Справа № 120/306/21-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 травня 2021 р. Справа № 120/306/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Кобильняк А.О.,

представників позивача: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

представника відповідача: Порхун Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та скасування рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що рішенням Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 11.06.2016 йому оформлено набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про громадянство України" та видано паспорт громадянина України.

18.06.2020 УДМС у Вінницькій області прийнято рішення, яким скасовано рішення про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що позивачем, під час звернення з заявою про оформлення набуття громадянства України, подано неправдиві відомості та фальшиві документи. Відповідач дійшов до такого висновку, оскільки наявність відмітки у паспорті громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 від 24.06.2015 року про перетин державного кордону України не було підтверджено під час проведення перевірки за обліками інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан».

Позивач вважає, що таке рішення відповідача є протиправним та таким, що грубо порушує законодавство України, а також порушує його права, свободи та законні інтереси, оскільки на час його прийняття, належним чином не доведено факт підробки відмітки про перетин державного кордону України у попередньому паспорті позивача, а його відсутність на території України, під час подання заяви про оформлення набуття громадянства України, є припущенням.

У зв`язку з цим, на думку позивача, рішення про припинення громадянства є неправомірним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 20.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Також, даною ухвалою встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідач позов не визнав та просить суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що відповідач вважає, що ним правомірно прийнято рішення, яким скасовано рішення УДМС у Вінницькій області від 11.06.2016 про оформлення набуття громадянства України громадянину ОСОБА_1 , оскільки позивач набув громадянство України шляхом обману та внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей.

Зокрема, відповідач зауважив, що відповідно до вимог наказу ДМС України № 42/аг від 02.06.2020 в Державній Міграційній службі України проаналізовано відповідну інформацію та здійснено перевірку законності набуття особами громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001, у т.ч. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якої встановлено що він набув громадянство України за територіальним походженням - шляхом обману, унаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, а саме:

- при подачі заяви та документів для оформлення набуття громадянства України заявником було надано паспорт громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 виданий 24.06.2015 органом ФМС 86001, з штампом про перетин державного кордону України від 02.03.2016, але під час проведення перевірки за обліками інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан» щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (№ 0501.5/8873-20 від 04.06.2020), встановлено, що станом на 25.03.2016 (дата подачі заяви про оформлення набуття громадянства України) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходився за межами України, по паспорту громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 , зазначеному в матеріалах справи, державний кордон України жодна особа не перетинала.

Згідно пункту 16 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Подання заяви та інших документів з питань громадянства особою, яка проживає в Україні на законних підставах - регламентовано пунктом 4 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України № 215 від 27.03.2001.

Таким чином встановлено, що заявником, як особою - іноземцем було надано неправдиві відомості про його в`їзд в Україну на законних підставах.

Так, в ході перевірки було також встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після набуття громадянства України та подачі декларації про відмову від громадянства РФ, 12.05.2016 отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , і згідно даних АДПС України 03.09.2016 року виїхав за межі України по даному паспорту.

Після цього, 22.09.2016 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно даних ЄІАС УМП, отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон, але згідно даних АДПС України, він в`їхав на територію України лише 05.03.2018 року по даному паспорту.

Зазначені обставини вказують на його незаконний в`їзд на територію України для отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон та незаконний виїзд за межі України у вказаний період часу.

Також зазначено, що як підставу для оформлення громадянства України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. м. Ханти-Мансійськ РСФСР, зазначив факт народження своєї нібито матері ОСОБА_3 на території України та подав ряд документів.

В ході додаткової перевірки встановлено, що ОСОБА_1 , було надано неправдиві відомості про наявність родинних зв`язків з особою, яка народилась на території України до 24.08.1991 ( ОСОБА_3 ):

згідно відомостей Державного реєстру актів цивільного стану наявний актовий запис № 10 від 19.02.1970 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Вашківці Сокирянського району Чернівецької області, у графі «яка за рахунком дитина народилась у матері» зазначено - «п`ята»;

26.01.2021 засобами СЕД «Мегаполіс» з УДМС України в Чернівецькій області надійшла відповідь № 7301.2.1/1341-21 на запит № 0501.4.1/1331-21 з додатком у вигляді пояснення рідного брата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому він спростовує інформацію про народження нею сина ОСОБА_2 в 1992 році на території РФ.

Вказані обставини також слугують підставою для скасування рішення про набуття громадянства України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до статті 21 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому просить у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Також, представником відповідача разом з відзивом на позовну заяву подано клопотання про зупинення провадження у справі на час розгляду кримінального провадження за №000125, в якому зазначено, що по факту скасування набуття громадянства України ОСОБА_1 , внаслідок подання ним свідомо неправдивих відомостей, на адресу ГУ НП у Вінницькій області, 22.06.2020 за № 0501.17-3523/05.1-21 направлено повідомлення про виявлення ознак кримінального правопорушення відповідно до ст. 214 КПК України.

В зв"язку з цим відповідач просить зупинити провадження в адміністративній справі на час розгляду кримінального провадження.

16.03.2021 позивачем подано заяву про зміну підстав позову, в якій зазначено наступне.

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення є те, що позивачем, під час звернення з заявою про оформлення набуття громадянства України, подано неправдиві відомості та фальшиві документи. Відповідач дійшов до такого висновку, оскільки наявність відмітки у паспорті громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 від 24.06.2015 року про перетин державного кордону України не було підтверджено під час проведення перевірки за обліками інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан».

Позивач зазначив, що під час перетину державного кордону України на в`їзд 02.03.2016 року у пункті пропуску Одеса, позивачу не надавалось будь-яке документальне підтвердження внесення відомостей про такий перетин до відповідної бази даних, а він мав розраховувати на уважність службової особи і сподіватись на належне виконання нею своїх обов`язків. Ознайомитись з інформацією щодо себе у відповідній базі можливо було лише надіславши окремий запит до розпорядника інформації, що зберігається в базі даних.

Наразі позивачем подано скаргу до Адміністрації Державної прикордонної служби України на бездіяльність уповноважених службових осіб, які здійснювали реєстрацію його паспортного документа у пункті пропуску через державний кордон України, що полягала у невнесенні відомостей до бази даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України".

16.03.2021 позивачем подано заперечення на заяву про зупинення провадження у справі.

31.03.2021 відповідачем подано відзив на заяву про зміну підставу позову, в якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову.

08.04.2021 позивачем подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якої він заперечує щодо доводів відповідача, викладених у відзивах на позовну заяву.

Ухвалою суду від 13.04.2021 витребувано у Головного управління Національної поліції у Вінницькій області в особі Могилів - Подільського районного відділу поліції інформацію щодо прийнятих процесуальних рішень в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 000125 від 15.02.2020 року. У зв`язку з чим оголошено перерву у судовому засіданні.

12.05.2021 від Могилів - Подільського РВП ГУ НП у Вінницькій області надійшла витребувано судом інформація.

12.05.2021 від представників позивача надійшли заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 14.05.2021 заяви представників позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено.

Ухвалою суду від 18.05.2021 відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про зупинення провадження у справі. Також, усною ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до розгляду по суті.

24.05.2021 від представників позивача надійшли заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 25.05.2021 заяви представників позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено.

Представники позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції 27.05.2021 підтримали заявлені позовні вимоги та просили адміністративний позов задовольнити.

Представниця відповідача заперечувала щодо задоволення позову, надавши усні пояснення аналогічні доводам, викладеним у відзиві.

З`ясувавши доводи сторін, викладені в заявах по суті справи, заслухавши усні пояснення представників позивача та представниці відповідача, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку наявним в справі доказам, судом встановлено наступні фактичні обставини.

11.05.2016 року відповідачем прийнято рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про громадянство України". В подальшому ОСОБА_1 отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 .

07.09.2016 року позивач отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 зі строком дії до 07.09.2026 року.

Відповідно до вимог наказу ДМС України № 42/аг від 02.06.2020 в Державній міграційній службі України проаналізовано відповідну інформацію та здійснено перевірку законності набуття особами громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001, в тому числі щодо позивача.

Відповідно до довідки про наявність підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням №0501.4.1/9684-20 від 18.06.2020 громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець Російської Федерації набув громадянство України за територіальним походженням на підставі статті 8 Закону України «Про громадянство України» шляхом обману, унаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, а саме:

при подачі заяви та документів для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням на підставі статті 8 Закону України «Про громадянство України», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надав паспорт громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 від 24.06.2015 р. з відміткою про перетин державного кордону України 02.03.2016 р.

Під час проведення перевірки за обліками інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан» щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, встановлено, що на 25.03.2016 р. (на момент подачі заяви про оформлення набуття громадянства України за територіальним походження відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України») ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходився за межами України, а по паспорту громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 , зазначеному в матеріалах справи, у період з 05.06.2015 р. державний кордон України жодна особа не перетинала (перевірка по системі «АРКАН» щодо перетину державного кордону за № 0501.5/8873-20 від 04.06.2020 р.).

18.06.2020 року уповноваженою особою відповідача підготовлено подання №5001.4.1/9697-20 про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 , яке було погоджено та першим заступником начальника УДМС України у Вінницькій області прийнято рішення №5001.4.1/9697-20 про скасування рішення Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області від 11.05.2016 року про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 , у зв"язку з тим, що громадянство України було набуто унаслідок подання неправдивих відомостей щодо перетину ОСОБА_1 державного кордону України по паспорту громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 , зазначеному в матеріалах справи.

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним та таким, що порушує його права, позивач звернувся з позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

У відповідності до статті 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

За змістом пункту 2 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 25 Конституції України визначає, що громадянин України не може бути позбавлений громадянства і права змінити громадянство.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України від 18.01.2001 №2235-III "Про громадянство України".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про громадянство України" громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.

Згідно положень статті 2 Закону України "Про громадянство України" законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах:

1) єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України;

2) запобігання виникненню випадків безгромадянства;

3) неможливості позбавлення громадянина України громадянства України;

4) визнання права громадянина України на зміну громадянства;

5) неможливості автоматичного набуття громадянства України іноземцем чи особою без громадянства внаслідок укладення шлюбу з громадянином України або набуття громадянства України його дружиною (чоловіком) та автоматичного припинення громадянства України одним з подружжя внаслідок припинення шлюбу або припинення громадянства України другим з подружжя;

6) рівності перед законом громадян України незалежно від підстав, порядку і моменту набуття ними громадянства України;

7) збереження громадянства України незалежно від місця проживання громадянина України.

Згідно з положеннями статті 17 вказаного Закону громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Пунктом 2 частини 1 статті 19 Закону України "Про громадянство України" визначено, що підставами для втрати громадянства України є, зокрема, набуття особою громадянства України на підставі статті 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів.

Відповідно до статті 21 Закону України "Про громадянство України" рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Також, Указом Президента України від 27.03.2001 №215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок №215), яким визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Згідно з пунктом 92 Порядку №215 територіальні органи Державної міграційної служби України приймають рішення про оформлення набуття громадянства України:

за народженням;

за територіальним походженням;

внаслідок поновлення у громадянстві;

внаслідок усиновлення;

внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя;

внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки;

у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини;

внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства;

за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

До повноважень територіальних органів Державної міграційної служби України також належить скасування прийнятих ними рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону.

Відповідно до пункту 96 Порядку №215 подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується територіальним підрозділом Державної міграційної служби України, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України.

Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку, надсилається до територіального органу Державної міграційної служби України.

Відповідно до підпункту "б" пункту 88 Порядку №215 для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону територіальними органами Державної міграційної служби України, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи, зокрема: документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка територіального органу Державної міграційної служби України, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація територіального органу Державної міграційної служби України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.

За приписами пункту 97 Порядку №215 рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується керівником територіального органу Державної міграційної служби України або його заступником.

Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

З системного аналізу наведених правових норм слідує, що скасування рішення про оформлення набуття громадянства відбувається на підставі подання органів міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України та на підставі документів, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Тобто, необхідною та обов`язковою умовою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону України "Про громадянство України" є встановлення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, факту набуття особою громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Указані обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, які свідчать, зокрема, про факт подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів. Крім того, встановленню підлягають також факти, підтверджуючі провину або злочинний намір, подачу завідомо хибних відомостей, обман заявника при отриманні ним паспорта громадянина України.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14.11.2018 у справі № 820/1293/16, від 24.04.2019 у справі №2040/5642/18, від 19.12.2019 у справі №815/3575/15 та від 28.02.2020 у справі №520/4398/19.

Суд зазначає, що з матеріалів справи №1915/2016 про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 вбачається, що позивач набув громадянство України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про громадянство України".

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 6 Закону України "Про громадянство України" громадянство України набувається, зокрема, за територіальним походженням.

Так, частиною 1 статті 8 Закону України "Про громадянство України" (в редакції станом на момент набуття позивачем громадянства України) визначено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Як було встановлено судом, 28.03.2016 ОСОБА_1 , громадянин Російської Федерації, звернувся до Могилів - Подільського РС УДМС у Вінницькій області із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України", оскільки його мати ОСОБА_3 , народилася в Україні.

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 за реєстраційним номером ЕН №602724 ОСОБА_5 є його матір`ю.

Згідно з декларацією про відмову від іноземного громадянства від 12.05.2016 позивач зобов`язався повернути паспорт громадянина Росії до уповноважених органів цієї держави, не користуватися правами громадянина Росії та не виконувати обов`язків, передбачених її законодавством для громадян цієї держави.

Водночас, суд зазначає, що підставою для порушення питання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 слугувало те, що за результатами проведеної перевірки, посадовими особами Міграційної служби України встановлено, що при подачі заяви та документів для оформлення набуття громадянства України заявником було надано паспорт громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 виданий 24.06.2015 органом ФМС 86001, з штампом про перетин державного кордону України від 02.03.2016, але під час проведення перевірки за обліками інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан», щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (№ 0501.5/8873-20 від 04.06.2020), встановлено, що станом на 25.03.2016 (дата подачі заяви про оформлення набуття громадянства України) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходився за межами України, по паспорту громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 , зазначеному в матеріалах справи, державний кордон України жодна особа не перетинала.

Таким чином, з наведених вище даних вбачається, що при поданні заяви про оформлення громадянства України за територіальним походженням позивачем було пред"явлено уповноваженій особі відповідача оригінал паспорту громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 , по якому, як зазначає позивач, він в`їхав на територію України 02.03.2016.

Даний факт підтверджується також копією паспорта ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , яка міститься в матеріалах справи №1915/2016 про набуття громадянства України за територіальним походженням громадянином Російської Федерації ОСОБА_1 .

Суд зауважує, що вказаний паспорт позивача містить відмітку про перетин державного кордону України повітряним шляхом 02.03.2016 року.

При цьому, суд зауважує, що при розгляді документів позивача щодо набуття громадянства України за територіальним походженням у посадових осіб відповідача не виникало питань щодо недійсності ( несправжності ) такої відмітки про перетин державного кордону України, а, відповідно, і про недостовірність ( неправдивість ) повідомлених позивачем даних.

У той же час, відповідно до частин 5-8 статті 8 Закону України "Про громадянство України" (у редакції, чинній на момент прийняття рішення від 19.02.2016) іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України, а також від осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, та осіб без громадянства.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.

Отже, вказані норми законодавства покладають на особу обов`язок подати документ, виданий уповноваженим органом відповідної держави про зобов`язання припинити іноземне громадянство, протягом двох років з моменту реєстрації її громадянином України, а у разі неможливості отримання такого документа - подати декларацію про відмову від іноземного громадянства.

При цьому, у частині 8 статті 8 Закону України "Про громадянство України" не встановлено строку протягом якого особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, повинна повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави, тому, виходячи з системного тлумачення статті 8 Закону України "Про громадянство України" суд вважає, що він не може перевищувати строку, що встановлений у частині 5 вказаної статті, тобто 2 роки з моменту набуття громадянства України.

Суд звертає увагу на ту обставину, що позивач, подаючи 12.05.2016 декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язався повернути паспорт громадянина Російської Федерації до уповноважених органів цієї держави, не користуватися правами громадянина Російської Федерації та не виконувати обов`язків, передбачених її законодавством для громадян цієї держави.

Як встановлено судом з пояснень представників позивача, позивач після набуття громадянства України повернув паспорт громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 виданий на його ім"я до уповноважених органів цієї держави.

Зазначені твердження відповідачем не спростовано, також відповідачем не надано суду належних доказів, які б свідчили про не повернення позивачем паспорта громадянина Російської Федерації до уповноважених органів цієї держави та подальше використання такого паспорта ОСОБА_1 .

Суд вважає, що вказана обставина має важливе значення в світлі тверджень відповідача, що під час проведення перевірки за обліками інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан» щодо перетину позивачем кордону України встановлено, що станом на 25.03.2016 (дата подачі заяви про оформлення набуття громадянства України) ОСОБА_1 по паспорту громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 , зазначеному в матеріалах справи, державний кордон України жодна особа не перетинала.

Слід зазначити, що відповідно до пп. 2.5.7 п. 2.5 розділу ІІ Інструкції з організації і здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, яку затверджено наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 05.06.2012 № 407, під час проведення стандартної перевірки документів прикордонний наряд «Перевірка документів» повинен ввести інформацію про особу до бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» (відповідно до Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25 червня 2007 року № 472, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 липня 2007 року за № 765/14032).

Згідно п. 17 Положення про базу даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України" затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 25.06.2007 № 472, відповідальність за своєчасність, повноту та достовірність інформації, уведеної до бази даних несуть посадові особи підрозділів органів охорони державного кордону Державної прикордонної служби України, які в установленому порядку призначені і несуть службу в прикордонному наряді "Перевірка документів".

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач не може нести відповідальність за дії посадових осіб Державної прикордонної служби України щодо внесення або невнесення відомостей щодо перетину ним державного кордону України.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що він звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України зі скаргою, на яку отримав лист №232/Ж-3349-868 від 19.03.2021, в якому позивача проінформовано. що згідно п. 29 Положення про базу даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України" інформація у базі даних осіб щодо відомостей про громадян України, іноземців та осіб без громадянства зберігається 5 років. Також зазначено, що для підтвердження дійсності відмітки про перетинання державного кордону України у паспортному документі позивача запропоновано звернутися з оригіналом такого паспортного документу до Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Однак, суд повторно наголошує, що відповідно до декларації про відмову від іноземного громадянства, ОСОБА_1 взяв на себе обов`язок повернути паспорт громадянина Російської Федерації до уповноважених органів цієї держави, що, як зазначає позивач, ним і було зроблено. В той же час відповідачем, як суб"єктом владних повноважень, суду не надано доказів протилежного.

Суд наголошує, що відповідачем не було вчинено жодних дій з метою достовірного встановлення/з`ясування обставин щодо обставин отримання позивачем відмітки про перетин державного кордону України в паспортному документі громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 , зокрема не було направлено листів, запитів до дипломатичних установ Російської Федерації з метою встановлення наявності/відсутності громадянства такої країни у позивача, а також щодо повернення, вилучення або подальшого використання ним паспортного документу цієї країни серії 73 № 2483849, його чинності.

В той же час суд зауважує, що відмітка про перетинання державного кордону України підтверджує законність перебування на території України іноземця, особи без громадянства у разі відсутності інформації у відомчій базі даних, за умови, що відмітка проставлена під час здійснення прикордонного контролю в пункті пропуску уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби України.

При цьому суд наголошує, що відповідачем не надано суду достовірних доказів, що відмітка в паспортному документі позивача проставлена не під час здійснення прикордонного контролю в пункті пропуску уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби України.

Таким чином, матеріали справи не містять будь-яких достовірних даних про те, що станом на час звернення позивача до Могилів-Подільського РС УДМС у Вінницькій області із заявою на оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, а також на час прийняття рішення від 11.05.2016 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про громадянство України" ОСОБА_1 надав неправдиві відомості або фальшиві документи.

Суд також враховує, що подана позивачем заява з доданими до неї документами була перевірена фахівцями відповідача, за результатами розгляду яких 11.05.2016 відповідачем прийнято рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням, а отримавши паспорт громадянина України ОСОБА_1 надалі добросовісно вважав, що ним додержано вимоги закону щодо підстав набуття громадянства України.

Суд наголошує, що обов`язок доказування або виправлення помилок та недоліків (у випадку якщо такі мали місце) покладається виключно на державний орган, що приймав рішення, та ні в якому разі не є підставою для обмеження у правах і свободах, або незаконному позбавленню громадянства України.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідачем не дотримано принципу пропорційності, необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), що призводить до настання несприятливих наслідків для позивача.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово робив визначення критерію "необхідності у демократичному суспільстві". Так, за практикою Суду при визначенні питання "необхідності у демократичному суспільстві" держави користуються певною свободою розсуду, межі якої залежать від сфери, що вступає в конфлікт з гарантованим правом.

Європейський суд з прав людини оцінює пропорційність обмежень, застосованих до права на повагу до сімейного життя, по відношенню до легітимної мети, якої прагнуть досягти сторони при застосуванні таких обмежень. А тому, суд дійшов висновку, що будь-яке непропорційне втручання з боку держави у фундаментальне право, передбачене статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не буде вважатися необхідним у демократичному суспільстві.

Конституційний Суд України у Рішенні №7-рп/2009 від 16.04.2009 висловив правову позицію, відповідно до якої, рішення суб`єкта владних повноважень повинні бути гарантією стабільності суспільних відносин, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання відповідача у відзиві на те, що позивачем було надано неправдиві відомості про наявність родинних зв`язків з матір`ю ОСОБА_3 , яка народилась в Україні, оскільки, така обставина не була підставою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 .

Так, відповідно до подання №5001.4.1/9697-20 про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 та прийнятого рішення про скасування рішення Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області від 11.05.2016 року про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 , підставою скасування є лише надання неправдивих щодо перетину ОСОБА_1 державного кордону України по паспорту громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 , зазначеному в матеріалах справи.

Таким чином, відповідачем не маючи підстав, визначених статтею 21 Закону України "Про громадянство України", протиправно скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України позивачем, твердження відповідача не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому спірне рішення є необґрунтованим та протиправним і підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, зазначеною нормою, законодавець визначає обов`язок суб`єкта владних повноважень аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що в даному випадку відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, не надав суду беззаперечні докази того, що набуття ОСОБА_1 громадянства України відбулось внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 908 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 18.06.2020 року, яким скасовано рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 11.05.2016 року про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідач: Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21000, ).

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна