Справа № 171/884/21
Суддя: Чумак Т. А.
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 171/884/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Апостолове Дніпропетровської області

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Чумак Т.А. за участю секретаря судового засідання Жандарук В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за адміністративним позовом позовною заявою адвоката Лантуха Олега Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що факт вчинення правопорушення, передбаченого ст.53 КУпАП, він заперечує, вказуючи, що докази вчинення правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення та оскаржуваній постанові відповідачем по справі не наведено. Також зазначає, що фабула правопорушення викладена в протоколі та оскаржуваній постанові не відповідає за змістом пунктам статті ЗК України, порушення якої інкриміновано позивачу.

Ухвалою від 28 квітня 2021 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами. Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом п`яти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи заперечень.

Копія ухвали про відкриття провадження та позовна заява з додатками вручена відповідачу 08 травня 2021 року, що підтверджується роздруківкою за штрих кодовим ідентифікатором 640.

Таким чином, відповідач є належно повідомленим про розгляд справи у порядку спрощеного провадження та строк надання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 24 травня 2021 року залишено без розгляду клопотання відповідача про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву, яке було подано 17 травня 2021 року.

Ухвалою суду від 04 червня 2021 у задоволенні клопотання Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву відмовлено.

07 червня 2021 року на електронну адресу Апостолівського районного суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , проте, враховуючи, що вказаний відзив на позовну заяву відповідачем не було надано у встановлений судом строк без поважних причин, у задоволенні клопотання про продовження вказаного строку відповідачу було відмовлено, тому суд не враховує вказаний відзив та відповідно до ч.2 ст.175 КАС України вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ч.1 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262,286 КАС України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, кадастровий номер :03:012:0004, за адресою: АДРЕСА_1 . Землю передано позивачу для обслуговування жилого будинку та господарських будівель.

01 квітня 2021 року складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельна ділянка № 354-ДК/397/АП/09/01-21, згідно якого проведена перевірка, в тому числі - земельної ділянки в м. Апостолове, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно акту перевірки в ході обстеження земельної ділянки було встановлено, що земельна ділянка за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель (споруд) (присадибна ділянка). Право власності на земельну ділянку зареєстровано за позивачем. Земельна ділянка огороджена, знаходиться в охайному стані. На земельній ділянці розміщено житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Нерухоме майно використовується для розміщення реабілітаційного центру « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що за цільовим призначенням відповідає коду УКВЦПЗ 03.03 для розміщення та обслуговування будівель закладів охорони здоров`я.

08 квітня 2021 року було складено припис № 654-ДК/50Пр/03/01/-21 з вимогою усунути порушення вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки кадастровий № :03:012:0004 в АДРЕСА_1 .

08 квітня 2021 року стосовно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення № 354-ДК/0048П/07/01/-21, згідно якого виявлено порушення, допущені позивачем, вимог Законодавства, а саме: п. «г» статті 211 ЗК України та порушення вимог п.«а» ч.1 ст.96 ЗК України, які виразилися в тому, що нерухоме майно, належне ОСОБА_1 , використовується для розміщення реабілітаційного центру « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що за цільовим призначенням відповідає коду УКВЦПЗ 03.03 для розміщення та обслуговування будівель закладів охорони здоров`я, що не співпадає з цільовим призначенням обстежуваної земельної ділянки.

15 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 354-ДК/0042По/08/01/-2, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.53 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та способом, які передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу стягнення у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження по справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого дотримання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

У відповідності до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно ст.251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.254 КУпАП України про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

У силу приписів ст.280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписи п.«а» ч.1 ст.91 Земельного кодексу України визначають, що власники земельних ділянок зобов`язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням.

З аналізу змісту ст.211 Земельного кодексу України вбачається, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням.

Положення ст.53 КУпАП України передбачають адміністративну відповідальність громадян, зокрема, за використання земель не за цільовим призначенням у вигляді штрафу від п`яти до двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 38 Земельного кодексу України визначає, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм (стаття 39 ЗК України ).

Стаття 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначає, що невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням - невикористання земельної ділянки, крім реалізації науково обґрунтованих проектних рішень, або фактичне використання земельної ділянки, яке не відповідає її цільовому призначенню, встановленому при передачі земельної ділянки у власність чи наданні в користування, в тому числі в оренду, а також недодержання режиму використання земельної ділянки або її частини в разі встановлення обмежень (обтяжень).

Стаття 1 Закону України «Про землеустрій» визначає, що цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Згідно зі статтею 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Стаття 20 Земельного кодексу України визначає, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Об`єктом адміністративного проступку, передбаченого ст.53 КУпАП, є суспільні відносини у сфері раціонального використання і охорони земель. Предмет посягання - землі.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у: 1) використанні земель не за цільовим призначенням; 2) невиконанні природоохоронного режиму використання земель; 3) розміщенні, проектуванні, будівництві, введенні в дію об`єктів, які негативно впливають на стан земель; 4) неправильній експлуатації, знищенні або пошкодженні протиерозійних гідротехнічних споруд, захисних лісонасаджень.

Відповідно до статті 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 280 КУпАП).

В позовній заяві позивач заперечує факт порушення ним ст.53 КУпАП.

В той же час при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем не наведено доказів,

що будинок, який розташований на земельній ділянці позивача, використовується для розміщення реабілітаційного центру « ІНФОРМАЦІЯ_1 », відповідно не надано доказів використання земельної ділянки не за призначенням.

Суд також вважає обґрунтованим посилання на те, що фабула правопорушення, викладена в протоколі та оскаржуваній постанові, не відповідає за змістом пунктам статті Земельного Кодексу України, порушення якої інкриміновано позивачу.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.53 КУпАП через порушення вимог п.«г» ст.211 ЗК України, який передбачає відповідальність за розміщення, проектування, будівництво, введення в дію об`єктів, що негативно впливають на стан земель, хоча фактично описана фабула правопорушення, яка передбачена п.«ґ» - невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням.

Відповідно до положень ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.53 КУпАП, не підтверджується жодним доказом, а тому суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

В порядку розподілу судових витрат за наслідками розгляду даної справи документально підтверджені судові втрати зі сплати судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у відповідності до вимог ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.9,72-77,90,132,139,246-247,249,255,297 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити. Визнати протиправною та скасувати постанову від 15 квітня 2021 року № 354-ДК/0042По/08/01/-21 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору у розмірі 908 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т. А. Чумак