Справа № 153/220/21
Суддя: Любинецька-Онілова А. Г.
Дата ухвалення: 2021-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2021 р. Справа153/220/21

Провадження2-а/153/1/21-а

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Любинецької-Онілової А.Г.

секретар с/з Сарафімовська Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль

адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області про поновлення пропущеного строку звернення до суду, оскарження неправомірних дій відповідача та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 заявив адміністративний позов до Управління патрульної поліції в Житомирській області про поновлення пропущеного строку звернення до суду, оскарження неправомірних дій відповідача та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Зазначив, що 11.02.2021 в поштовій скриньці за адресою його проживання знаходився лист, який був адресований на «викривлене» його прізвище « ОСОБА_2 ». Зазначив, що на листі є поштова печатка з часом його відправлення на його адресу, а саме 01.02.2021. Вказав, що в середині конверту знаходилась оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 3729916 від 30.01.2021. Тобто, саме 11.02.2021 він дізнався про наявність оскаржуваної постанови. Вважає таку постанову не законною та такою яка підлягає оскарженню. Строк оскарження такої постанови, відповідно до чинного законодавства 10 днів. Про наявність цієї постанови він не знав, виходячи з вищенаведених підстав, а також підтверджується і тим, що працівник поліції сам написав в постанові що він від підпису відмовився та відсутній його підпис про її отримання. Тому, враховуючи про те, що він не знав про наявність цієї постанови а дізнався лише 11.02.2021, тому термін її оскарження починає свій перебіг з цієї дати, так як основний термін за вищевказаних підстав пропущений ним з поважних причин. Вказав, що з самої постанови вбачається, що він її не отримував та в графі про її отримання його підпису не має. Тому звертаючись з даним позовом до суду, просить суд поновити пропущений строк звернення до суду про оскарження вказаної постанови. Зазначив, що отримавши лист з оскаржуваною постановою та ознайомившись з її змістом він зрозумів, що поліцейський 1 батальйону 1 роти, сержант поліції УПП в Житомирській області, ОСОБА_3 , виніс вказану постанову, про те, що він 30.01.2021 о 19.09 годині керував транспортним засобом призначеним для перевезення пасажирів на маршруті Київ-Атаки» та не мав вогнегасника чим порушив п. 31.4.7.є. ДДР України, - (керування транспортним засобом ТЗ без медичної аптечки, знака аварійної зупинки не працюючим вогнегасником та ін.) за що ч. 2 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність в вигляді адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. З оскаржуваною постановою позивач не погоджується, так як при прийнятті цього рішення, висновки працівником поліції були зроблені передчасно, справа розглянута однобічно з обвинувальним нахилом, працівник поліції не намагався об`єктивно встановити всі обставини справи, а зажадав якнайшвидше визнати його винним, при цьому під час розгляду справи допустився ряд грубих порушень. Вважаючи свої права порушеними, позивач змушений звернутись до суду і просить суд винести рішення, яким поновити ОСОБА_1 , пропущений строк звернення до суду про оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №3729916, від 30.01.2021 про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КУпАП і застосування до нього адміністративного стягнення в вигляді штрафу в розмірі 680 грн. Визнати дії поліцейського 1 батальйону 1 роти УПП в Житомирській області сержанта поліції Вериженко Євгенія Васильовича щодо винесення постанови про накладення стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3729916, від 30.01.2021, про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КУпАП і застосування до ОСОБА_1 , адміністративного стягнення в вигляді штрафу в розмірі 680 грн., - протиправними та не чинними. Скасувати як незаконну та упереджену постанову про накладення стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3729916 від 30.01.2021 про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КУпАП і застосування до ОСОБА_1 , адміністративного стягнення в вигляді штрафу в розмірі 680 грн. й закрити справу на підставі ст. 247 п.1 КУпАП - у зв`язку із відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 14.05.2021 за вх.№3054 подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Житомирській області, в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлений у встановленому ст.ст.124, 126 КАС України порядку судовою повісткою, про причини неявки не повідомив.

10.03.2021 за вх.№1512 представник відповідача подала відзив, в якому зазначила, що основною посилкою позивача є те, що відповідач неправомірно притягнув його до відповідальності та ПДР він не порушував. Вказала, що 30.01.2021 о 19 годині 19 хвилин на а/д Виступовичі-Житомир-Могилів_подільський 229 км. водій керував транспортним засобом Mersedea-Benz Sprinter 319 CDI д.н.з. НОМЕР_1 , що використовується для надання послуг з перевезення пасажирів (на маршруті) та в якого був відсутній вогнегасник, що є порушенням п. 31.4.7 є) ПДР України, а саме забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутні працездатний вогнегасник на легковому, вантажному автомобілі, автобусі. Оскільки на транспортному засобі Mersedea-Benz Sprinter 319 CDI д.н.з. НОМЕР_1 не працював задній лівий габаритний ліхтар, поліцейським було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу. На фідеофайлі № на 02 хвилині 50 секунд водій підтвердив, що займається перевезенням пасажирів, а саме зазначив «це рейсовий автобус». Під час перевірки транспортного засобу відповідачем було встановлено, що водій під час перевезення пасажирів не мав вогнегасника, наявність якого є обов`язковим (відео файл № на 09 хвилині 15 секунд). Зазначила, що позивачу було роз`яснено ст.. 268 КУпАП та ст.. 63 Конституції України, а також ст. 307, 308 КУпАП (№ на 10 хвилині 30 секунді). Вказала, що позивачем не представлено доказів в обґрунтування обмеження реалізації ним права, закріплених ст.. 268 КУпАП. Позивач був присутній на місці складання постанови, був повідомлений про її складання, під час спілкування ним висловлювались свої заперечення та доводи по суті вчиненого правопорушення, але працівник поліції не взяв їх до уваги, що свідчить про можливість реалізації своїх прав. Позивач жодним чином не був обмежений у своїх правах щодо надання пояснень. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем на місці вчинення правопорушення не надано. Крім цього, представник відповідача зазначила, що постанову позивачу після розгляду справи було оголошено та запропоновано отримати на місці вчинення правопорушення, що вбачається із відеозапису №. Однак, отримувати її позивач відмовився з невідомих для поліцейського причин, тому винесена постанова 01.02.2021 за вих..№1304 була направлена засобами поштового зв`язку на адресу позивача, що вказана в п. 4 оскаржуваної постанови. Позивач звернувся до суду 15.02.2021, хоча десятиденний строк припадає на 09.02.2021. Вказала, що позивач намагається ввести суд в оману, задля уникнення адміністративної відповідальності, оскільки оскаржувана постанова винесена 30.01.2021, позивач отримувати копію постанови відмовився, що підтверджено відео файлом №. Вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду із вказаним позовом.

На підставі ст.205 ч.1 КАС України судом ухвалено про задоволення клопотання, позивача про проведення судового розгляду справи без його участі та відповідача - суб`єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду справи.

Судом встановлено такі обставини.

Із дослідженої судом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН№3729916 від 30.01.2021, встановлено, що позивач притягається до відповідальності за те, що 30.01.2021 о 19 годині 09 хвилин водій керував транспортним засобом призначеним для перевезення пасажирів на маршруті «Київ-Атаки» та не мав вогнегасника, чим порушила п. 31.4.7 є ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП. Також встановлено, що на копії постанови відсутній підпис позивача про вручення копії постанови, зазначено, що від підпису відмовився.

Із копії конверту (а.с.5) встановлено, що 01.02.2021 на адресу ОСОБА_4 направлено копію постанови.

Із копії відстеження рекомендованих листів встановлено, що лист 01.02.2021 відправлено з м. Житомир; 02.02.2021 відправлено в м. Житомир на сортувальний центр; 04.02.2021 лист направлено в м. Вінниця на сортувальний центр; 05.02.2021 відправлення прямує до точки видачі в м. Ямпіль.

Із дослідженого відеоматеріалу (а.с.25) встановлено, що на транспортному засобі Mersedea-Benz Sprinter 319 CDI д.н.з. НОМЕР_1 не працював задній лівий габаритний ліхтар. Водій підтвердив, що займається перевезенням пасажирів, а саме зазначив «це рейсовий автобус». Під час перевірки транспортного засобу відповідачем було встановлено, що водій під час перевезення пасажирів не мав вогнегасника, наявність якого є обов`язковим. На запитання працівника поліції водій відповів, що «його механік випустив на маршрут».

Із наявних у справі доказів встановлено, що оскаржувану постанову позивач отримав 11.02.2021, що підтверджено відміткою на конверті, позов пред`явлено 15.02.2021, тобто, передбачений ч. 2 ст. 286 КАС України строк позивачем дотримано.

З урахуванням наведеного, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про поновлення строку оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Учасниками справи не заявлено клопотань про виклик свідків, витребування доказів, а тому суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши усі докази, суд вважає доведеними ті обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ч.ч.1, 2, 5 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених у позові. Доданий до відзиву відеозапис з нагрудної камери (а.с.25) не є належним та допустимим доказом, оскільки водій зазначив, що на маршрут його випустив механік, який перевіряв справність транспортного засобу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З наведених обставин, суд приходить до висновку про те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем не дотримано вимог ст.ст.7, 248, 249, 268, 280 КУпАП, п. 4 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом №1376 від 06.11.2015 МВС України, чим порушено права та законні інтереси позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не забезпечено право на захист. Таким чином, винесена відносно позивача постанова порушує її права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації №R (91) 1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача не надані.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Із досліджених доказів судом встановлено, що вказане правопорушення, а саме відсутність вогнегасника в транспортному засобі для перевезення пасажирів на маршруті «Київ-Атаки», виникло внаслідок не забезпечення власником автотранспортного підприємства цього транспортного засобу необхідним укомплектуванням та випуск механіком водія ОСОБА_1 на маршрут вказаним транспортним засобом без вогнегасника. Вказана обставина викликає обґрунтований сумнів щодо винуватості ОСОБА_1 . Недоведеність цих обставин виключає в діях ОСОБА_1 об`єктивну сторону та вину, як ознаку адміністративного правопорушення, а тому маю підстави провадження у справі закрити на підставі ст.247 п.1 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 (заява №17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням викладеного, суд має підстави в порядку ст. 286 п. 3 ч. 3 КАС України постанову серії ЕАН №3729916 від 30.01.2021 скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72, 77, 122, 139, 242, 243, 244, 245, 246 КАС України і на підставі ст.55, ст. 62 Конституції України, на підставі ст. 286 ч.3 п.3 КУпАП, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати дії поліцейського 1 батальйону 1 роти УПП в Житомирській області сержанта поліції Вериженко Євгенія Васильовича щодо винесення постанови про накладення стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3729916, від 30.01.2021, про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КУпАП і застосування адміністративного стягнення в вигляді штрафу в розмірі 680 грн., - протиправними та не чинними.

Скасувати як незаконну та упереджену постанову про накладення стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3729916 від 30.01.2021 про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КУпАП і застосування до ОСОБА_1 , адміністративного стягнення в вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ст. 121 ч. 2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пунктів 15, 15,5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» КАС України (у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Головуючий А.Г. Любинецька-Онілова