Справа № 300/1560/21
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2021-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду
"11" червня 2021 р. справа № 300/1560/21
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "НАРМАН" до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 001913/0705 від 17.11.2020,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "НАРМАН" звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 001913/0705 від 17.11.2020.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду 19.04.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи, згідно із правилами, встановленими статтею 262 КАС України.
Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області скористалось правом на подання відзиву на позов, яке надійшло на адресу суд 13.05.2021, відповідно до якого представник відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечив та зазначив, що позивач скористався досудовим порядком вирішення цього спору за результатами якого одержав рішення 13 січня 2021, а позовну заяву підписано тільки 09.04.2021, тому вважає, що позивач із даним позовом звернувся до адміністративного суду з пропущенням місячного строку.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.06.2021 залишено дану позовну заяву без руху, у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано п`ятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення вказаного недоліку шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з посиланням на обставини, які перешкоджали позивачу звернутись до суду із відповідним позовом з дотриманням строку, встановленого пунктом 56.19 статті 56 Податкового кодексу України та навести доводи на обґрунтування поважності причин пропуску строку, надати докази на підтвердження даних доводів.
При вирішенні питання щодо визнання причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду поважними, суд зазначає наступне.
Чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною 2 статті 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно частини 4 статті 122 КАС України передбачено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
При цьому, частиною 3 статті 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 58 ПК України. З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.
Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
Зі змісту пунктів 56.2, 56.3, 56.18 статті 56, пункту 57.3 статті 57 ПК України вбачається, що процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення розпочинається з дня подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, яка засвідчує безпосередню незгоду платника з визначеними йому грошовими зобов`язаннями, і закінчується настанням однієї з подій, передбачених пунктом 56.17 статті 56 ПК України. Строк для подачі первинної скарги за загальним правилом становить 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.
Верховний Суд у постанові від 26.11.2020 у справі №500/2486/19 сформував правовий висновок, відповідно до якого норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
Відтак, для забезпечення узгодженості судової практики з висновком, викладеним у постанові від 26.11.2020 у справі №500/2486/19, суд зазначає, що під час вирішення тотожних спорів повинні враховуватися наведені висновки щодо застосування норм права.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В зв`язку із вищенаведеним, у випадку досудового вирішення спору, тобто оскарження податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку, встановлюється місячний строк звернення до суду, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження.
Звертаючись до суду із даним позовом, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 001913/0705 від 17.11.2020.
З матеріалів позовної заяви вбачається, що ТОВ "НАРМАН" подано до скаргу в адміністративному порядку від 26.11.2020 про перегляд податкових-повідомлень рішень № 001913/0705 та № 001915/0705 від 17.11.2020
Рішенням про результати розгляду карги №36749/6/99-00-06-01-01-05 від 30.12.2020 Державна податкова служба України скаргу позивача задоволено частково, залишено без змін податкове повідомлення-рішення № 001913/0705 від 17.11.2020, а податкове повідомлення-рішення № 001915/0705 від 17.11.2020 скасовано.

Вищенаведене рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду cкарги №36749/6/99-00-06-01-01-05 від 30.12.2020 позивачем отримано 13.01.2021, що підтверджується роздруківкою з сайту Укрпошти про відстеження поштового відправлення.

Відтак, про рішення, прийняте за результатами закінчення процедури адміністративного оскарження відповідного податкового повідомлення-рішення, позивач дізнався 13.01.2021, а до суду з позовом звернувся 12.04.2021, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду з позовом, що встановлений пунктом 56.19 статті 56 Податкового кодексу України виходячи з положень частини 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зазначає, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В контексті наведеного слід звернути увагу, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, доказами того, що особа знала про порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

В обґрунтування поважності підстав пропуску строку звернення до суду представник позивача посилається на Постанову Кабінету Міністрів України №1236 від 09 грудня 2020 року Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, згідно якої, на території України встановлено карантин з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19 до 30.04.2021.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.04.2021 р. № 405) до 30 червня 2021 р. на території України продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до приписів пунктів 5, 6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» самоізоляція здійснюється з метою запобігання поширенню COVID-19 та зменшення кількості хворих з тяжким перебігом COVID-19. З метою протидії поширенню COVID-19 та моніторингу самоізоляції використовується електронний сервіс «Вдома» Єдиного державного веб-порталу електронних послуг.

Пунктом 7 вказаної Постанови визначено перелік осіб, які підлягають самоізоляції.

Згідно пункту 8 зазначеної Постанови до системи вноситься інформація про осіб, які потребують самоізоляції: Адміністрацією Державної прикордонної служби - про серію та номер паспортного документа та дату перетину особою державного кордону; особисто - у разі перетину особою кордону або прибуття з тимчасово окупованих територій в Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя за наявності підстави для самоізоляції; лікуючим лікарем - про осіб, щодо яких є підозра на інфікування, або осіб, які хворіють на COVID-19 та не потребують госпіталізації, про перелік осіб, які мали контакт з пацієнтом із підтвердженим випадком COVID-19; працівниками закладів системи екстреної медичної допомоги - щодо передачі інформації про звернення осіб з підозрою на інфікування COVID-19; працівниками державних установ Міністерства охорони здоров`я епідеміологічного профілю - стосовно осіб, які мали контакт з пацієнтом із підтвердженим випадком COVID-19 та несуть ризик поширення хвороби; пунктами тестування на визначення антигена коронавірусу SARS-CoV-2 на контрольних пунктах в`їзду на тимчасово окуповані території в Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та виїзду з них - стосовно осіб, які прибули з тимчасово окупованих територій в Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і одержали результат експрес-тесту на визначення антигена коронавірусу SARS-CoV-2, який проведено після перетинання контрольних пунктів в`їзду на тимчасово окуповані території в Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та виїзду з них. За погодженням з лікуючим лікарем або працівниками державних установ Міністерства охорони здоров`я епідеміологічного профілю особа, яка потребує самоізоляції, вносить до системи інформацію, передбачену підпунктами 1 - 8 пункту 11 цієї постанови, самостійно через мобільний додаток.

Пунктом 9 зазначеної Постанови встановлено, що лікуючий лікар визначає на підставі галузевих стандартів у сфері охорони здоров`я строк самоізоляції хворого на COVID-19 або особи з підозрою на інфікування COVID-19. Строк самоізоляції становить 14 днів для осіб, які, зокрема, мали контакт із хворим на COVID-19, крім осіб, які під час виконання службових обов`язків використовували засоби індивідуального захисту відповідно до рекомендацій щодо їх застосування, з моменту контакту із хворим.

Згідно листків непрацездатності №854848 та №855465, у січні 2021 року підтверджено наявність респіраторної хвороби COVID-19 у одного із працівників ТОВ "НАРМАН" ОСОБА_1 , через що останній знаходився на стаціонарному лікуванні з 10.01.2021 по 27. 02.2021.

Однак, позивачем на підтвердження перебування уповноважених осіб ТОВ "НАРМАН" на самоізоляції та дотримання визначеного вказаною Постановою порядку самоізоляції, відповідних доказів не надано.

Суд звертає увагу, що згідно наданого суду наказу від 11.01.2021 за №5 "Про запровадження дистанційної роботи в товаристві" працівники ТОВ "НАРМАН" перейшли на дистанційну роботу, за умовами якого упродовж робочого часу визначеного правилами внутрішнього трудового розпорядку працівники повинні: виконувати свої обов`язки згідно посади, відповідати на дзвінки керівника, перевіряти електронну почту і оперативно відповідати на листи.

Відтак, згідно вказаного наказу директор ОСОБА_2 продовжував виконувати обов`язки керівника ТОВ "НАРМАН" та не був позбавлений можливості дистанційно звернутися за правовою допомогою або самостійно подати обґрунтований позов до суду через систему "Електронний суд" в межах строків, встановлених чинним законодавством України.

Крім того, суд зазначає, що в заяві про поновлення строку звернення до суду представник позивача, посилається на рішення про продовження строку розгляду скарги від 14.12.2020 за №35086/6/99-00-06-02-01-06, яким Державно податковою службою України продовжено строк розгляду скарги до 29.01.2021.

Відтак, позивачу було відомо, що процедура адміністративного оскарження повинна завершитись до 29.01.2021, а тому як особа яка задіяна в ході даних правовідносин, пов`язана обов`язком та зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися результатами розгляду поданої скарги.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 30.08.2018 в адміністративній справі № 813/2897/16.

Таким чином, реалізація особою наданих їй прав залежить від її власного волевиявлення і тягар наслідків, які настають у разі пропуску певних темпоральних меж, покладається на власника відповідного права.

Щодо доводів представника позивача про те, що кореспонденцію із рішенням від 30.12.2020 про результати розгляду скарги ДПС України було вручено за адресою місця реєстрації працівника ОСОБА_3 , неуповноваженій особі ОСОБА_4 яка фактично передала таку поштову кореспонденцію ОСОБА_3 тільки 13.03.2021, як обставини, що спростовує дату отримання 13.01.2021 зазначену на сайті АТ «Укрпошта» при пошуку за штриховим ідентифікатором, то суд зазначає наступне.

Саме позивач (керівник товариства) повинен організувати роботу товариства, а саме щодо належного надходження та реєстрації вхідної кореспонденції, що, зокрема, підтверджується наказом № 3 від 02.01.2020 в частині призначення бухгалтера ОСОБА_3 відповідальною за отримання, облік, зберігання та відправку поштової кореспонденції.

Однак, неналежне виконання працівником товариства покладених на неї обов`язків чи неналежна організація роботи товарства, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

Крім того, в підтвердження неправомірних дій працівників поштового відділення АТ «Укрпошта» стороною позивача не надано жодного доказу.

Натомість, як встановлено судом, рішення від 30.12.2020 про результати розгляду скарги ДПС України вручене позивачу 13.01.2021 року, про що свідчить роздруківка з сайту Укрпошти за штриховим ідентифікатором № 461, та доводи представника позивача у позовній заяві при зверненні до суду (т. 1 а. с. 79).

Наведені вище обставини спростовують твердження представника позивача, зазначені останнім у заяві про поновлення строку для звернення до адміністративного суду щодо поважності причин його пропуску.

Крім того, додатково суд враховує факт безперебійної роботи підприємств поштового зв`язку, що дозволяло позивачу безперешкодно звернутися з позовною заявою до суду; можливості звернення позивача за отриманням правової допомоги та звернення через представника; скористатися діючою в суді системою "електронного судочинства" та подати позов до суду в електронній формі.

В зв`язку із наведеним, суд дійшов висновку, що позивач не обґрунтував дотримання строків звернення до суду та не подав належні і допустимі докази на підтвердження існування об`єктивних причин, які унеможливили подання позовної заяви у строк, встановлений процесуальним законом.

Суд зауважує, що законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Тобто, встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі Перетяка та Шереметьев проти України (Peretyaka And Sheremetyev v. Ukraine) від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, § 33).

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Процесуальний кодекс установлює обмеження щодо відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Таким чином, поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права сформовано Верховним Судом складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 04.10.2019 у справі №820/4188/18.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не надав доказів щодо неможливості звернення до суду у строки визначені пунктом 56.19 статті 56 Податкового кодексу України .

Таким чином, строк на подання адміністративного позову щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 001913/0705 від 17.11.2020 не може бути поновлено за відсутності причин, які б об`єктивно перешкоджали позивачу звернутись до суду з позовом у визначений процесуальним законодавством строк.

До того ж, суд вважає за необхідне наголосити, що при наявності об`єктивної неможливості вчасного звернення до суду із відповідним позовом, саме на позивача покладається процесуальний обов`язок навести переконливі доводи щодо існування певних обставин, які слугували перешкодою для вчасного звернення до суду із наданням належних, достатніх і достовірних доказів на підтвердження своїх доводів.

Таким чином, у встановлений судом строк, вимоги ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.06.2021 представником позивача не виконано.

Частиною 3 статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Також, частиною 13 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Частиною 15 вказаної статті встановлено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Згідно пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України, суд залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

В зв`язку із вищенаведеним, оскільки представником ТОВ "НАРМАН" подано позовну заяву після закінчення строків, встановлених законодавством, а наведені в заяві від 04.06.2021 підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду не визнані судом поважними, суд дійшов висновку, що даний позов слід залишити без розгляду.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 118, 120, 122, 123, 240, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними причини пропуску представником товариства з обмеженою відповідальністю "НАРМАН" строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 001913/0705 від 17.11.2020, з підстав визначених у заяві про поновлення процесуального строку від 04.06.2021.

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "НАРМАН" до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 001913/0705 від 17.11.2020 - залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "НАРМАН" (, вул. Вітовського, 32, м. Галич, Галицький район, Івано-Франківська область, 77100);

Відповідач - Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя /підпис/ Микитин Н.М.