рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/8623/20-а фактично виконано боржником 15.02.2021 шляхом прийняття Управлінням соціального захисту населення Слов`янської міської ради рішення від 15.02.2021. Фактичне нарахування коштів відбулося у березні 2021 року через процедуру замовлення коштів у Казначействі України.

Статтею 12 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» закріплено, що допомога при народженні першої та кожної наступної дитини призначається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тобто, законодавець відносить допомогу при народження дитини до періодичних платежів і порядок її виплати доручає Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1101 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» затверджений Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг окремим категоріям населення.

Цей Порядок визначає механізм використання коштів, передбачених у загальному фонді державного бюджету Мінсоцполітики за програмою Виплата деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплата послуг окремим категоріям населення (далі - бюджетні кошти).

Головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики (п. 2 Порядку).

Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення подають щомісяця:

до 25 числа регіональним органам соціального захисту населення заявки щодо потреби в бюджетних коштах для виплати деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг окремим категоріям населення на наступний місяць;

до 8 числа заявки щодо потреби в бюджетних коштах для виплати деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг окремим категоріям населення на поточний місяць (п. 7 Порядку).

За визначенням п.п. 8-12 Порядку регіональні органи соціального захисту населення узагальнюють отримані від структурних підрозділів з питань соціального захисту населення заявки щодо потреби в бюджетних коштах для виплати деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг окремим категоріям населення та не пізніше ніж протягом двох робочих днів подають Мінсоцполітики узагальнену заявку за встановленою ним формою в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

Мінсоцполітики після надходження від регіональних органів соціального захисту населення узагальнених заявок щодо виплати деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг окремим категоріям населення не пізніше ніж протягом трьох робочих днів перераховує бюджетні кошти регіональним органам соціального захисту населення.

Регіональні органи соціального захисту населення не пізніше ніж протягом наступного робочого дня перераховують бюджетні кошти на рахунки структурних підрозділів з питань соціального захисту населення.

Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення протягом двох робочих днів перераховують бюджетні кошти на рахунки одержувачів деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення, відкриті в установі уповноваженого банку, або через виплатні об`єкти АТ Укрпошта.

Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення подають щокварталу до 10 числа місяця, що настає за звітним періодом, регіональним органам соціального захисту населення за встановленою Мінсоцполітики формою інформацію про використання бюджетних коштів та про виконання результативних показників для її узагальнення та подання до 15 числа Мінсоцполітики.

Закон № 1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією, розробленою відповідно до законів № 1403-VIII і № 1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню.

Отже, положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Так, положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Вказані положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII кореспондуються з нормою абзацу четвертого пункту 8 розділу III Інструкції.

Натомість частина друга статті 27 Закону № 1404-VIII передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

При цьому пункт 21 розділу ІІІ Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону № 1404-VІІІ, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Крім цього, пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону № 1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За таких обставин при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до статті 13 Закону № 1403-VIII заробітна плата працівника органу державної виконавчої служби складається з посадового окладу, премії, доплати за ранг та надбавки за вислугу років, винагороди, а також інших надбавок згідно із законодавством.

Порядок виплати та розміри винагород працівникам органів державної виконавчої служби встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Перегляд механізму визначення винагороди виконавців з метою стимулювання зростання рівня реального виконання судових рішень (як однієї із необхідних умов підвищення ефективності виконавчого провадження) запроваджено Стратегією реформування судоустрою, судочинства та суміжних правових інститутів на 2015-2020 роки, схваленою Указом Президента України від 20 травня 2015 року № 276/2015.

Кабінет Міністрів України постановою від 08 вересня 2016 року № 643 затвердив Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок), що визначає механізм виплати винагород державним виконавцям, а також розміри винагород державних виконавців і основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно до пункту 2 Порядку у разі фактичного виконання (повного або часткового) виконавчого документа майнового характеру державним виконавцям, визначеним у частині першій статті 7 Закону № 1403-VIII, виплачується винагорода у такому розмірі:

- 2 відсотки стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, - державному виконавцю, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ;

- 0,5 відсотка стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, - керівнику органу державної виконавчої служби та його заступникам, яким безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

За положеннями пункту 4 Порядку фактичним виконанням вважається виконання рішення за виконавчим документом майнового характеру в повному обсязі або частково в порядку, встановленому Законом № 1404-VIII, якщо за таким документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Відповідно до пункту 6 Порядку для виплати винагороди державний виконавець, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ, подає заяву, в якій зазначаються: реквізити виконавчого документа; номер виконавчого провадження в автоматизованій системі виконавчого провадження; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника; категорія стягнення за виконавчим документом; розмір стягнутого виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, реквізити платіжних доручень; перелік виконавчих дій та строки їх проведення; розрахунок належної до виплати винагороди; відомості про дотримання критеріїв.

Аналіз наведених вище норм Порядку свідчить про те, що у разі фактичного виконання виконавчого документа майнового характеру у повному обсязі або частково державному виконавцю виплачується винагорода у відсотковому співвідношенні від стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, якщо за таким виконавчим документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

З урахуванням наведеного, на момент виникнення спірних правовідносин обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору були: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Разом з тим, з матеріалів виконавчого провадження № 64547623 вбачається, що державний виконавець не проводив виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення суду про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Слов`янської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини за виконавчим листом № 200/8623/20-а, виданого 03.02.2021 Донецьким окружним адміністративним судом, а також державний виконавець не стягував у примусовому порядку суму, вказану у виконавчому листі.

Суд зазначає, що відповідач відкрив виконавче провадження та стягнув виконавчий збір з боржника в один день, що свідчить про передчасне нарахування виконавчого збору.

Дії виконавця не призвели до виконання рішення, що є визначальною підставою для стягнення виконавчого збору. Крім того, рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/8623/20-а фактично виконано боржником 15.02.2021, тобто до прийняття відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження, бо дії позивача з виплати допомоги були похідними від прийняття рішення про її нарахування.

Таким чином суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про те, що у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у спірній постанові, а отже, така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону № 1404-VIII.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 2540/3203/18.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин у справі, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно задоволення позовних вимог.

За визначенням ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правилами ч. 1 ст. 77 КАС України занотовано: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява N 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява N 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За ч. 1 ст. 139 КАС України у такому разі судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступає відповідачем у справі.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 205, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 р. - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 р. у справі № 200/3599/21 -залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 14 червня 2021 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв