Справа № 363/956/21
Суддя: Лукач О. П.
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 червня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Сергієнко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вишгороді за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Полтавській області про скасування постанови серія ЕАН

№ 3850540 від 1 березня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

9 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом в обґрунтування якого зазначив, що 1 березня 2021 року він автомобілем своєї дружини BMW 114i державний знак НОМЕР_1 рухався автомобільною трасою міжнародного значення Київ-Харків-кпп Довжанський (М 03) в напрямку руху з м. Полтави до м. Києва. На в`їзді до населеного пункту Циганське Полтавського районну Полтавської області, його жестом зупинив інспектор роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області. Після зупинки та виходу з автомобіля, працівник поліції повідомив, що він рухався зі швидкістю 110 км/год в місцевості де встановлено обмеження швидкості 50 км/год, діє якийсь спеціальний дорожній знак, відповідно, що він перевищив швидкість більше ніж на 50 км/год від дозволеної, чим скоїв адміністративне правопорушення. В подальшому ОСОБА_1 передав посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобі, працівник поліції роз`яснив йому його права та почав щось набирати на планшеті, що тривало 2-3 хвилини. Після цього працівник поліції пішов до патрульного автомобіля, де склав постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП України та вручив її йому.

Не заперечуючи факт керування транспортним засобом за обставин та часу наведених у постанові, вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності протиправною та такою, що була винесена відповідачем з порушенням норм закону. Зокрема, вказує, що фотознімок не містить інформації щодо місця знаходження дорожнього знаку «5.45» «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги; прилад, яким вимірювалася швидкість не може бути засобом для вимірювання швидкості і використовувався незаконно оскільки працівник поліції тримав його у руці; в місці зупинки його поліцейським він не перебував в зоні дії дорожнього знаку «5.70» «фото, відео фіксація порушення правил дорожнього руху».

На підставі викладеного, позивач просив скасувати постанову інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Полтавській області серія ЕАН № 3850540 від 1 березня 2021 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11 березня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26 березня 2021 року у цій справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачеві подати відзиви на позов.

7 квітня 2021 року до суду надійшла заява від представника управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Андрієвської І.А. з проханням відкласти розгляд справи на іншу дату для отримання відзиву по справі.

У судове засідання, призначене на 8 квітня сторони не з`явилися, з урахуванням заяви представника відповідача, розгляд справи відкладено на 10:00 24 квітня 2021 року, про що повідомлено сторін у справі.

Крім цього, після судового засідання, 8 квітня 2021 року до суду позивачем подано заяву та долучено роздруківку з карти.

9 квітня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позов, у якому викладено заперечення проти позовних вимог ОСОБА_1 , з посиланням на факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

12 квітня 2021 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій він звертає увага, що фото додані до відзиву на позов містять елементи монтажу, а файл який міститься на диску не може бути належним доказом та допустимим доказом, оскільки відео зняте працівником поліції у якого тремтять руки і він вимріює швидкість в потоці машин, вимірюючи швидкість однієї із них.

23 квітня 2021 року розгляд справи не відбувся,у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначено на 10:00 9 червня 2021 року, про що повідомлено сторін.

У призначене судове засідання сторони не з`явилися, при цьому позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши відеозапис події розгляду справи про адміністративне правопорушення, оцінюючи зібрані і надані докази в їх сукупності, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Згідно статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що постановою інспектора старшого лейтенанта поліції Симоненка В.А. 1 батальйону 3 роти УПП в Полтавській області від

1 березня 2021 року, серія ЕАН № 3850540 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП та застосовано до нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Як зазначено у постанові, 1 березня 2021 року о 10 год. 42 хв. в с. Циганське вул. Київська, 26, водій, керуючи транспортним засобом BMW 114i, державний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 111 км/год., перевищуючи встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 61км/год., чим порушив пункт 12.4 ПДР (перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год.). Крім цього у постанові вказано про те, що швидкість руху вимірювалася лазерним вимірювачем TryCam LTI 20/20 ТС 000776, та додається фото порушення, бодікамера ВІ 0118.

Постанова була складена в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, копія якої була вручена ОСОБА_1 .

Згідно з частиною третьої статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено пунктом 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі по тексту ПДР), у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

За приписами частини другої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Також, в силу вимог частиною третьої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак).

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтатею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до частинами першою та четвертою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За нормами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Положеннями статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» надано право поліції застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції чинні на час вчинення правопорушення) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно зі статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За визначенням, наведеним у статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, порушення визначеного пунктом 12.4 ПДР обмеження швидкості руху, встановлено відповідачем за допомогою відповідного технічного засобу TryCam LTI 20/20 ТС 000776.

На підтвердження вчинення позивачем порушення пункту 12.4 ПДР відповідачем надано до матеріалів справи відеозапис та фотографію, які зроблені за допомогою приладу лазерного вимірювача швидкості TryCam LTI 20/20 ТС 000776 (а.с.35, 49).

Так, на вказаних відеозаписі та фотографії, зроблених за допомогою приладу TryCam LTI 20/20 ТС 000776, зафіксовано рух транспортного засобу BMW 114i та чітко видно номерний знак автомобіля НОМЕР_1 , який рухався у межах населеного пункту із швидкістю руху 111 км/год, при встановленому ліміті швидкості 50 км/год, та зазначено дату і час фіксації 1 березня 2021 року о 10:42.

Слід відмітити, що відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, - TruCam серійний номер ТС 000776, у відповідності до частини 2 статті 283 КУпАП, внесені до оскаржуваної постанови. Зокрема, після опису обставин вчиненого правопорушення у постанові зазначено як назву приладу (TruCam), так і його серійний номер - 000776 (а.с. 6).

Доводи позивача про те, що дані з приладу TruCam серійний номер ТС 000776 не можна вважати належними доказами, суд вважає необґрунтованими, з наступних підстав.

Слід зазначити, що у спірних відносинах предметом доказування є встановлення факту наявності або відсутності факту правопорушення в діях позивача п.12.4 ПДР обмеження швидкості руху.

Відповідач, стверджуючи про вчинення позивачем вказаного правопорушення посилається на відеозапис, зроблений за допомогою відповідного технічного засобу TruCam LTI 20/20 ТС 000776.

Згідно зі статтею 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 75 КАС України).

Можливість використання виробу TruCам LTI 20/20 виробництва Laser Technology Inc. підтверджена експертним висновком від 27 вересня 2018 року

№ 04/02/03/ -3008 , виданим Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, в якому зазначено, що в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечено конфіденційність, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Строк дії вказаного експертного висновку до 27.09.2021 (а.с. 40).

Відповідно до додатку до вказаного експертного висновку, в якому перелічено номери зразків об`єкта експертизи, на які розповсюджується дія експертного висновку, включено виріб з серійним номером ТС000776 (а.с.41).

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/21172 від 13 січня 2021 року, виданого ДП Укрметртестстандарт Мінекономіки України, чинного до 13 січня 2022 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС000776 (виробник Laser Technology Inc., США), відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до

320 км/год (а.с.38).

Враховуючи викладене, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 зареєстрований в Державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, а прилад TruCam LTI 20/20 з серійним номером ТС000776 пройшов періодичну повірку, сертифікат якої був чинним станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, суд дійшов висновку, що свідоцтво про повірку № 22-01/21172 від 13 січня 2021 року є свідченням належної повірки того приладу, яким зафіксований рух автомобіля позивача 1 березня 2021 року, та вважає, що показання приладу TruCam LTI 20/20 з серійним номером ТС000776 є належним та допустимим доказом вчинення позивачем порушення пункту 12.4 ПДР у розмінні статей 73-75 КАС України.

Щодо твердження позивача про те, що замір швидкості проводився працівником поліції, який тримав технічний прилад TruCam TC 000776 в руках, вібрація вказаного приладу могла дати більшу похибку, ніж це передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач, є неприйнятними з огляду на те, що лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 віднесено до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто вказаний прилад конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач також може бути встановлений на триногу. Зазначене підтверджується листом Державного Підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 1 жовтня 2019 року №22-38/49.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 зареєстрований в державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, а прилад TruCam LTI 20/20 з серійним номером ТС 000776 пройшов періодичну повірку, сертифікат якої був чинний станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення та даний прилад може використовуватися в ручному режимі.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на інші електронні носії.

Отже зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

З огляду на встановлені обставини та досліджені докази, суд вважає, що показання приладу TruCam LTI 20/20 з серійним номером ТС 000776 є належним та допустимим доказом вчинення позивачем порушення п. 12.4 ПДР в розумінні статей 73-75 КАС України.

Крім того, слід зауважити, що в обґрунтування вказаних доводів позивач посилається на редакцію статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», яка станом на час виникнення спірних правовідносин (01.03.2021) втратила чинність. Натомість в розумінні вказаної норми, в редакції Закону від 16 лютого 2021 року, розміщення поліцейськими приладу Тrucam з метою фіксації порушень швидкісного режиму в руках не є порушенням вимог чинного законодавства.

Суд критично ставиться до посилання позивача на обов`язковість врахування висновків, викладених в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі №157/703/20, яка в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України не є обов`язковю для врахування судом першої інстанції.

Доводи позивача щодо відсутності на відрізку дороги, на якому рухався автомобіль під керуванням позивача дорожніх знаків 5.45 «Початок населеного пункту» та 5.70 «Фото, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху», надавало право йому рухатися з відповідною швидкістю та свідчить про відсутність правових підстав для монтування/розміщення автоматичної фототехніки та відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху, зокрема, швидкісного режиму, є такими, що не підтверджуються документально, оскільки позивачем не надано доказів, які б вказували на відсутність вказаних знаків на вказаному відрізку дороги на момент винесення оскаржуваної постанови, натомість висловлену лише суб`єктивну думку, яка немає жодного нормативного та доказового підґрунтя.

Сам по собі факт візуального несприйняття дорожнього знаку позивачем у певний момент часу не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, оскільки є наслідком взаємодії як об`єктивних явищ природи так і суб`єктивних процесів (швидкість сприйняття та аналізу дорожньої обстановки, здатність уважно спостерігати за нею).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України, не розраховуючи на те, що факт вчинення правопорушення не буде належним чином зафіксований.

Крім того факт наявності відповідних дорожніх знаків на даному відрізку автомобільної дороги підтверджується відповіддю служби автомобільних доріг України де зазначено, що дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту», що позначає розташування с. Циганське в межах автодороги М-03 Київ - Харків - Довжанський знаходиться на відмітці км. 318+300 та км. 320+500. Перед ними, з урахуванням існуючої дорожньої обстановки розміщенні дорожні знаки «5.70 «Фото-, відеофіксування порушення ПДР» (а.с. 43, 45).

Згідно координат, які автоматично визначає прилад TruCam, за допомогою влаштованого GPS навігатора, при здійсненні заміру швидкості автомобіля позивача він знаходився в координатах 49°35'59.88"N 34°16'13.15"Е. Перенісши ці координати за допомогою загальнодоступних карт Google Maps (прін-скрін карти додається) встановлено, що прилад знаходився в межах населеного с. Циганське. При цьому, відстань від приладу до автомобіля, становить 314 м., а відтак і сам автомобіль знаходиться в межах населеного с. Циганське.

Вказані обставини також підтверджуються відеозаписом із нагрудної камери інспектора під час зупинки автомобіля позивача у межах населеного пункту та водієм не висловлювалося будь-яких заперечень щодо причин зупинки та вчинення адміністративного правопорушення.

Вказане у сукупності з урахуванням всіх зібраних матеріалів, в достатній мірі підтверджує наявність в діях позивача ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП.

Відтак, підстави для задоволення позову у даному випадку відсутні.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оспорювана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстав для її скасування немає.

Керуючись статтями 251, 245, 258 КУпАП, статтями 2, 5, 9, 72-73, 77, 241-246,250,255,268-272,286,295,297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Полтавській області про скасування постанови серія ЕАН

№ 3850540 від 1 березня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення через Вишгородський районний суд Київської області.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.П. Лукач