Справа № 243/4322/21
Суддя: Хаустова Т. А.
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/243/69/2021
Номер справи 243/4322/21
РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«14» червня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Стукалової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки начальника групи ІПК (тип А) Відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 капітана ОСОБА_2 , Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної України, про скасування Постанови про накладення адміністративного стягнення № 0030221 від 12 квітня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до виконуючого обов`язки начальника групи ІПК (тип А) Відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 капітана ОСОБА_2 , Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної України, про скасування Постанови про накладення адміністративного стягнення № 0030221 від 12 квітня 2021 року, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12 квітня 2021 року відносно неї була складена Постанова про накладення адміністративного стягнення № 0030221, відповідно до якої її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн.

У Постанові зазначено, що 12 квітня 2021 року о 21 годині 40 хвилин під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через державний кордон України «Мілове» було виявлено ОСОБА_3 , яка пояснила, що 12 квітня 2021 року приблизно о 09 годині 00 хвилин перетнула державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України у н.п. «Успенка» (ТОТ) на напрямку України н.п. «Успенка» (ТОТ) - н.п. «Матвєєв Курган» (РФ) здійснила виїзд з ТОТ України до Російської Федерації, чим порушила п.3 Постанови КМУ №815 від 17 липня 2019 року «Про затвердження порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованій території Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з цих територій», тобто скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Оскаржувану Постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в.о. начальника віпс (тип А) ІНФОРМАЦІЯ_2 капітан ОСОБА_4 не є тією посадовою особою, яка має право розглядати справу про адміністративне правопорушення відносно неї та накладати адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Також в Постанові відсутні документи або посилання на документи, які уповноважують в.о. начальника віпс (тип А) ІНФОРМАЦІЯ_2 капітана ОСОБА_4 розглядати дану справу та накладати адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Зазначає, що 12 квітня 2021 року не працював КПВВ «Новотроїцьке» з боку підконтрольної території України. З боку тимчасово окупованої території України окремих районів Донецької області перетин лінії розмежування ОСОБА_3 неможливий тому, що окупаційної владою було дозволено громадянам тільки виїзд з цієї території на підставі реєстрації на підконтрольній території України. У зв`язку із тим, що позивач зареєстрована на непідконтрольній території

Україні вона не має можливості та тільки під тиском форс-мажорних обставин перетнути лінію розмежування з незалежних від неї причин, вона була вимушена виїхати через непрацюючий з боку України пункт пропуску «Маринівка» та виїхала на територію Російської Федерації для того, щоб потрапити на підконтрольну територію України через державний кордон для отримання закордонного паспорта громадянина України.

Крім того вважає, що в її ненавмисних діях є ознаки малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, яке передбачене ст. 22 КУпАП, тому посадова особа, яка розглядала дану справу мала можливість обмежитись усним зауваженням та закрити справу на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.

Також зазначає, що Постанова підлягає скасуванню у зв`язку із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків посадової особи фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального чи процесуального права. Також вказує про те, що в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які достовірні і достатні докази наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. Відповідачем не надано жодних доказів того, що вона перетнула державний кордон України саме в той спосіб та в тому місці, які вказані в оскаржуваній Постанові.

Просить суд скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення № 0030221 від 12 квітня 2021 року, складену відносно неї, ОСОБА_3 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 1700,00 грн., та закрити провадження по адміністративному правопорушенню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.

Позивач ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с.50).
Відповідач - виконуюча обов`язки начальника групи ІПК (тип А) Відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 капітан ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с.50), причини своєї неявки не повідомила.
Представник відповідача - Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної України Петрів Ю., в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
21 травня 2021 року надав до суду Відзив на адміністративний позов, в якому вказав, що позовні вимоги ОСОБА_3 не визнає повністю і вважає, що вони не ґрунтуються на законі, є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Позивачем порушено вимоги п. 3 ст. 288 КУпАП «Порядок оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення», а саме «Скарга подається в орган (посадовій особі), який виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України. Скарга, що надійшла, протягом трьох діб надсилається разом із справою органу (посадовій особі), правомочному відповідно до цієї статті її розглядати».
Статтею 6 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного Суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено що Україна не несе відповідальності за незаконні дії Російської Федерації чи її окупаційної адміністрації на тимчасово окупованих територіях у Донецькій ти Луганській областях або за прийняті ними незаконні рішення.
Статтею 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного Суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що В`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду.
Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815, в якому визначено, що в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку.
12 квітня 2021 року на ділянці проведення операції об`єднанних сил в межах Донецької та Луганської областей функціонували визначені КПВВ, про що наявна інформація в Інтернет виданнях та на сайтах Операції об`єднаних сил, Державної прикордонної служби, Східного регіонального управління та відповідних прикордонних загонів, а також 09 квітня 2021 року окупаційною владою ТОТ України здійснювався пропуск громадян через КПВВ «Новотроїцьке та

«Станиця Луганська» з 08 годин 00 хвилин до 16 годин 00 хвилин, про роботу яких та кількість осіб, які здійснили виїзд з ТОТ України у Донецькій та Луганській областях і в`їзд до таких територій у визначеному КПВВ постійно інформують в Інтернет виданнях та на сторінках у соціальних мережах Операції об`єднаних сил, сайтах Державної прикордонної служби, Східного регіонального управління та відповідних прикордонних загонів, у зв`язку з чим позивач мала фізичну можливість в законний спосіб здійснити виїзд з ТОТ України.
Позивач під час перетину державного кордону України з території Російської Федерації в ППр «Мілове» пояснила, що 12 квітня 2021 року здійснила виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово не працюючий пункт пропуску через державний кордон України на напрямку н.п. Успенка (ТОТ України) - н.п. Матвєєв Курган (РФ), чим порушила Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815. При дачі пояснень позивач не висказувала будь-яких заперечень або зауважень до змісту відібраних пояснень та не надала будь яких документів, які могли звільняти її від адміністративної відповідальності або пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення.
В матеріалах справи про адміністративні правопорушення наявні пояснення позивача, написані нею власноруч, в яких вона підтвердила данні, викладені у Постанові про накладення адміністративного стягнення, зазначила, що про порядок виїзду з ТОТ України знає, під час виїзду з ТОТ України до РФ заходи оформлення виїзду з ТОТ до РФ представниками Державної прикордонної служби України не здійснювалися, намагання здійснити виїзд з ТОТ України встановленим порядком не підтвердила, скоєне правопорушення та стягнення, яке на неї накладається, не оспорює.
В матеріалах справи наявний Рапорт прикордонного наряду «Перевірка документів» в ППр «Мілове» в якому зазначено, що під час прикордонного контролю за допомогою підсистеми «Ризик» та опитування було встановлено, що позивач порушила порядок виїзду з тимчасово окупованої території України.
В матеріалах справи про адміністративне правопорушення також наявна Заява позивача про доведення до неї права на отримання безоплатної правової допомоги. Даною Заявою позивач відмовляється від правової допомоги та бажає захищати себе самостійно.
В матеріалах справи про адміністративне правопорушення також наявна Пам`ятка, якою до позивача доведені положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Обставини викладені в позовній заяві повністю відрізняються від наявних в матеріалах доказів, у зв`язку з чим з метою сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню обставин правопорушення, керуючись п.п. 2,3 ч. 5, ч. 6 ст. 44 КАС України, вважає, що позивач свідомо вводить суд в оману щодо фактичних обставин справи.
Просить суд у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовити за необгрунтованістю (а.с.38-39).
Відповідно до ч.3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до виконуючого обов`язки начальника групи ІПК (тип А) Відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 капітана ОСОБА_4 , Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної України, про скасування Постанови про накладення адміністративного стягнення № 0030221 від 12 квітня 2021 року, не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до Постанови про накладення адміністративного стягнення № 0030221 від 12 квітня 2021 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Так, згідно вказаної Постанови, 12 квітня 2021 року о 21 годині 40 хвилин у пункті пропуску «Мілове» під час здійснення контролю встановлено, що ОСОБА_3 здійснила виїзд до КТУ з території Російської Федерації через пункт пропуску «Мілове». Своїми діями ОСОБА_3 порушила вимоги п.3 Постанови КМУ №815 від 17 липня 2019 року «Про затвердження порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованій території Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з цих територій», а саме здійснила виїзд з ТОТ України до території Російської Федерації поза КПВВ без проходження контролю в`їзду-виїзду, відповідно не дотрималася п. 7, п. 21 Постанови КМУ №815 від 17 липня 2019 року «Про затвердження порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованій території Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з цих територій». ОСОБА_3 було надано пояснення, відповідно до яких вона зазначила, що 12 квітня 2021 року о 09 годині 00 хвилин здійснила виїзд з ТОТ до Російської Федерації на напрямку н.п. Успенка (ТОТ) н.п. Матвєєв-Курган (РФ) в районі н.п. Успенка. Факт порушення порядку виїзду з ТОТ України та в`їзду до неї доведено витягом з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», відповідно до якого відсутні дані офіційного в`їзду/виїзду на територію України через працюючий КПВВ. Таким чином, ОСОБА_3 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП (а.с.10-11).

