Справа № 240/8416/21
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Житомир справа № 240/8416/21

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Попової О. Г.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

- Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 04.01.2021, за вих. №43- 20614/3-02/8-0600/21, про перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, починаючи з 19.02.2020 року в розмірі 50 % суддівської винагороди.

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 , щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди, відповідно до довідки Житомирського апеляційного суду №03-23/107/2020 від 26.02.2020., починаючи з 19.02.2020 року, без обмеження граничним розміром, з урахуванням фактично проведених виплат.

- Визначити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області місячний строк для виконання прийнятого рішення після набрання останнім законної сили.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідач протиправно, всупереч вимогам Закону України "Про судоустрій і статус суддів", при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зменшив відсоткове значення його розміру з 90% до 50%. Вважає, що дії відповідача є незаконними, такими, що не відповідають чинному законодавству.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 14.05.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

11.06.2021 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивачеві здійснено перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання згідно із довідкою Житомирського апеляційного суду з розрахунку 50 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Відповідач вказав, що відсотковий показник довічного грошового утримання позивача був визначений із урахуванням стажу роботи позивача та відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII. Оскільки стаж на посаді судді становить 16 років 10 місяців 27 днів, тому розрахунок проведено у розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

У відповідності до положень частини п`ятої статті 262, частини першої статті 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання як суддя у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року по справі № 240/16237/20 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійною фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, на підставі довідки Житомирського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року № 03-23/107/2020.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням суддівської винагороди, визначеної у довідці Житомирського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року № 03-23/107/2020, починаючи з 19 лютого 2020 року, без обмежень граничним розміром, з урахуванням фактично проведених виплат.

На виконання вищезазначеного рішення суду відповідач здійснив перерахунок призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці і застосував показник відсоткового співвідношення, передбачений частиною 3 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, у розмірі 50% з розрахунку 16 років 10 місяців 27 днів суддівського стажу.

12 січня 2021 року відповідач повідомив позивач листом від 04.01.2021, за вих. №43-20614/3-02/8-0600/21, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020 року здійснено в розмірі 50% суддівської винагороди з тих підстав, що стаж роботи на посаді судді становить лише 16 років 10 місяців 27 днів.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку вимогам позивача, суд зазначає наступне.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VI, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Разом з цим, розділом ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII визначено певні особливості визначення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII (у редакції Закону від 21 грудня 2016 року №1798-VIII) встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII зі змінами.

Згідно з частиною першою статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13 липня 2017 року №2136-VIII, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Як вже зазначалося, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року по справі № 240/16237/20 встановлено право позивача на перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання, виходячи із розміру суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, на підставі довідки Житомирського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року № 03-23/107/2020.

Разом з тим, відповідач, всупереч висновків суду, здійснив перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з 50% його розміру, не врахувавши належний відсоток розрахунку, який складає 90%.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у пункті 16 Рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 зазначено, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013).

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним з суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Також суд зазначає, що при перерахунку грошового утримання судді у відставці змінною величиною є лише розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, натомість відсоткове значення розміру грошового утримання, обчислене при його призначенні та/або визначене за рішенням суду, відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Право позивача на отримання довічного грошового утримання у розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, встановлено судовим рішенням у справі № 295/4262/17, яке на даний момент є чинним. Також вказаним рішенням встановлено стаж роботи позивача, який дає право на відставку і отримання щомісячного грошового утримання - 28 років 11 місяців.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно зменшив відсоткове значення суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання позивача на підставі довідки Житомирського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року № 03-23/107/2020.

В свою чергу, позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області оформлене листом від 04.01.2021, за вих. №43-20614/3-02/8-0600/21, однак судом не встановлено прийняття відповідачем рішення у формі окремого документа про зменшення відсоткового значення спірних виплат і трудового стажу, яке б за формою та змістом відповідало загальним вимогам до індивідуального акту у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У зв`язку із цим суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо здійснення перерахунку довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, починаючи з 19.02.2020 року в розмірі 50 % суддівської винагороди та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди, відповідно до довідки Житомирського апеляційного суду №03-23/107/2020 від 26.02.2020, починаючи з 19.02.2020 року, без обмеження граничним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат.

З приводу позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження максимального розміру, слід зазначити наступне.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб факт порушення був обґрунтованим.

Слід зазначити, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Враховуючи вищезазначене, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Зважаючи на ті обставини, що на час розгляду даної адміністративної справи судом не встановлено обмеження на виплату пенсійних виплат стосовно позивача, у зв`язку з чим спір щодо обмеження довічного грошового утримання максимальним розміром ще не виник, позовна вимога щодо здійснення перерахунку та виплати пенсійних виплат без обмеження максимальним розміром є передчасною та не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про визначення Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області місячний строк для виконання прийнятого рішення після набрання останнім законної сили, суд зазначає таке.

Згідно з частиною 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що повноваження адміністративного суду накладати на суб`єкта владних повноважень зобов`язання подати звіт про виконання рішення суду є правом суду, а не його обов`язком, реалізація якого можлива у випадку доведення позивачем або встановлення судом під час розгляду справи, що за відсутності такого контролю рішення суду залишиться не виконаним, чи для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Суд зазначає, що обґрунтованих пояснень щодо необхідності покладення на відповідача додаткового обов`язку під час виконання судового рішення позивач у позовній заяві не зазначив. Судом під час розгляду справи обставин, які б вимагали встановлення судового контролю, також не встановлено.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 257, 262, 295 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003. ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо здійснення перерахунку довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, починаючи з 19.02.2020 року в розмірі 50 % суддівської винагороди.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди, відповідно до довідки Житомирського апеляційного суду №03-23/107/2020 від 26.02.2020, починаючи з 19.02.2020 року, без обмеження граничним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 908,00 грн. (дев"ятсот вісім гривень 00 копійок ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 14 червня 2021 року.

Суддя О.Г. Попова