Справа № 320/2810/20
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2021-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2810/20 Суддя (судді) першої інстанції: Колеснікова І.С.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.
суддів: Парінова А. Б., Ключковича В. Ю.
за участю секретаря: Волошка О. Л.

представників позивача Тарасова Р. В., Качмара Г. М., Гарбуз І. В., представника відповідача Косяка В. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 11.06.2020) у справі за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 до Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання нечинним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернулась військова частина НОМЕР_1 із позовом до Віта-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання нечинним та скасування пункту 3 рішення Віта-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 30.06.2016 №8-98 (8 сесія 7 скликання) щодо надання дозволу військовій частині НОМЕР_1 на збір технічної документації по оформленню права постійного користування землею, площею 12,2044 га під розміщення військової частини, яка розташована в АДРЕСА_1 .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що спірним рішенням протиправно та з порушенням встановленого порядку зменшено розмір земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні позивача та віднесено до земель оборони.

Апелянт зазначає, що спірна земельна ділянка передана до земель Міністерства оборони в 1955 році та з того часу перебуває у постійному користуванні позивача.

До Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до змісту якого зазначається, що доводи апеляційної скарги у повній мірі відповідають доводам заявленого позову та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді першої інстанції.

В судових засіданнях представниками апелянта підтримано доводи викладені в апеляційній скарзі та додано до матерів справи додаткові письмові докази.

Представниками відповідача в судових засіданнях щодо задоволення вимог апеляційної скарги заперечено.

Крім того, в судовому засіданні 28.04.2021 року, протокольною ухвалою, здійснено заміну відповідача у справі з Віта-Поштової сільської ради Києво-Святошинської районної державної адміністрації її правонаступником Гатненською сільської ради Фастівського району Київської області.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, заслухавши осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Ради Міністрів УРСР від 06 червня 1955 року №665-027рс прийнято пропозицію виконавчих комітетів обласної ради Київської області про відведення земельних ділянок Міністерству оборони СРСР і Головному управлінню цивільного повітряного флоту СРСР під спеціальне будівництво в кількості та на умовах згідно додатку.

Відповідно до додатку, Міністерству оборони СРСР під спец будівництво військової частини …342 Київського військового округу виділено: радгосп «Нове життя» Києво-Святошинського району - 26,90га.

В подальшому, Віта-Поштовою сільською радою Києво-Святошинської районної державної адміністрації прийнято рішення від 10.10.2006, яким затверджено матеріали інвентаризації земельної ділянки площею 31,9862 га під розміщення військової частини, яка розташована в с. Віта Поштова по вул. Боярській, надано дозвіл військовій частині НОМЕР_1 на збір технічної документації по оформленню права постійного користування землею площею 31,9862 га під розміщення військової частини, яка розташована в АДРЕСА_1 , та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 оформити технічну документацію згідно чинного законодавства.

Крім того, 30 червня 2016 року на 8 сесії 7 скликання Віто-Поштова сільрада прийняла рішення №8-98 «Про прийняття на баланс Віто-Поштової сільської ради території військового містечка № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 » (далі - рішення №8-98). Згідно даного рішення: надано попередню згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади села Віта-Поштова нерухомого майна військового містечка №254 при військовій частині НОМЕР_1 (п. 1); внесено зміни до рішення Віто-Поштової сільради 4 сесії 5 скликання «Про затвердження матеріалів інвентаризації та надання дозволу на збір технічної документації по оформленню права постійного користування землею в/ч А-0799» та викладено п.п. 2, 3 даного рішення в наступній редакції: « 2. Надати дозвіл в/ч НОМЕР_1 на збір технічної документації по оформленню права постійного користування землею, площею 12,2044 га під розміщення військової частини, яка розташована в АДРЕСА_1 . Зобов`язати в/ч НОМЕР_1 оформити технічну документацію та акт постійного користування згідно чинного законодавства.».

Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням 4 сесії 5 скликання Віта-Поштової сільської ради Києво-Святошинської районної державної адміністрації Про затвердження матеріалів інвентаризації та надання дозволу на збір технічної документації по оформленню права постійного користування землею в/ч А-0799 від 10.10.2006 затверджено матеріали інвентаризації земельної ділянки площею 31,9862 га під розміщення військової частини, яка розташована в с. Віта Поштова по вул. Боярській, виконаних ТОВ Київський регіональний інститут земельної реформи, надано дозвіл в/ч НОМЕР_1 на збір технічної документації по оформленню права постійного користування землею площею 31,9862 га під розміщення військової частини, яка розташована в АДРЕСА_1 , зобов`язано в/ч НОМЕР_1 оформити технічну документацію згідно чинного законодавства.

Рішенням 8 сесії 7 скликання Віта-Поштової сільської ради Про прийняття на баланс Віта-Поштової сільської ради території військового містечка № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2016 № 8-98 вирішено, зокрема, надати попередню згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади села Віта Поштова нерухомого майна військового містечка № 254 при військовій частині НОМЕР_1 ; внести зміни в рішення Віта-Поштової сільської ради 4 сесії 5 скликання від 10.10.2006 Про затвердження матеріалів інвентаризації та надання дозволу на збір технічної документації по оформленню права постійного користування землею в/ч А-0799 та викласти пункти 2,3 даного рішення в наступній редакції: 2. Надати дозвіл в/ч НОМЕР_1 на збір технічної документації по оформленню права постійного користування землею площею 12,2044 га під розміщення військової частини, яка розташована в АДРЕСА_1 . Зобов`язати в/ч НОМЕР_1 оформити технічну документацію та акт постійного користування згідно чинного законодавства.

Вважаючи протиправним рішення Віта-Поштової сільської ради в частині надання дозволу військовій частині НОМЕР_1 на збір технічної документації по оформленню права постійного користування земельною ділянкою площу якої зменшено у порівнянні з первинним рішенням про надання дозволу на збір технічної документації по оформленню права постійного користування землею під розміщення військової частини, яка розташована в с. Віта-Поштова по вул. Боярській, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним нормативним актом, який регулює земельні відносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (з наступними змінами і доповненнями, далі по тексту Земельний кодекс).

Відповідно до статті 77 Земельного кодексу, землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України (частина перша). Землі оборони можуть перебувати у державній та комунальній власності (частина друга). Порядок використання земель оборони встановлюється законом (частина четверта).

Статтею 125 Земельного кодексу встановлювалось, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (частина перша). Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється (частина третя).

Згідно частини першої статті 126 Земельного кодексу, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами (частина перша). Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України (частина друга).

З аналізу наведених норм вбачається, що право постійного користування земельною ділянкою підлягає державній реєстрації та підтверджується відповідним актом.

Відповідно до доводів апелянта, право користування на земельну ділянку щодо якої відповідачем прийнято спірне рішення надано у 1955 року, відповідно норми чинного та той час законодавства, реєстрація права користування земельною ділянкою не передбачалось.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта, з огляду на наступне.

Зі змісту до п. 195 Земельного кодексу Української РСР, затвердженого постановою Всеукраїнського центрального виконавчого комітету від 29.11.1922 року, державний запис землекористування (земельна реєстрація) має своїм завданням в інтересах загальнодержавного управління землями, а також для потреб різних галузей народного господарства та для охорони прав й інтересів землекористувачів збирати та зберігати у систематичному та наглядному вигляді, правильні та своєчасні відомості про правовий і господарський стан всіх землекористувань. З даною метою до земельної реєстрації включаються такі відомості про кожну земельну ділянку: а) про місцезнаходження та назву земельної ділянки, про кількість землі у ньому в цілому та по окремих ділянках, про найважливіші забудови та господарські заклади; б) про найменування землекористувачів та підстави, на яких землекористувачам надані земельні ділянки; в) відомості про особливі права та обов`язки, пов`язані з використанням ділянки; і г) інші відомості, включення яких до реєстрації буде передбачено подальшими розпорядженнями.

Пунктом 196 ЗК Української РСР 1922 року передбачено, що державна земельна реєстрація поділяється на основну, яка полягає у первинному заповненні карт і реєстрів, та поточну, метою якої є своєчасне внесення до актів реєстрації тих змін, у правовому, господарському і природному стані земельних ділянок, які відбуваються з плином часу.

Зі змісту наведених норм вбачається, що незалежно від способу надання у постійне користування земельної ділянки та форми прийнятого про це рішення факт належності її на праві постійного користування особі підлягав державній реєстрації.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, позивачем право користування земельною ділянкою оформлено не було, натомість сам факт прийняття розпорядження Ради Міністрів УРСР від 06 червня 1955 року №665-027рс про прийняття пропозиції виконавчих комітетів обласної ради Київської області про відведення земельних ділянок Міністерству оборони СРСР не свідчить ні про віднесення земельної ділянки до земель оборони, ні про належну реєстрацію позивачем права користування такою земельною ділянкою.

Крім того, приписами Закону України Про Державний земельний кадастр від 07.07.2011 №3613-VI (набрав чинності 01.01.2013) статтю 126 Земельного кодексу викладено в наступній редакції: Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в редакції, яка діяла з 01.01.2013 по 01.01.2016), державна реєстрація прав проводиться на підставі державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом (пункт 4).

Згідно з статтею 16 Закону України Про державний земельний кадастр від 07.07.2011 №3613-VI, земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер (частина перша). Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі (частина друга). Кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок (частина п`ята). Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера (частина шоста).

Відповідно змісту листа Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області від 28.10.2016 №18-1012-99.5-18822-16, за результатами інвентаризації та згідно наявних даних в Управлінні правовстановлюючі документи та документацію із землеустрою на земельну ділянку військової частини НОМЕР_1 , розташовану по вул. Боярській, в архіві Управління не виявлено. Крім того, у листі зазначено про неможливість ідентифікації вказаної земельної ділянки за її адресою.

Верховною Радою України прийнято Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності від 06.09.2012 №5245-VI, який набув чинності 01.01.2013, (далі по тексту Закон №5245-VI).

Зазначеним Законом частину другу статті 77 Земельного кодексу викладено в наступній редакції: 2. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності..

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №5245-VI встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються:

а) земельні ділянки; на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громад, які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;

б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах а і б пункту 4 цього розділу (пункт 3).

У державній власності залишаються:

а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони;

б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

в) землі зон відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті а пункту 3 цього розділу (пункт 4).

Державна реєстрація права держави чи територіальної громади на земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, здійснюється на підставі заяви органів, які згідно із статтею 122 Земельного кодексу України передають земельні ділянки у власність або у користування, до якої додається витяг з Державного земельного кадастру про відповідну земельну ділянку (пункт 5).

У разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються: у межах населених пунктів сільськими, селищними, міськими радами; за межами населених пунктів органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками (пункт 6).

Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, земельна ділянка по вул. Боярській в с. Віта-Поштова на якій розташована військова частина НОМЕР_1 , знаходиться в межах населеного пункту с. Віта Поштова та відноситься до земель комунальної власності, більш того, як на час винесення спірного рішення так і на час вирішення спору в суді, зазначена земельна ділянка не зареєстрована в порядку, визначеному чинним законодавством.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16.04.2009 №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляють спільні інтереси територіальної громади сіл, селищ та міст, приймають нормативні і ненормативні акти. До нормативних актів належать акти, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Згідно висновку Конституційного Суду України, викладеному в пункті 4 мотивувальної частини вказаного рішення, органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Також, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги колегія суддів враховує, що позивач, ще у 2006 році отримав дозвіл на збір технічної документації по оформленню права постійного користування землею, площею 12,2044 га під розміщення військової частини, яка розташована в с. Віта-Поштова по вул. Боярській, однак жодних дій на реєстрацію такого права позивачем вчинено не було.

Також з матерів справи вбачається, а апелянтом не заперечується, що фактично, земельна ділянка щодо якої винесено спірне рішення останнім не використовується за призначення, є покинутою та захаращеною.

Правові засади та порядок використання земель оборони визначено Законом України «Про використання земель оборони» від 27.11.2003 №1345-IV (далі по тексту Закон №1345-IV).

Відповідно до статті 2 Закону №1345-IV, військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань земельні ділянки надаються у постійне користування відповідно до вимог Земельного кодексу України (частина перша). Розміри земельних ділянок, необхідних для розміщення військових частин та проведення ними постійної діяльності, визначаються згідно із потребами на підставі затвердженої в установленому порядку проектно-технічної документації (частина третя).

Військові частини зобов`язані використовувати надані їм земельні ділянки відповідно до вимог земельного і природоохоронного законодавства та з дотриманням вимог щодо забезпечення безпеки населення у процесі проведення ними постійної діяльності (частина четверта).

Натомість, як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано апелянтом, земельна ділянка щодо якої винесено спірне рішення, фактично військовою частиною за призначенням не використовується. На більший частині вказаної земельної ділянки не розміщується військова частина НОМЕР_1 та не здійснюється нею постійна діяльність, земельна ділянка знаходиться у занедбаному стані, що підтверджується листом громадської організації Об`єднання громадян Зв`язківець від 18.04.2016 та копією акту земельної комісії Віта-Поштової сільської ради від 17.05.2016.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності оскаржуваного рішення та відповідно відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 до Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання нечинним та скасування рішення залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов