Справа № 440/6661/20
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2021-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 р. Справа № 440/6661/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.01.2021, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 19.01.21 по справі № 440/6661/20

за позовом ОСОБА_1

до Полтавсього обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання бездіяльності протииправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області(далі ГУ ПФУ в Полтавський обл.) з адміністративним позовом в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та надані до ГУ ПФУ в Полтавській обл. оновленої довідки про розмір її грошового забезпечення станом на 03.07.2020, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262), положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі постанова КМУ №704) , із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення), премії та одноразових видів грошового забезпечення для здійснення обчислення та перерахунку з 03.07.2020 основного розміру її пенсії;

- зобов`язати скласти та подати до ГУ ПФУ в Полтавській обл. на ОСОБА_1 нову довідку про розмір грошового забезпечення, станом на 03.07.2020, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262, статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011), в якій на підставі постанови КМУ №704 вказати розміри окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії, надбавки за службу в умовах режимних обмежень та інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та одноразових видів грошового забезпечення, які враховуються при призначенні та перерахунку пенсії, за посадою, яку ОСОБА_1 займала на дату звільнення із служби, для проведення з 03.07.2020 перерахунку основного розміру її пенсії.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.01.2021 відмовлено у задоволенні ОСОБА_2 .

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.01.2021 та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, одноразова премія згідно з рішеннями Міністра оборони України, одноразова грошова допомога при звільненні, компенсація за невикористані дні щорічної відпустки є не щомісячними, а одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, то нормами чинного законодавства не встановлено прямої заборони на їх врахування при перерахунку призначеної пенсії.

Зазначені виплати, в розумінні постанови КМУ №704 є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення та входять до складу грошового забезпечення. А тому включення даних виплат до грошового забезпечення ґрунтується на їх законодавчому закріпленні, а саме у ч.2 ст. 9 Закону №2011. Зазначена позиція підтверджується позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.01.2018 у справі №2а-5232/11/2670.

Вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що Закон №2262 передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні ч.3 ст. 63 Закону 32262 та не застосуванні ч.2 ст. 9 Закону №2011.

Відповідач, у заяві, яка надійшла до суду 05.04.2021 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.01.2021 без змін.

17.03.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито провадження по справі №440/6661/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1

14.05.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду закінчено підготовку та справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до положеньч.1 ст. 308 , п.3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 проходила військову службу в Збройних силах України у Полтавському зональному відділі Військової служби правопорядку де отримувала грошове забезпечення.

Наказом начальника Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку від 02.06.2020 № 7-РС старшого солдата ОСОБА_1 , старшого телефоніста відділення зв`язку Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку Центрального управління Військової служби правопорядку (по м. Києву і Київській області) звільнено з військової служби у запас за підпунктом "б" (за станом здоров`я) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській обл. та отримує з 02.07.2020 пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону №2262.

При обчисленні пенсії позивачу ГУ ПФУ в Полтавській обл. враховано грошове забезпечення згідно довідки Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку від 02.07.2020 №128 та грошового атестату Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку від 02.07.2020 №126, а саме: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років 50%, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці (надбавка за особливості проходження служби 68,3%, премія 138%).

Відомостей щодо отримання будь-яких інших видів грошового забезпечення у вказаній довідці зазначено не було.

31.08.2020 Полтавським зональним відділом Військової служби правопорядку позивачу надано довідку № 151 про основні та додаткові види грошового забезпечення нараховані та виплачені ОСОБА_1 , до якої також включено: додаткові види грошового забезпечення - грошова допомога на оздоровлення за 2018 - 2020 роки, матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань за 2019 - 2020 роки, одноразова премія згідно рішення Міністра оборони України за серпень 2019 року, індексація грошового забезпечення за грудень 2018 року - липень 2020 року, одноразова грошова допомога при звільненні, компенсація за невикористані дні щорічної відпустки.

Позивач звертався до відповідача із заявою щодо включення виплати одноразових видів грошового забезпечення до довідки про розмір грошового забезпечення, для обчислення пенсії ОСОБА_1 , однак листом Полтавського ОВК від 22.09.2020 №10/2532/у.58155 повідомлено, що підстави для включення виплати одноразових видів грошового забезпечення відсутні.

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що предметом розгляду даної справи є дії Полтавського ОВК щодо розгляду звернення ОСОБА_1 про видачу нової виправленої довідки з включенням до грошового забезпечення станом на 03.07.2020 одноразових видів грошового забезпечення: грошової допомоги на оздоровлення за 2018 - 2020 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2019 - 2020 роки, одноразової премії згідно рішення Міністра оборони України за серпень 2019 року, індексації грошового забезпечення за грудень 2018 року - липень 2020 року, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, оскільки зазначені виплати не входять до переліку видів грошового забезпечення, встановленого ч. 3 ст. 43 Закону №2262.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 9 Закону № 2011 визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону № 2011 до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Частиною 1 статті 15 Закону №2011 визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону №2262.

Частиною 3 статті 43 Закону №2262 передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Наведені положення статті 43 Закону містяться в розділі V Обчислення пенсії, тобто в загальному розділі, та безпосередньо визначають складові грошового забезпечення для обчислення пенсій. При цьому під обчисленням слід розуміти процес отримання результату за допомогою дій над числами, кожне з яких є конкретним цифровим вираженням розміру складових грошового забезпечення.

Відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:

- відповідних окладів за посадою (для поліцейських, відряджених до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в Національній поліції, які отримували при цьому грошове забезпечення та звільнені із служби безпосередньо з посад у таких органах, установах та організаціях, - відповідних окладів, установлених за рівнозначними (аналогічними) посадами в Національній поліції), військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту - щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

- щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Тобто, одноразові додаткові види грошового забезпечення (грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація, одноразова грошова допомога при звільненні) не враховуються при визначенні розміру грошового забезпечення для обчислення пенсії.

Посилання апелянта на неправомірне не застосування положень ч.2 ст. 9 Закону №2011 колегія суддів вважає помилковими, оскільки одноразові додаткові види грошового забезпечення не входять до встановленого частиною третьою статті 43 Закону № 2262 переліку видів грошового забезпечення.

Також колегія суддів вважає правомірними висновки суду першої інстанції, щодо відсутності законодавчо закріплених підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія грошової допомоги на оздоровлення за 2018-2020 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019-2020 роки, одноразової премії за серпень 2019 року, індексації грошового забезпечення за грудень 2018 року - липень 2020 року, одноразова грошова допомога при звільненні, компенсація за невикористані дні щорічної відпустки, що виплачується військовослужбовцям, індексації грошового забезпечення , не зважаючи на сплату з вказаних складових внесків на загальнообов`язкове страхування.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Зазначена правова позиція ґрунтується на висновках Верховного Суду, викладених в постанові від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17, які відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, обов`язкові до врахування при виборі та застосуванні норм матеріального права.

Посилання апелянта на практику Верховного Суду викладену у постанові від 31.01.2018 у справі №2а-5232/11/2670, в обґрунтування вимог апеляційної скарги, щодо необхідності врахування при обчисленні пенсії грошова допомога на оздоровлення за 2018 - 2020 роки, матеріальної допомога для вирішення соціально - побутових питань за 2019 - 2020 роки, одноразової премія згідно рішення Міністра оборони України за серпень 2019 року колегія суддів до уваги не приймає, оскільки відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Також колегія суддів вважає помилковими посилання апелянта на практику Верховного Суду по справі №391/521/17 викладену у постанові від 26.01.2021, №822/524/18 викладену у постанові від 13.02.2019 оскільки дані справи стосується інших правовідносин, а саме перерахунок та виплату призначеної пенсії державного службовця.

Щодо інших доводів апелянта колегія суддів зазначає.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року по справі № 440/6661/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін