Справа № 460/1354/21
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2021 року м. Рівне №460/1354/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Головатчик А.А. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: ОСОБА_1 , відповідача: представник Кректун О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доДержава Україна в особі: Рівненської обласної прокуратури
визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

1 березня 2021 до Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держави в особі Рівненської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування з 01 липня 2015 року заробітної плати відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» та зобов`язання нарахувати заробітну плату (включаючи оплату часу відпусток) за період з 01 липня 2015 року до моменту прийняття рішення у справі, виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням усіх встановлених у цей період надбавок і премій, й виплатити різницю між нарахованою таким чином сумою (без урахування податків і зборів) та фактично отриманою сумою виплат за вказаний період.

Ухвалою від 02.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду; відкрито провадження в адміністративній справі №460/1354/21; розгляд справи вирішено провести за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 01.04.2021.

Підготовче засідання з 01.04.2021 відкладено на 08.04.2021.

02.04.2021 Рівненською обласною прокуратурою подано клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

08.04.2021 ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення строку звернення до суду та заяву про зменшення позовних вимог.

Що стосується заяви про зменшення позовних вимог, то за її змістом ОСОБА_1 замість первісно заявлених вимог просила визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати нарахувати їй заробітну плату з 27 березня 2020 року, виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням усіх встановлених у цей період надбавок і премій, а також виплатити різницю між нарахованою таким чином сумою (без урахування податків і зборів) та фактично отриманою сумою виплат за вказаний період.

Ухвалою від 08.04.2021, що постановлена без виходу до нарадчої кімнати заяву ОСОБА_1 про зменшення позовних вимог прийнято судом до розгляду.

Відповідно до цього, було також уточнено статус відповідача і визначено, що таким являється безпосередньо Рівненська обласна прокуратура.

Також ухвалою від 08.04.2021 відмовлено Рівненській обласній прокуратурі в клопотанні про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 , що було розглянуте з межах зменшених позовних вимог.

Ухвалою від 13.05.2021 закрито підготовче провадження у справі; розгляд справи по суті призначено на 01.06.2021.

Ухвалою від 01.06.2021 відмовлено Рівненській обласній прокуратурі в клопотанні про зупинення провадження у справі №460/1354/21 до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку, а саме Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі №160/6949/20.

В судовому засіданні 01.06.2021 проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Згідно з позовною заявою (з урахуванням заяви про зменшення вимог) та пояснень позивачки в судовому засіданні, її вимоги ґрунтуються на тому, що рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6-р/2020 у справі №1-223/2018(2840/18) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Пунктом 2 резолютивної частини передбачено, що відповідні положення втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. У Рішенні від 30.09.2010 №20-рп/2010 у справі за конституційним поданням 251 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до Конституції України» від 8 грудня 2004 року №2222-ІV (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України вказав, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України припис щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Позивачка доводила, що всупереч цьому, з 27.03.2020 і по даний час відповідач нараховує та виплачує їй заробітну плату, виходячи не з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням усіх встановлених у цей період надбавок і премій, а з розміру, визначеного постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» №505 від 31.05.2012, тобто повністю ігноруючи Рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6-р/2020. За наведеного, просить зобов`язати Рівненську обласну прокуратуру нарахувати їй заробітну плату з 27 березня 2020 року, виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням усіх встановлених у цей період надбавок і премій, а також виплатити різницю між нарахованою та фактично отриманою сумою виплат.

