Справа № 420/9454/21
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2021-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9454/21
УХВАЛА
11 червня 2021 року м.Одеса
07 червня 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому представник позивача просить суд:
визнати протиправною бездіяльність Першого Київського відділу державної виконавчої служби ум. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) за реєстраційними номерами обтяжень № 9846172 від 20.05.2010 та № 10578455 від 07.12.2010;
зобов`язати Перший Київський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , Адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) за номером обтяження 10578455 від 01.12.2010 року, державний реєстратор Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова серії АА №655565 від 07.12.2010 року, Перший Київський відділ державної виконавчої служби: Одеського міського управління юстиції. Заступник начальника відділу Тодоров В.Д., тип обтяження: арешт нерухомого майна, об`єкт обтяження: домоволодіння, 1/3 частина домоволодіння по АДРЕСА_3 , адреса: АДРЕСА_3 .
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/9454/21 о 12:53:27 розподілена на суддю Аракелян М.М.
Розглянувши матеріали позовної заяви, суд встановив наступне.
Згідно п.4 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.
Згідно п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в
адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Як встановлено судом із доданих до позовної заяви матеріалів, арешт на нерухоме майно накладено у межах виконавчого провадження, відкритого за виконавчим листом, виданим Київським районним судом м. Одеси на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.10.2009 року у справі №2-3376/09.
Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно¬правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв' язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Згідно з частиною 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом "місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів ( осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Водночас визначальними ознаками приватноправових відносин є, зокрема, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.
Положеннями частини 1 статті 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-
VIII «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб); у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина 2 статті 384 ЦПК України).

Таким чином, зазначеними нормами передбачена можливість оскарження боржником або стягувачем дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, зокрема ухваленого в порядку цивільного судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у відповідній справі.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів боржника або його

частини є: 1) отримання виконавцем: документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця: зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону; письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення: заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі №340/25/1927.

Так, представник позивача у позові звернув увагу, що наявність обтяжень «порушує конституційне право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю».

Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у Постанові від 06.03.2020 року у справі № 640/23588/19 зазначив, що оскільки, ОСОБА_l була відповідачем у цивільній справі та є боржником у виконавчих провадженнях (за виконавчим листом у цивільній справі) з примусового виконання цього рішення, то справа щодо зняття арешту з майна боржника, який накладено під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні щодо виконання судових рішень, ухвалених в порядку цивільного судочинства, також підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, спірні правовідносини впливають на цивільні права позивачки щодо права вільного користування та володіння нерухомим майном, яке їй належить, а спірні правовідносини виникли з виконання рішення суду у цивільній справі, що виключає можливість розгляду даної справи у порядку адміністративного судочинства, що, у свою чергу, є підставою для відмови у відкритті провадження на підставі п. І ч.1 ст.170 КАС України.

Згідно ч.6 ст.170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Суд роз`яснює, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства Київським районним судом м.Одеси в порядку, передбаченому ст.383 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 160, 161, 170, 241-243, 250, 256, 294, 297 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (; адреса: вул. Генерала Петрова, 1, м. Одеса, 65065), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Одеської обласної дирекції Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (; вул. Велика Арнаутська, 72/74, м. Одеса, 65000) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити, що даний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства Київським районним судом м. Одеси.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала оскаржується в порядку та строки згідно ст.ст.295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Аракелян