Справа № 380/4277/21
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/4277/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79000, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" враховується для обчислення пенсії з 2017 по 2019 роки;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок і виплату позивачу призначеної з 01.05.2000 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" враховується для обчислення пенсії з 2017 по 2019 роки.

Ухвалою від 29.03.2021 суддя залишив позовну заяву без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк позивач недоліки позовної заяви усунув.

Ухвалою від 19.04.2021 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до заяви позивача від 08.05.2020 її переведено з пенсії державного службовця на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач неодноразово зверталася до відповідача з заявами про перерахунок її пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2017 - 2019 роки. Проте, відповідний перерахунок відповідач так і не здійснив, чим порушив право позивача на отримання належного розміру пенсії.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує. Відзив обґрунтований тим, що переведення з одного виду пенсій на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, які знаходяться на час повернення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі. Відповідач зазначає, що пенсію позивачу призначено ще у 2002 році. А тому підстави для застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017 - 2019 роки відсутні.

Позивач подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що вона вперше звернулася за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому перечення з одного виду пенсії на інший в межах одного Закону України у спірному випадку відсутнє.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивачу - ОСОБА_1 27.08.2012 призначена пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу».

08.05.2020 позивач звернулася до відповідача з заявою про переведення її з пенсії державного службовця на пенсію за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд встановив, що позивачу на підставі її заяви від 08.05.2020 проведено розрахунок пенсії за віком з урахуванням наявних в пенсійній справі документів про стаж та заробіток.

Зокрема, пенсія обчислена при загальному стажі 45 років 05 місяців 28 днів, коефіцієнт стажу - 0,45417. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії враховано за період роботи з 01.07.2000 по 31.03.2020. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії становить 8234,60грн. із врахуванням середньої заробітної плати (доходу) по Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 роки 4888,83грн. Індивідуальний коефіцієнт заробітку - 1.68437.

Внаслідок проведеного перерахунку, розмір спірної пенсії за віком становить 3994,51грн.

Відтак, з 08.05.2020 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за матеріалами пенсійної справи.

У заявах від 16.11.2020 та від 21.01.2021 позивач просила відповідача здійснити їй перерахунок пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017 - 2019 роки.

Листами від 14.12.2020 та від 22.01.2021 відповідач у здійсненні перерахунку пенсії позивача відмовив з тих підстав, що середня заробітна плат (дохід) в Україні, з якою сплачені страхові внески, застосовується при первинному призначенні пенсії. Первинне призначення пенсії позивачу відбулося у 2002 році. Тому підстави для застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017 - 2019 роки відсутні.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у здійсненні перерахунку позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, позивач звернулася до суду з цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Відповідно до Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) № 3723-ХІІ від 16.12.1993 його норми регулюють суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу.

Згідно з і статею 37 вказаного Закону України на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Пенсія державним службовцям у частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до норм вказаного Закону України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника (частина 1 статті 9 наведеного Закону України).

Згідно зі статею 10 зазначеного Закону України особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до частини 1 статті 45 вказаного Закону України пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною 3 статті 45 вказаного Закону України встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 вказаного Закону України, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

За приписами частини 2 статті 40 вказаного Закону України заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

На підставі аналізу викладених положень суд дійшов висновку про те, що приписами частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за вказаним Законом, на інший.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З матеріалів справи вбачається, що у спірному випадку мало місце призначення позивачу іншої пенсії за іншим законом.

Зокрема, первинно в період з 27.08.2012 по 08.05.2020 позивач отримувала пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

08.05.2020 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Спірні правовідносини виникли щодо призначення позивачу пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три календарні роки, що передують року призначення цього нового виду пенсії, оскільки позивач до того часу отримувала пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Отже, у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про державну службу», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має місце нове призначення пенсії за віком, а не переведення згідно з частиною 3 статті 45 вказаного Закону України.

При цьому, первинні правовідносини, які передували переходу позивача на пенсію державного службовця, не можуть враховані під час вирішення спірного питання, оскільки такі правила (механізм) обчислення пенсії чинним законодавством не визначені.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду 03.10.2018 у справі № 428/450/17, особі, якій до досягнення загального пенсійного віку була призначена та виплачувалась пенсія іншого виду і на підставі іншого Закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із досягненням такого віку пенсія повинна обраховуватись на підставі положень статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як вперше призначена.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 у справі № 520/6664/17, від 05.07.2018 у справі № 565/645/17, від 22.01.2019 у справі №577/2457/17, від 18.08.2020 у справі № 263/6611/17, від 17.07.2020 у справі №335/13894/16-а.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.05.2020, із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2017-2019 роки.

Суд зазначає, що за наявності формальної підстави для відмови позивачу в призначенні пенсії за віком із застосуванням відповідного показника середньої заробітної плати в Україні, законної мети такої відмови, яка спрямована на те, щоб відповідна пенсія була призначена тим особам, які мають на це законне право, в той же час позбавлення позивача права на призначення зазначеної пенсії із застосуванням відповідного показника середньої заробітної плати в Україні, за встановлених судом обставин, буде непропорційним втручанням в її право на отримання відповідних пенсійних виплат, гарантоване статею 1 протоколу 1 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод.

За юридичною позицією Конституційного Суду України верховенство права - це панування права в суспільстві; верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо; всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України; справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права; у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення (пп.4.1 п.4 мотивувальної частини Рішення № 15-рп/2004 від 02.11.2004р.).

Конституційний Суд України в абзаці 2 пункту 4 мотивувальної частини рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 зазначив, що діяльність правотворчих і правозастосовчих органів держави має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" враховується для обчислення пенсії з 2017 по 2019 роки.

Суд зазначає, що позивача переведено з пенсії державного службовця на пенсію за відок з 08.05.2020, тому в задовленні позовних вимог щодо здійснення перерахунку з 01.05.2020 необхідно відмовити, оскільки датою перевення є 08.05.2020.

Для забезпечення ефективного поновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 призначеної з 08.05.2020 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" враховується для обчислення пенсії з 2017 по 2019 роки.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір на суму 908грн відповідно до квитанції від 10.03.2021 №31.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" враховується для обчислення пенсії з 2017 по 2019 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 , призначеної з 08.05.2020, пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" враховується для обчислення пенсії з 2017 по 2019 роки.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79000, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім)грн. 00 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 14 червня 2021 року.

Суддя А.Г. Гулик