Статтею 6 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного Суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що Україна не несе відповідальності за незаконні дії Російської Федерації чи її окупаційної адміністрації на тимчасово окупованих територіях у Донецькій ти Луганській областях або за прийняті ними незаконні рішення.
Статтею 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного Суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що В`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду.
Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815.
Відповідно до п. 3 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815, вбачається, що в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку.
Режимні зони контрольних пунктів в`їзду-виїзду функціонують без вихідних, цілодобово. Пропуск осіб, транспортних засобів та товарів через режимні зони контрольних пунктів в`їзду-виїзду здійснюється відповідно до режиму їх функціонування, встановленого Командувачем об`єднаних сил.
Контрольні пункти в`їзду-виїзду не призначені для перетинання державного кордону.
Рух автомобільного транспорту в межах контрольованої території від контрольних пунктів

в`їзду-виїзду до лінії розмежування та у зворотному напрямку здійснюється лише дорожніми коридорами (автомобільними).
Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду-виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено. Об`їзні шляхи навколо дорожніх коридорів (автомобільних та на залізничному транспорті) за рішенням Командувача об`єднаних сил ліквідуються (перекриваються).
За рішенням Командувача об`єднаних сил у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у випадках, передбачених законодавством, можуть встановлюватися додаткові обмеження та/або заборони переміщення осіб, не залучених до проведення таких заходів, транспортних засобів та товарів.
Виконання законних вимог уповноважених службових осіб військових формувань, правоохоронних та інших державних органів, яких залучено до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та які здійснюють контроль в`їзду/виїзду, є обов`язковим для всіх осіб, які в`їжджають на тимчасово окуповані території та виїжджають з таких територій.
Відповідно до ч. 1 ст. 204-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Представник відповідача - Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної України Петрів Ю. у своєму Відзиві на адміністративний позов ОСОБА_3 зазначив, що 12 квітня 2021 року на ділянці проведення операції об`єднаних сил в межах Донецької та Луганської областей функціонували визначені КПВВ, про що наявна інформація в Інтернет виданнях та на сайтах Операції об`єднаних сил, Державної прикордонної служби, Східного регіонального управління та відповідних прикордонних загонів, а також 09 квітня 2021 року окупаційною владою ТОТ України здійснювався пропуск громадян через КПВВ «Новотроїцьке та «Станиця Луганська» з 08 годин 00 хвилин до 16 годин 00 хвилин, про роботу яких та кількість осіб, які здійснили виїзд з ТОТ України у Донецькій та Луганській областях і в`їзд до таких територій у визначеному КПВВ постійно інформують в Інтернет виданнях та на сторінках у соціальних мережах Операції об`єднаних сил, сайтах Державної прикордонної служби, Східного регіонального управління та відповідних прикордонних загонів, у зв`язку з чим позивач мала фізичну можливість в законний спосіб здійснити виїзд з ТОТ України.
Позивач під час перетину державного кордону України з території Російської Федерації в ППр «Мілове» пояснила, що 12 квітня 2021 року здійснила виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово не працюючий пункт пропуску через державний кордон України на напрямку н.п. Успенка (ТОТ України) - н.п. Матвєєв Курган (РФ).
При дачі пояснень ОСОБА_3 не висказувала будь-яких заперечень або зауважень до змісту відібраних пояснень та не надала будь-яких документів, які могли звільняти її від адміністративної відповідальності або пом`якшувати відповідальність за адміністративне правопорушення.
Представником відповідача - Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної України Петрів Ю., на підтвердження обставин, викладених у Відзиві на адміністративний позов, було надано до суду наступні докази вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Так, як вбачається з письмових Пояснень ОСОБА_3 від 12 квітня 2021 року, вона вказала, що постійно проживає в м. Горлівка, має статус вимушено переміщеної особи, на територію Російської Федерації вона потрапила 12 квітня 2021 року о 09 годині 00 хвилин через т.п. «Успенка». Їй відомо, що певні території Донецької та Луганської областей мають статус тимчасово окупованих територій. Також їй відомо про порядок в`їзду на ТОТ та виїзду з неї. Факт спроби виїхати з ТОТ у визначений законодавством України спосіб підтвердити не змогла. До органів державної влади України (Президента України, Кабінету Міністрів України, командування ООС, Уповноваженого ВР з прав людини та інших), міжнародних неурядових організацій (ОБСЄ, УВКБ, ООН) та благодійних організацій з питань надання допомоги, щодо виїзду з ТОТ у визначений Порядком спосіб вона не зверталася. Підтвердити обставини, які можуть пом`якшувати або виключати адміністративну відповідальність не змогла. Вказала, що допущене правопорушення і адміністративне стягнення, що накладається на неї, не оспорює (а.с.42-43).

Відповідно до Рапорта ІПК-2 категорії віпс тип А ВПС «Мілове» ім. В.Банних прапорщика ОСОБА_5 від 12 квітня 2021 року, 12 квітня 2021 року о 21 годині 40 хвилин до пункту пропуску на вхід в Україну прибула ОСОБА_3 . В ході проведення паспортного контролю, за допомогою підсистеми «РИЗИК» ГАІС «Гарт 1», було встановлено, що ОСОБА_3 здійснила в`їзд на ТОТ України через КПВВ - «Новотроїцьке». З наявних даних підсистеми «РИЗИК», інформація про

виїзд ОСОБА_3 з тимчасово окупованої території України відсутня. Зі слів ОСОБА_3 виїзд здійснила з ТОТ України до Російської Федерації 12 квітня 2021 року о 09 годині 00 хвилин в районі н.п. Успенка (ТОТ) - н.п. Матвєєв-Курган (РФ) в районі н.п. Успенка (а.с.44).
12 червня 2021 року ОСОБА_3 було вручено Пам`ятку про її процесуальні права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, згідно з якою вона зазначила, що з процесуальними правами та обов`язками ознайомлена, процесуальні права та обов`язки роз`яснено та зрозуміло (а.с.41).
Відповідно до Заяви від 12 червня 2021 року, ОСОБА_3 , прикордонним нарядом від ІНФОРМАЦІЯ_3 , за порушення порядку в`їзду/виїзду з ТОТ було повідомлено, що вона має право на безоплатну правову допомогу, від якої ОСОБА_3 відмовилася та зазначила, що буде захищати себе самостійно (а.с.40).
Отже, позивач ОСОБА_3 підтвердила у своїх письмових Поясненнях від 12 квітня 2021 року, що була обізнана про порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, проте всупереч вимог законодавства України здійснила виїзд з ТОТ України до території Російської Федерації поза КПВВ без проходження контролю в`їзду-виїзду.

Згідно із ст. 222-1 КУпАП органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203-1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4).
Від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право:
- начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники;
- інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України.
Відповідно до п. 1 Положення про відділ прикордонної служби Державної прикордонної служби України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15 квітня 2016 року № 311, це Положення визначає призначення, основні функції, повноваження, права, організацію управління і забезпечення діяльності відділу прикордонної служби Державної прикордонної служби України (далі - Держприкордонслужба).
Пунктом 2 Положення визначено, що Відділ прикордонної служби є основним підрозділом прикордонного загону (прикордонної комендатури), призначеним для безпосередньої охорони та захисту визначеної ділянки державного кордону, здійснення прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, забезпечення дотримання режиму державного кордону України, прикордонного режиму та режиму в пунктах пропуску через державний кордон України (пунктах контролю, контрольних пунктах в`їзду-виїзду), а також здійснення інших повноважень, передбачених законодавством України.
Отже, з вищевикладеного вбачається, що Постанову про накладення адміністративного стягнення № 0030221 від 12 квітня 2021 року відносно ОСОБА_3 , було складено виконуючим обов`язки начальника віпс (тип А) Відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 » імені Віктора Банних в/ч НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_4 у відповідності до вимог чинного законодавства України.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця

у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частина 2 ст.77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що представником відповідача Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної України, на спростування даного позову, було подано до суду належні і допустимі докази на підтвердження правомірності дій по складанню Постанови про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, дотриманню порядку складання цієї Постанови та ознайомлення з нею, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Отже, факт вчинення ОСОБА_3 вказаного правопорушення є доведеним.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, викладені ОСОБА_3 в обґрунтування позову не знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, у зв`язку з чим адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. ст. 2-16, 19-20, 49, 72, 77, 121-126, 131, 159-167, 181, 193, 227-228, 241, 244, 246, 250-251, 255, п.3 частини 3 статті 286, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 204-2, 222-1, 251, 268, 280 КУпАП, Порядком в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815, Положенням про відділ прикордонної служби Державної прикордонної служби України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15 квітня 2016 року № 311, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки начальника групи ІПК (тип А) Відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 капітана ОСОБА_2 , Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної України, про скасування Постанови про накладення адміністративного стягнення № 0030221 від 12 квітня 2021 року відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Першого Апеляційного адміністративного суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий загальний суд як адміністративний суд.

Учасники справи, а також особи які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У відповідності до п.п. 15.5 Розділу 7 Перехідних Положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повний текст рішення складено 14 червня 2021 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова