Справа № 826/6533/16
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2021-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року м. Київ №826/6533/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІ ПРОДУКТИ" до Головного управління ДПС у м. Києві, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.04.2016 №, №, № і №,

в с т а н о в и в:

У квітні 2016р. позивач звернувся до суду з даним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві.

У зв`язку із припиненням повноважень судді, в провадженні якого перебувала дана справа і не була ним розглянута, та згідно з протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями вищевказана справа передана на розгляд судді Костенку Д.А. Розгляд справи розпочато спочатку.

Ухвалою суду від 10.06.2021 замінено відповідача на Головне управління ДПС у м. Києві.

Підстави позову:

1) необґрунтованість висновків перевірки щодо неправомірності формування позивачем валових витрат і податкового кредиту з ПДВ по сплаті орендарем (ТОВ "НАПОЇ ПЛЮС") компенсації комунальних послуг; посилаючись на наявність необхідних первинних документів, позивач стверджує про правомірність формування витрат і податкового кредиту з ПДВ по цим операціям; вважає необґрунтованими посилання відповідача на ненадання рахунків (рахунків-фактур), на підставі яких здійснювалась компенсація наданих послуг, оскільки вони не є первинним документами;

2) необґрунтованість висновків щодо неправомірності формування позивачем валових витрат і податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинам із ПП "ТІЗ-КАРБОГАЗ", ТОВ "УКРАВТОБАН БІЛДІНГ", ТОВ "АЛЬЯНСГРУПП", ТОВ "ТЕХПРОМ-БУД", ТОВ "ТЕХНО-ГРАД", ТОВ "ЄДІТЕПЕ-УКРАЇНА", операції з якими підтверджені необхідними первинними документами і мали реальний характер.

Відповідач подав заперечення, в яких просить відмовити в позові з таких підстав:

1) обґрунтованість висновків перевірки щодо неправомірності формування позивачем валових витрат і податкового кредиту з ПДВ по сплаті орендарем (ТОВ "НАПОЇ ПЛЮС") комунальних послуг: - додатки до актів здачі-прийняття робіт (комунальних послуг) на загальну суму 1252435,89 грн. не відповідають вимогам первинного документа, оскільки не містять обов`язкових реквізитів; до перевірки позивач не надав рахунки (рахунки-фактури) за фактично надані комунальні послуги; - відповідач погоджується із доводами позивача про те, що рахунок (рахунок-фактура) не є первинним документом, яким фіксується господарська операція, але вважає, що такі доводи позивача не стосуються даного випадку, оскільки вартість комунальних послуг можливо дізнатись лише з рахунку (або іншого документа), який виставляє комунальна організація; - до перевірки позивач не надав жодного підтвердження, що ТОВ "НАПОЇ ПЛЮС" сплатило за комунальні послуги саме ту суму, яка вказана в актах, та жодного підтвердження, що комунальні служби виставили контрагенту рахунок саме на ту суму, яка вказана в актах; - рахунок комунальних служб, у цьому контексті, є не первинним документом, а документом, що дозволяє встановити вартість отриманих комунальних послуг, тому посилання на лист ДФС від 28.09.2015 є не релевантним; більше того, на с. 4 позовної заяви перелічені не рахунки від комунальних підприємств, а акти про надання послуг, про здачу-прийняття робіт, підписані комунальними підприємствами, в яких зазначена вартість комунальних послуг, які є первинними документами і які до перевірки не надавались, тому згідно з п. 44.6 ст. 44 ПК України вважається, що такі документи були у нього відсутні на час складення такої звітності; - відповідач зазначив, що кінцевими бенефіціарами позивача і ТОВ "НАПОЇ ПЛЮС" є одні й ті самі особи, один з яких є керівником позивача, у них одна й та сама юридична адреса, та послався на постанову Вищого адміністративного суду України від 05.08.2015 №К/800/50471/14 щодо узгодженості дій таких осіб з метою одержання економічних переваг за рахунок податкової вигоди;

2) по взаємовідносинам з ПП "ТІЗ-КАРБОГАЗ" позивачем не надав до перевірки обов`язкової відповідно до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, товарно-транспортної накладної; Холодильний агрегат Frascold - це імпортний товар, який не виробляється в Україні, країна походження - Італія; ПП "ТІЗ-КАРБОГАЗ" не імпортував даний товар, як і його постачальники, та, навіть, не купував такий товар; позивач в позові ніяким чином не пояснює походження товару;

3) по взаємовідносинам з ТОВ "УКРАВТОБАН БІЛДІНГ", ТОВ "АЛЬЯНСГРУПП", ТОВ "ТЕХПРОМ-БУД" перевіркою не встановлено реальність виконаних робіт; вказані контрагенти не мали фізичної, технологічної, трудової можливості виконати умови договорів з позивачем;

4) по взаємовідносинам з ТОВ "ЄДІТЕПЕ-УКРАЇНА" у позивача наявна дебіторська заборгованість у розмірі 1467577,65 грн. (у т.ч. ПДВ - 244596,27 грн.), що виникла у зв`язку з частковим виконанням цим контрагентом робіт (послуг) і які вже не будуть надані позивачу у повному обсязі з огляду на визнання його банкрутом; позивач визнає, що не отримає вказаних послуг, посилаючись на те, що він не заявляв кредиторських вимог, тому вони вважаються погашеними; в силу пп. "в" п. 198.1 ст. 198 ПК України позивач не мав права включати суму ПДВ до податкового кредиту за послуги, які фактично надані не були.

Під час розгляду справи представник позивача Шкробтак І.В. підтримав позов з наведених підстав.

Відповідач до судового засідання не прибув, що не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України (у редакції, чинній до 15.12.2017) суд продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, оформлену актом від 25.03.2016 №102/26-15-14-01-17/33234957 (т. 1, а.с. 21-116).

Згідно з актом перевіркою встановлено порушення

- пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України внаслідок чого занижено податок на прибуток за 2013, 2014рр. на загальну суму 170367 грн. та завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування за 2014р. на 282579 грн.;

- п. 185.1 ст. 185, п.п. 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 ст. 198, п.п. 200.1, 200.2, 200.3, 200.4 ст. 200, п.п. 201.1, 201.10 ст. 201 ПК України внаслідок чого занижено ПДВ, що підлягає сплаті в бюджет на 229110 грн. та завищено суму від`ємного значення на 276511 грн.

Позивач подав заперечення на акт від 01.04.2016 №399 і додаткові пояснення до них від 08.04.2016 №402 (т. 1, а.с. 117-134), які залишені без задоволення, а висновки перевірки - без змін, про що позивачу повідомлено листом Головного управління ДФС у м. Києві від 08.04.2015 №8432/10/26-15-14-02-01 (т. 1, а.с. 135-143).

На підставі акта перевірки відповідач виніс позивачу податкові повідомлення-рішення від 13.04.2016:

№, яким збільшив грошове зобов`язання з податку на прибуток на 212959 грн. (у т.ч.: 170367 грн. - податкове зобов`язання, 42592 грн. - штрафні санкції) (т. 1, а.с. 147);

№, яким зменшив від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 282579 грн. (т. 1, а.с. 149);

№, яким збільшив грошове зобов`язання з ПДВ на 276388 грн. (у т.ч.: 229110 грн. - податкове зобов`язання, 57278 грн. - штрафні санкції) (т. 1, а.с. 150);

№, яким зменшив від`ємне значення ПДВ на 276511 грн. та застосував штрафні санкції у сумі 69128 грн. (т. 1, а.с. 154).

Спірні правовідносини виникли у сфері справляння податків і зборів та стосуються правомірності вказаних податкових повідомлень-рішень.

Як визначено у пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України у цьому розділі об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визна- чається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування (з ПДВ) є операції платників податку з, зокрема:

- постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу (пп. "а");

- постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу (пп. "б").

Згідно з пп. "а" п. 198.1 ст. 198 ПК України визначено, що право на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у т.ч. в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг <...> та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у т.ч. при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу);

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача). У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити, зокрема код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України) (пп. "і").

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно із ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (п. 200.1).

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така су-ма підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п. 200.2).

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у т.ч. розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.3).

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду (п. 200.4).

Законом України від 16.07.1999 №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством та на даних якого ґрунтується, зокрема, податкова звітність (ч. 2 ст.3). Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій визначено первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій (ч. 1 ст. 9) та які повинні містити обов`язкові реквізити первинних документів, визначені у ч. 2 ст. 9.

Отже, визнання витрат, які враховують для визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, і визначення податкового кредиту з ПДВ обумовлено придбанням платником товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та здійснюється на підставі належно оформлених первинних документів і податкових накладних. Господарські операції мають бути фактично здійсненими і спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

При вирішенні справи судом враховується усталена судова практика:

- вчинення платником податків певних господарських операцій і правомірність подальшого відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку встановлюється на підставі вивчення і дослідження судом первинних документів такого платника податків;

- факт наявності у позивача податкових, чи-то видаткових накладних, інших документів з посиланням на поставку товарів (послуг), виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.

- документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо;

- сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце;

- презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контро-люючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно і об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом;

- надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі і є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом;

- про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені дока-зами аргументи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або об`єму матеріальних ресурсів, економічно необхідних для вироб-ництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібні здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій із товаром, який не вироблявся або не міг бути вироблений в об`ємі, вказаному платником податків у документах обліку; відсутність первинних документів обліку.

Перевіркою вірно встановлено і визнається позивачем, що у періоді, за який проводилась перевірка, він мав фінансово-господарські взаємовідносини з ТОВ "НАПОЇ ПЛЮС", ПП "ТІЗ-КАРБОГАЗ", ТОВ "УКРАВТОБАН БІЛДІНГ", ТОВ "АЛЬЯНСГРУПП", ТОВ "ТЕХПРОМ-БУД", ТОВ "ТЕХНО-ГРАД", ТОВ "ЄДІТЕПЕ-УКРАЇНА та відобразив у податковому обліку операції з придбання товар, робіт (послуг) та компенсацію комунальних послуг.

1) Перевіркою встановлено (с.с. 16-23, 65-68), що по взаємовідносинам з ТОВ "НАПОЇ ПЛЮС" позивачем відображено у податковому обліку збільшення витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, на 1043697 грн. та збільшення податкового кредиту з ПДВ на 204537,35 грн.

Перевіркою встановлено, що між позивачем (Орендодавець) і ТОВ "НАПОЇ ПЛЮС" (Орендар) укладено договори від 01.01.2010 №10А-2010 і від 01.10.2010 №11-2010 про надання в оренду адміністративно-побутових та виробничо-складських приміщень за адресами: м.Жашків, вул. Перемоги, 10, 10а .

Також між позивачем (Власник) і ТОВ "НАПОЇ ПЛЮС" (Орендар) укладено угоду від 01.11.2020 №1.11.10 і додатки до неї, згідно з якою Орендар споживає і оплачує послуги (водопостачання і водовідведення, вивезення сміття, забезпечення електричною енергією, газопостачання та транспортування газу, охорони), а Власник контролює надання і здійснює компенсацію таких послуг, яка розраховується пропорційно співвідношенню займаної Власником площі до загальної орендованої площі, що стосується кожного виду послуг з експлуатації, обслуговування та утримання цілісного майнового комплексу (п.п. 1, 2; додаток №1). Розмір компенсації розраховується щомісячно, на підставі рахунків за фактично надані та спожиті послуги (п. 3). Компенсація послуг здійснюється, на підставі виставлених Орендарем рахунків, протягом 10 робочих днів з дати виставлення Орендарем рахунку (додаток №1).

До перевірки надано акти надання послуг з додатками на загальну суму 1252435,89 грн. (у т.ч. ПДВ - 208739,31 грн.) та отримано від ТОВ "НАПОЇ ПЛЮС" податкові накладні на загальну суму 1255896,06 грн. (у т.ч. ПДВ - 204859,92 грн.).

Висновок відповідача про порушення та завищення позивачем витрат і податкового кредиту з ПДВ ґрунтується на тому, що до перевірки не надано: - рахунків (рахунків-фактур), передбачених п. 4 угоди від 01.11.2010 №1.11.10, на підставі яких здійснювалась компенсація комунальних послуг; - розрахункових документів за спожиті електроенергію, воду, газопостачання та транспортування газу; - акти здачі-прийняття робіт не містять назви документа, дати і місця складення, назви підприємства, яким складено документ; не в повному обсязі розкривають зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції та правильність її оформлення; - відсутня можливість ідентифікувати надані контрагентом додатки до актів та встановити достовірність наведених у них даних, у зв`язку з відсутністю деталізації того, які конкретно послуги було використано, конкретного обсягу та місця надання послуг, відсутністю реквізитів фактичних постачальників послуг; - не надано іншого документального підтвердження щодо сплати компенсації за комунальні послуги, визначені угодою від 01.11.2010 №1.11.10.

Суд вважає висновок відповідача формальним і необґрунтованим, зважаючи на наступне.

Подані до перевірки акти наданих послуг і податкові накладні є первинними документами, які містять необхідні реквізити і підтверджують понесення позивачем витрат на компенсацію комунальних послуг та нарахування ПДВ у відповідному розмірі та за відповідний період. Перевіркою не встановлено розбіжностей між задекларованими позивачем і ТОВ "НАПОЇ ПЛЮС" обсягами поставки і ПДВ.

Акти містять загальну суму компенсації, визначену сторонами. До актів додані додатки, складені головним бухгалтером ТОВ "НАПОЇ ПЛЮС", в яких наведено розрахунок суми компенсації комунальних послуг. Відсутність у додатках підпису посадової особи позивача або інших реквізитів первинного документа суд відхиляє, оскільки додатки не є первинними документами. Відсутність таких реквізитів не впливає на правильність проведеного ТОВ "НАПОЇ ПЛЮС" розрахунку сум компенсації.

Відповідач правильно зазначив в акті про ненадання до перевірки рахунків, складення яких передбачено угодою, що не було спростовано позивачем в ході судового розгляду справи. Однак, рахунок чи рахунок-фактура не є первинним документом, який підтверджує поставку товарів (робіт, послуг), тому формальна його відсутність у позивача не є порушенням вимог п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України.

Щодо ненадання до перевірки інших документів, які б підтверджували понесення ТОВ "НАПОЇ ПЛЮС" витрат по сплаті комунальних послуг, то позивач до заперечень на акт перевірки подав копії актів прийняття-передавання товарної продукції з Жашківським РЕМ, акти про надання послуг з перетікання реактивної електричної енергії з Жашківським РЕМ, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) з ТОВ "Українська служба Охорони" та Управлінням Державної охорони при УМВС України в Черкаській області, акти виконаних робіт з Жашківським ВУЖКГ, рахунки ПАТ "Черкасиобленерго" і Жашківського РЕМ, акти приймання-передачі природного газу та рахунки ТОВ "Газпостач-Черкаси", акти наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами та рахунки ПАТ "Укртрансгаз", акти приймання-передачі послуг з транспортування газу та рахунки ВАТ "Черкасигаз", НАК "Нафтогаз України".

Право позивача подати заперечення на акт і документи, які підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, визначено п. 44.7 ст. 44 і п. 86.7 ст. 86 ПК України.

Відповідач не спростував подання позивачем додаткових документі до заперечень на акт перевірки. Твердження відповідача про те, що до перевірки цих документів не надано і посилання на п. 44.6 ст. 44 ПК України про відсутність таких документів під час перевірки, суд відхиляє, оскільки вони суперечать вимогам п. 44.7 ст. 44 і п. 86.7 ст. 86 ПК України і наявним у справі копіям додаткових пояснень до заперечень із зазначенням додатків на 381 арк. (т. 1 а.с. 134), листа ГУ ДФС у м. Києві від 08.04.2016 про результати розгляду заперечень, в яких зазначається про надання додаткових документів на 381 арк. (т. 1 а.с. 136).

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що ненадання додаткових документів до перевірки не дозволило перевірити правильність зазначених в актах сум комунальних платежів.

Суд частково погоджується з таким твердженням, яке є вірним лише у частині ненадання додаткових документів посадовим особам, які здійснювали перевірку. Водночас заперечення позивача на акт перевірки і додатки до нього є складовою матеріалів перевірки і розглядаючи заперечення відповідач міг перевірити правильність розрахунків, але не зробив цього - згідно з листом ГУ ДФС у м. Києві від 08.04.2016 про результати розгляду заперечень відповідач відхилив усі додатково надані позивачем документи з формальних підстав: не зазначено місце надання послуг або місце складення документу, ненадання документів про факт здійснення ТОВ "НАПОЇ ПЛЮС" розрахунків за отримані послуги та пов`язаність таких послуг із діяльністю позивача.

З цього приводу суд зазначає наступне: - відсутність окремих реквізитів у деяких первинних документах не робить їх недійсними і не перешкоджає можливості встановлення суті і обсягу господарської операції, її кількісних і вартісних показників для цілей перевірки правильності проведеного розрахунку компенсації комунальних послуг; - ненадання позивачем документів про оплату отриманих рахунків ТОВ "НАПОЇ ПЛЮС" не впливає на факт надання комунальних послуг і правильність проведених розрахунків; - пов`язаність витрат на оплату комунальних послуг не була підставою для висновків перевірки про завищення витрат і податкового кредиту з ПДВ; заперечення відповідача проти позову не містять аргументів щодо непов`язаності витрат на компенсацію комунальних послуг (повністю або частково) з господарською діяльністю позивача; відповідач не спростував пов`язаність витрат з утриманням і експлуатацією належного позивачу майнового комплексу, який використовується ним в господарській діяльності.

У запереченнях на позов відповідач також не наводить міркувань щодо правильності зазначених в актах розрахунків, а помилково, як зазначив суд вище, стверджуючи, що такі документи вважаються відсутніми у платника.

Отже, заперечення відповідача не спростовують доводів позивача і наданих ним доказів та не доводять завищення ним витрат і податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "НАПОЇ ПЛЮС", тому спірне грошове нарахування у цій частині є необґрунтованим.

Посилання відповідача у своїх запереченнях на те, що кінцевими бенефіціарами позивача і ТОВ "НАПОЇ ПЛЮС" є одні й ті самі особи, один з яких є керівником позивача, у них одна й та сама юридична адреса, та посилання на постанову Вищого адміністративного суду України від 05.08.2015 №К/800/50471/14, суд не бере до уваги, оскільки перевіркою дані обставини не з`ясовувались і не були підставою для висновків про порушення, факт узгодженості дій в ході судового розгляду справи відповідачем не стверджувався і нічим не доводився.

2) Перевіркою встановлено (с.с. 23-26, 35, 36, 49-51) що по взаємовідносинам з ПП "ТІЗ-КАРБОГАЗ" позивач відобразив у податковому обліку збільшення витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, на 9491 грн. (амортизація основних фондів) і збільшення податкового кредиту з ПДВ на 24136 грн.

Перевіркою встановлено, що між позивачем (Покупець) і ПП "ТІЗ-КАРБОГАЗ" (Постачальник) укладено договір від 12.04.2013 №0326, згідно з яким і специфікацією до нього передбачено поставку та монтаж товарів (обладнання), у т.ч.: холодильного агрегату Frascold з теплообмінником вартістю 46416 грн. (у т.ч. ПДВ - 7736 грн.), бункерної тензометричної ваги вартістю 98400 грн. (у т.ч. ПДВ - 16400 грн.).

До перевірки надано видаткові накладні ПП "ТІЗ-КАРБОГАЗ" від 11.12.2013 №РН-0000320 на бункерну тензометричну вагу вартістю і від 11.12.2013 №РН-0000324 на холодильний агрегат Frascold з теплообмінником.

Постачальником виписано податкові накладні:

- від 30.04.2013 №34 на суму 49200 грн. (у т.ч. ПДВ - 8200 грн.) (бункерна тензометрична вага) і на суму 23208 грн. (у т.ч. ПДВ - 3868 грн.) (холодильний агрегат Frascold);

- від 17.09.2013 №16 на суму 29520 грн. (у т.ч. ПДВ - 4920 грн.) (бункерна тензометрична вага) і на суму 13924,80 грн. (у т.ч. ПДВ - 2320,80 грн.) (холодильний агрегат Frascold);

- від 03.12.2013 №8 на суму 19680 грн. (у т.ч. ПДВ - 3280 грн.) (бункерна тензометрична вага);

- від 11.12.2013 №9 на суму 9283,20 грн. (у т.ч. ПДВ - 1547,20 грн.) (холодильний агрегат Frascold).

Щодо податкової накладної від 11.12.2013 №9, то перевіркою встановлено відсутність її в Єдиному реєстрі податкових накладних та подання позивачем додатку 8 до податкової декларації з ПДВ (заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних).

Відповідач дійшов висновку про факт відображення у податковому обліку операції з придбання товарів, що не мали реального характеру, та не пов`язані з господарською діяльністю позивача по взаємовідносинам із вказаним контрагентом. Такий висновок обґрунтовано ненаданням до перевірки документів: - щодо транспортування (переміщення) товару, якості товару (сертифікат відповідності, сертифікат якості); - щодо фактичного отримання бункерної тензометричної ваги та холодильного агрегату; - відсутність відомостей про придбання ПП "ТІЗ-КАРБОГАЗ" такого товару у контрагентів-постачальників або їх імпорт; - у податкових накладних не зазначено код УКТ ЗЕД.

Суд вважає такий висновок відповідача помилковим, який спростовується наданими до перевірки і до суду копіями видаткових та податкових накладних і копією довідки ПП "ТІЗ-КАРБОГАЗ" від 21.03.2016 №21/03-1 про те, що відповідно до умов договору від 12.04.2013 №0326, укладеного з позивачем, доставка товарів: бункерна тензометрична вага у кількості 1 шт., дифманометр в комплекті з вентильним блоком в кількості 1 шт., система пониження тиску в кількості 1 шт., холодильний агрегат Frascold з теплообмінником у кількості 1 шт., здійснювалась власними засобами ПП "ТІЗ-КАРБОГАЗ" (т. 4 а.с. 46).

Суд зауважує, що документи про походження та якість товару, його транспортування не є обов`язковими для цілей визначений об`єктів оподаткування податком на прибуток і ПДВ, тому формальна їх відсутність у позивача не є порушенням вимог п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України. З цих підстав ненадання до перевірки довідки ПП "ТІЗ-КАРБОГАЗ" від 21.03.2016 №21/03-1 не може трактуватись порушенням і не є перешкодою для її прийняття судом під час розгляду справи як додаткового доказу на підтвердження доводів позивача.

У контексті фактичності поставки бункерної тензометричної ваги і холодильного агрегату Frascold з теплообмінником, то заперечення відповідача і зазначені в акті обставини є недостатніми для висновку про відсутність такої поставки і не спростовують надані позивачем докази.

Відповідач в акті перевірки і в запереченнях послався на те, що за даними з інтернет ресурсів (frascold.com.ua, frascold.it) холодильний агрегат Frascold є імпортним товаром, країна виробник - Італія, і на те, що в підсистемі "Автоматизована система співставлення" АІС "Податковий блок" за 01.01.2013 - 31.12.2014 відсутня інформація про придбання бункерної тензометричної ваги у контрагентів-постачальників та про імпорт до України холодильного агрегату Frascold з теплообмінником.

Позивач зазначав у запереченнях на акт і у позовній заяві, що посилання на дані з мережі інтернет не можуть бути прийняті, оскільки за договором він придбавав інший товар - "холодильний агрегат Frascold з теплообмінником", вироблений контрагентом - резидентом України, й відповідно до ч. 2 ст. 36 МК України країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Суд зауважує, що позивач не надав доказів виробництва ПП "ТІЗ-КАРБОГАЗ" бункерної тензометричної ваги і холодильного агрегату Frascold з теплообмінником, а з наданих позивачем копій фотознімків етикеток на корпусі теплообмінника-конденсатора HTS (т. 8 а.с. 13) і на корпусі компресора Frascold S10-52Y (№ 3М001054 ) (т. 8 а.с. 14) вбачається, що обладнання вироблено Frascold S.p.A. (Італія).

Проте обов`язок доведення правомірності прийнятих рішень покладається на відповідача, який заперечує проти позову. Стверджуючи про відсутність даних про придбання (імпорт) цих товарів контрагентом, відповідач, маючи податкову інформацію про нього (види діяльності, наявність основних засобів, виробничих фондів і працівників тощо), як вбачається з акта перевірки і заперечень на позов, її не аналізував, можливість виробництва чи придбання у складі (в комплекті) іншої продукції не перевіряв, запитів щодо проведення зустрічної звірки - не ініціював.

З цих підстав посилання відповідача в акті на відсутність у податкових накладних коду товару згідно з УКТ ЗЕД не є свідченням порушення, оскільки згідно з пп. "і" п. 201.1 ст. 201 ПК України цей код зазначається для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України. Відповідач не встановив факт ввезення на митну територію України "холодильного агрегату Frascold з теплообмінником" або належність його до підакцизних товарів, тому підстав для висновку про неналежне оформлення податкових накладних немає. При цьому податкові накладні (окрім податкової накладної від 11.12.2013 №9) були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових вимог.

Відповідач, заперечуючи реальність поставки бункерної тензометричної ваги і холодильного агрегату Frascold з теплообмінником, не заперечує щодо поставки ПП "ТІЗ-КАРБОГАЗ" інших товарів відповідно до договору від 12.04.2013 №0326, їх монтажу та введення в експлуатацію, що підтверджено актами від 30.04.2014 приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів та наказами від 30.04.2014 про введення їх в експлуатацію (т. 4 а.с. 79, 80, 87, 88), які також додавались до заперечень на акт перевірки.

Міркування відповідача про те, що номенклатура товарів згідно з видатковою накладною від 11.11.2013 №РН-0000320 не відповідає товарно-транспортній накладній від 10.11.2013 і п. 2.2. договору є помилковими і спростовуються зазначеною раніше довідкою ПП "ТІЗ-КАРБОГАЗ" від 21.03.2016 №21/03-1 та копією товарно-транспортної накладною від 10.11.2013 (т. 4 а.с. 68), згідно з якими лише перевезення вертикальної ємності для збереження СО2 здійснювалось автоперевізником ТОВ "Негабарит 2010", а решта товарів перевозилась силами ПП "ТІЗ-КАРБОГАЗ".

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що заперечення відповідача не спростовують доводів позивача і наданих ним доказів та не доводять завищення ним витрат і податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинам з ПП "ТІЗ-КАРБОГАЗ", тому спірне грошове нарахування у цій частині є необґрунтованим.

3) Перевіркою встановлено (с.с. 26-28, 51-53) що по взаємовідносинам з ТОВ "УКРАВТОБАН БІЛДІНГ" позивач відобразив у податковому обліку збільшення витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, на 38324 грн. та збільшення податкового кредиту з ПДВ на 7664,80 грн.

Перевіркою встановлено, що між позивачем (Замовник) і ТОВ "УКРАВТОБАН БІЛДІНГ" (Підрядник) укладено договір від 03.01.2013 №03.01.2013 про виконання своїми силами і засобами робіт з ремонту приміщень офісу, за адресою: м. Жашків, вул. Перемоги, 10, вартістю 45988,80 грн. Підрядник підтверджує, що його працівники мають відповідну кваліфікацію, досвід, професійні навички, всі документи, сертифікати, дозволи, ліцензії, що необхідні для виконання робіт.

До перевірки надано акт виконаних ремонтних робіт (форма КБ-2в) від 26.02.2013 на суму 45988,80 грн. (у т.ч. ПДВ - 7664,80 грн.). Постачальником виписано податкові накладні від 21.02.2013 №19 і від 26.02.2013 №24 на загальну суму поставки.

Згідно з актом відповідачем проаналізовано податкову інформацію стосовно названого контрагента, зокрема наявність запису про відсутність за місцезнаходженням; неподання ним у 2013р. розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку (№1-ДФ); анулювання свідоцтва платника ПДВ 27.02.2013; відсутність звітності з лютого 2013р.; відсутність інформації про основні фонди та виробничі потужності за 2012р.

Також в акті зазначено про відсутність даних про виконання робіт субпідрядником; про неможливість встановлення з акта виконаних робіт кількості працівників і витрат праці і про те, що цей акт не відповідає діючій на той час затвердженій формі; про відсутність передбаченої договором комісії Замовника про прийняття виконаних робіт.

Суд вважає, що відповідач вірно проаналізував умови договору і первині документи та можливість реального їх виконання з урахуванням наявної у контролюючого органу податкової інформації про відсутність у контрагента працівників і про відсутність у поданих до перевірки документах інформації щодо залучення субпідрядника. Використана відповідачем податкова інформація є офіційною, достовірність якої не була спростована позивачем під час розгляду справи і не викликає у суду сумнівів, та згідно з пп. 83.1.2 п. 83.1 ст. 83 ПК України є підставою для висновків перевірки.

Зосереджуючись на формальній наявності первинних документів, позивач не спростував встановлених перевіркою обставин і не навів аргументованих доводів, яким чином і ким здійснювались підрядні роботи. Надані позивачем копії фотознімків кабінету (т. 8 а.с. 136-143) не доводять проведення ремонтних робіт працівниками контрагента.

На переконання суду встановлені перевіркою обставини відсутності у контрагента працівників об`єктивно вказує на неможливість виконання ним підрядних робіт, що є суттєвим та достатніми для висновку про відсутність реальності господарських операцій та спростовує правомірність податкової вигоди позивача у вигляді зменшення бази оподаткування шляхом збільшення витрат та податкового кредиту з ПДВ.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає про доведеність відповідачем завищення витрат і податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинам ТОВ "УКРАВТОБАН БІЛДІНГ", тому у цій частині спірне грошове нарахування є обґрунтованим.

4) Перевіркою встановлено (с.с. 28-31, 55, 56) що по взаємовідносинам з ТОВ "АЛЬЯНСГРУПП" позивач відобразив у податковому обліку збільшення витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, на 78560 грн. та збільшення податкового кредиту з ПДВ на 15712 грн.

Перевіркою встановлено, що між позивачем (Замовник) і ТОВ "АЛЬЯНСГРУПП" (Підрядник) укладено договір від 30.07.2013 №30/07/13-1 про виконання робіт по поточному ремонту асфальтобетонного покриття виробничої території Замовника за адресою: м. Жашків, вул. Перемоги, 10, вартістю 119573 грн. Підрядник підтверджує, що його працівники мають відповідну кваліфікацію, досвід, професійні навички, всі документи, сертифікати, дозволи, ліцензії, що необхідні для виконання робіт.

До перевірки надано акт приймання виконаних робіт за жовтень 2013р. (форма КБ-2в) на суму 94272 грн. (у т.ч. ПДВ - 15712 грн.). Постачальником виписано податкові накладні від 04.09.2013 №4328 і від 30.10.2013 №4793 на вказану суму поставки.

Згідно з актом відповідачем проаналізовано податкову інформацію стосовно названого контрагента, зокрема неподання ним за 4 кв. 2013р. розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку (№1-ДФ); анулювання свідоцтва платника ПДВ 13.11.2013; відсутність звітності з січня 2014р.; відсутність контрагента за своїм місцезнаходженням.

Також в акті зазначено про відсутність даних про виконання робіт субпідрядником; про відсутність передбаченої договором комісії Замовника про прийняття виконаних робіт.

Суд вважає, що відповідач вірно проаналізував умови договору і первині документи та можливість реального їх виконання з урахуванням наявної у контролюючого органу податкової інформації про відсутність у контрагента працівників і про відсутність у поданих до перевірки документах інформації щодо залучення субпідрядника. Використана відповідачем податкова інформація є офіційною, достовірність якої не була спростована позивачем під час розгляду справи і не викликає у суду сумнівів, та згідно з пп. 83.1.2 п. 83.1 ст. 83 ПК України є підставою для висновків перевірки.

Зосереджуючись на формальній наявності первинних документів, позивач не спростував встановлених перевіркою обставин і не навів аргументованих доводів, яким чином і ким здійснювались підрядні роботи. Надані позивачем копії фотознімків заасфальтованої території (т. 8 а.с. 144-171) не доводять проведення підрядних робіт працівниками контрагента.

На переконання суду встановлені перевіркою обставини відсутності у контрагента працівників об`єктивно вказує на неможливість виконання ним підрядних робіт, що є суттєвим та достатніми для висновку про відсутність реальності господарських операцій та спростовує правомірність податкової вигоди позивача у вигляді зменшення бази оподаткування шляхом збільшення витрат та податкового кредиту з ПДВ.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає про доведеність відповідачем завищення витрат і податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинам ТОВ "АЛЬЯНСГРУПП", тому у цій частині спірне грошове нарахування є обґрунтованим.

5) Перевіркою встановлено (с.с. 31-33, 56, 57) що по взаємовідносинам з ТОВ "ТЕХПРОМ-БУД" позивач відобразив у податковому обліку збільшення витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, на 25000 грн. та збільшення податкового кредиту з ПДВ на 5000 грн.

Перевіркою встановлено, що між позивачем (Замовник) і ТОВ "ТЕХПРОМ-БУД" (Підрядник) укладено договір від 19.08.2014 №19/08/14-1 про здійснення обстеження свердловин №3/07-02, 4, 6, 7, 8, 9, 18-Д, 19-Д, 2879 у м. Жашків, вартістю 30000 грн.

До перевірки надано акт здачі-приймання виконаних робіт на суму 30000 грн. (у т.ч. ПДВ - 5000 грн.). Постачальником виписано податкову накладну від 28.08.2014 №2835 на вказану суму поставки.

Згідно з актом відповідач зазначив, що акт здачі-приймання виконаних робіт складено у м. Києві, проте роботи проводились у м. Жашкові, а місцезнаходження контрагента у м. Харкові; позивачем документально не підтверджено приймання комісією виконаних робіт; свідоцтво платника ПДВ контрагента анульовано 30.10.2014; відсутня інформація про основні фонди та виробничі потужності контрагента, додаток АМ до декларації з податку на прибуток за 2014р. та сама декларація не подавались; із січня 2015р. контрагент не звітує; у контрагента наявні розбіжності між його податковими зобов`язаннями з ПДВ і податковим кредитом з ПДВ підприємств-покупців.

Суд дійшов висновку про формальність і необґрунтованість висновку відповідача про завищення витрат і податкового кредиту з ПДВ, оскільки наведена в акті перевірки податкова інформація не стосується періоду надання робіт у серпні 2014р., тому не спростовує дійсність наданих до перевірки акта і податкових накладних та об`єктивну можливість їх виконання контрагентом. Місце складення акта і відсутність комісії з прийняття робіт не є достатніми обставинами для висновку про відсутність фактичного виконання робіт.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає про недоведеність відповідачем завищення витрат і податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "ТЕХПРОМ-БУД", тому спріне грошове нарахування у цій частині є необґрунтованим.

6) Перевіркою встановлено (с.с. 53, 54), що по взаємовідносинам з ТОВ "ТЕХНО-ГРАД" позивач відобразив у податковому обліку збільшення податкового кредиту з ПДВ на 3975 грн.

До перевірки надано видаткову накладну від 26.08.2014 №РН-0000662 на суму 23850 грн. (у т.ч. ПДВ - 3975 грн.) про придбання позивачем товарів відповідного найменування, кількості і вартості. Постачальником виписано податкові накладні від 21.08.2014 №73 і від 26.08.2014 №77 на вказану суму поставки.

Згідно з поясненнями головного бухгалтера позивача деталі (товар) у періоді, що перевірявся, не враховувались і станом на 31.12.2014 знаходились на складі.

Відповідач зазначив акті про наявність податкової інформації від Маріупольської ОДПІ ГУ Міндоходів Донецької області від 02.03.2015 щодо не підтвердження реальності здійснення поставки товарів (робіт, послуг) від ТОВ "ВАЛЕНТОН" у серпні 2014р. і від ТОВ "Спекторсервіс" у серпні, вересні 2014р. та подальшому ланцюгу постачання. Також зазначив про відсутність документів про транспортування товару, про фактичне отримання товарів, а свідоцтво платника ПДВ анульовано 31.12.2014, кількість працюючих - 3 особи, із січня 2015р. контрагент не звітує.

Суд дійшов висновку про формальність і необґрунтованість висновку відповідача про завищення витрат і податкового кредиту з ПДВ, оскільки наведена в акті перевірки податкова інформація не стосується взаємовідносин з позивачем і періоду поставки товарів у липні, серпні 2014р., тому не спростовує дійсність наданих до перевірки первинних документів.

Згідно з умовами договору поставка здійснюється на умовах DDU (пункт поставки - склад компанії-перевізника ТОВ "НОВА ПОШТА", за адерсою: м. Жашків, вул. Одеська, 2а) за рахунок Постачальника. Водночас відповідач не перевірив наявну у його розпорядженні податкову інформацію щодо наявності взаємовідносин між контрагентом позивача і ТОВ "НОВА ПОШТА".

Підсумовуючи викладене, суд зазначає про недоведеність відповідачем завищення податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "ТЕХНО-ГРАД", тому спірне грошове нарахування у цій частині є необґрунтованим.

7) Перевіркою встановлено (с.с. 41-44), що станом на 31.12.2014 позивачем відображено у податковому обліку дебіторську заборгованість у розмірі 1467577,65 грн. (у т.ч. ПДВ - 244596,27 грн.) по взаємовідносинам з ТОВ "ЄДІТЕПЕ-УКРАЇНА".

Відповідач зазначив в акті, що в період з 04.10.2007 по 17.03.2008 позивач перерахував на користь контрагента кошти у сумі 6009542,60 грн. (у т.ч. ПДВ - 1001590,40 грн.), а останнім в період з 01.03.2008 по 01.02.2011 надано роботи з реконструкції заводу по виробництву напоїв на суму 4541964,95 грн. (у т.ч. ПДВ - 756994,16 грн.). Позивач відобразив у декларації з ПДВ за березень 2008р. операції з контрагентом в обсязі 4281122,50 грн., у т.ч. ПДВ у сумі 856224,50 грн., який відніс до податкового кредиту. Згідно з АІС "Податковий блок" в березні 2008р. обліковується розбіжність між сумою податкових зобов`язань контрагента і податкового кредиту позивача в розмірі 856224,50 грн.

В акті зазначено, що до перевірки позивач не надав первинних документів, пославшись на те, що період взаємовідносин не стосується періоду перевірки.

Посилаючись на ненадання до перевірки документів щодо виникнення дебіторської заборгованості, на постанову Господарського суду м. Києва від 17.04.2013 у справі №5011-15/10919-2012 про визнання ТОВ "ЄДІТЕПЕ-УКРАЇНА" банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, пп. "в" пп. 141.11 п. 14.1 ст. 14 ПК України, згідно з яким дебіторська заборгованість ТОВ "ЄДІТЕПЕ-УКРАЇНА" є безнадійною і те, що протягом строку позовної давності після перерахування коштів послуги (роботи) не були надані, то вказані суми відповідно до п.п. 198.1, 198.3, 198.4, 198.5 ст. 198 ПК України не є об`єктом оподаткування ПДВ і не можуть приймати участь у формуванні податкового кредиту з ПДВ, починаючи з періоду визнання контрагента банкрутом, тому позивачем завищено податковий кредит за квітень 2013р. на 244596 грн.

Відповідач дійшов висновку про заниження податкових зобов`язань з ПДВ за квітень 2013р. на 244596 грн.

Суд вважає такий висновок необґрунтованим і суперечливим, зважаючи на наступне.

Опис порушення наведено у розділі 4.2.1 "Податкові зобов`язання" при перевірці повноти і правильності визначення задекларованих позивачем податкових зобов`язань з ПДВ за період з 01.01.2013 по 31.12.2014. Суть порушення полягає у заниженні податкових зобов`язань з ПДВ.

Водночас, наведені в акті положення ПК України стосуються формування податкового кредиту з ПДВ, а не податкових зобов`язань. При цьому перевіркою не встановлено факт віднесення позивачем коштів у сумі 244596 грн. до податкового кредиту з ПДВ певного звітного періоду.

В акті перевірки відповідач не зазначив відповідного нормативного обґрунтування, на підставі якого у позивача у квітні 2013р. виникли податкові зобов`язання з ПДВ у сумі 244596 грн., які він повинен був задекларувати.

У відповіді на заперечення позивача на акт перевірки відповідач врахував обставини і висновки, зазначені в акті, але не перевіряв їх.

У запереченнях на позов відповідач зазначив інші обставини, відмінні від тих, які встановлені перевіркою і відображені в акті, а саме включення позивачем до податкового кредиту з ПДВ усієї суми сплаченого на користь контрагента податку, з урахуванням 1467577,65 грн. (у т.ч. ПДВ - 244596,27 грн.). При цьому доказів на підтвердження наведених у запереченнях обставин відповідач не зазначив і до суду не надав.

З огляду на неповноту і нечіткість встановлення відповідачем обставин стверджуваного порушення, суперечливість встановлених перевіркою обставин і тих, на які відповідач посилається у своїх заперечення, відсутність доказів, які б підтверджували достовірних обставин, які зазначені в акті або у запереченнях на позов, суд дійшов висновку про необґрунтованість спірного грошового нарахування у цій частині.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними і скасування податкових повідомлень рішень від 13.04.2016 № і №, а інших - у частині, а саме:

- № у частині збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток на 185199 грн. (у т.ч.: 148159 грн. - податкове зобов`язання, 37040 грн. - штрафні санкції);

- № у частині збільшення грошового зобов`язання з ПДВ на 257167 грн. (у т.ч.: 205733 грн. - податкове зобов`язання, 51434 грн. - штрафні санкції).

В іншій частині, щодо нарахування спірних грошових зобов`язань по взаємовідносинам з ТОВ "УКРАВТОБАН БІЛДІНГ" і ТОВ "АЛЬЯНСГРУПП" підстав для визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 13.04.2016 № і № немає.

З огляду на часткове задоволення позову та згідно із ст. 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір у сумі 16913,47 грн. слід стягнути на його користь з бюджетних асигнувань відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 139, 241-246, 250, пп. 10 п. 1 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІ ПРОДУКТИ" частково.

2. Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 13.04.2016 № і № повністю.

3. Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 13.04.2016 № у частині збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток на 185199 грн. (у тому числі: 148159 грн. - податкове зобов`язання, 37040 грн. - штрафні санкції).

4. Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 13.04.2016 № у частині збільшення грошового зобов`язання з ПДВ на 257167 грн. (у тому числі: 205733 грн. - податкове зобов`язання, 51434 грн. - штрафні санкції).

5. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "НОВІ ПРОДУКТИ" у задоволенні позову в іншій частині.

6. Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІ ПРОДУКТИ" судовий збір у сумі 16059,37 грн. (шістнадцять тисяч п`ятдесят дев`ять гривень 37 копійок).

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВІ ПРОДУКТИ";

01033, м. Київ, Спортивна площа, 3, .

Відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві;

01116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Дата рішення є днем складення його у повному обсязі.

Суддя Д.А. Костенко