Згідно з відзивом на позов та поясненнями представника в судовому засіданні, Рівненська обласна прокуратура позов не визнає. В обґрунтування своїх заперечень покликається на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» №113-ІХ від 19.09.2019, створено підґрунтя для реформування системи органів прокуратури. Частину першу статті 7 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014 викладено в новій редакції, згідно яких слова «Генеральна прокуратура України» замінено на «Офіс Генерального прокурора», а слова «регіональні» та «місцеві» замінено відповідно на «обласні» та «окружні». При цьому, згідно абзацу 3 пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ, за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури, тобто відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» №505 від 31.05.2012. Крім того, пунктом 7 розділу II Закону №113-ІХ регламентовано, що прокурори, слідчі органів прокуратури, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом. Сторона відповідача зауважила, що ОСОБА_1 не була призначена за результатами атестації на посаду в обласній прокуратурі (не пройшла атестацію), а відтак через заборону її звільнення в силу поширення на неї дії статті 184 Кодексу законів про працю України, вона продовжувала перебувати на займаній посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області (регіональної прокуратури), на яку була призначена наказом прокурора області № 59 від 13.01.2016. Наказом керівника обласної прокуратури № 1009к від 23.09.2020 ОСОБА_1 тимчасово визначено робоче місце в управлінні нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Рівненської обласної прокуратури. З урахуванням таких обставин, сторона відповідача ствердила, що на сьогоднішній день немає жодних правових підстав для виплати ОСОБА_1 заробітної плати виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», а відтак просила відмовити у позові за його безпідставністю.

Судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Згідно із відомостями про роботу з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 11.08.1997 ОСОБА_1 10.10.2006 була призначена на посаду старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими установами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Рівненської області з одночасним звільненням із попередньої посади в цій же установі; 09.11.2009 - призначена на посаду старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими установами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, з корупцією, управління нагляду за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання та досудове слідство прокуратури області із одночасним звільненням з попередньої посади; 28.07.2011 - призначена на посаду старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими установами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання та досудове слідство прокуратури Рівненської області, з одночасним звільненням з попередньої посади; 22.11.2012 - призначена на посаду старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю та процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією прокуратури Рівненської області з одночасним звільненням з попередньої посади; 21.07.2014 - призначена на посаду старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю та процесуального керівництва прокуратури області з одночасним звільненням з попередньої посади; 20.07.2015 - призначена на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Рівненської області з одночасним звільненням з попередньої посади; 25.01.2016 - призначена на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області з одночасним звільненням з попередньої посади в цій же установі. За час роботи в прокуратурі Рівненської області мала заохочення, відомості про які занесені в трудову книжку (а.с.23-30).

Не є спірними та визнаються обома сторонами ті обставини, що відповідно до рішення кадрової комісії № 2 від 05.03.2020 ОСОБА_1 визнано такою, що неуспішно пройшла атестацію, та підлягає звільненню з посади прокурора на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру», але разом з тим, у відповідності до гарантій, встановлених частиною 3 статті 184 КЗпП України, звільнення ОСОБА_1 не проводиться (а.с.33-34).

Також, відповідно до наказу керівника Рівненської обласної прокуратури від 23.09.2020 № 1009к прокурору відділу ОСОБА_1 з 11.09.2020 тимчасово визначене робоче місце в управлінні нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю.

При цьому, Рівненська обласна прокуратура стверджує, що з 11.09.2020, яке наказом Генерального прокурора №414 від 08.09.2020 визначено днем початку роботи обласних прокуратур, ОСОБА_1 функціональних обов`язків прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю обласної прокуратури, не здійснює (а.с.33-34).

Не є спірними та визнаються обома сторонами ті обставини, що нарахування заробітної плати ОСОБА_1 здійснюється відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», в редакції постанови Кабінету Міністрів України №657 від 30.08.2017.

Документально підтверджено, що з березня 2020 року і по день розгляду справи судом посадовий оклад ОСОБА_1 визначено на рівні 5730 гривень (а.с.35).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014.

В первісній редакції Закону №1697-VII, передбачалося, що заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат. Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури з коефіцієнтом: 1) прокурора регіональної прокуратури - 1,2; 2) прокурора Генеральної прокуратури України - 1,3. Прокурорам виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу. Фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (стаття 81 Закону №1697-VII).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

При цьому, з 01.01.2015 набрали чинності зміни до Бюджетного кодексу України, внесені Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» №79-VIII від 28.12.2014.

Зокрема, Законом №79-VIII розділ VI Бюджетного кодексу України було доповнено пунктом 26, останнє положення якого передбачало, що норми і положення статті 81, частин шістнадцятої, сімнадцятої, вісімнадцятої статті 86, пунктів 13, 14 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до цього, починаючи з 2015 року норми і положення Закону України «Про прокуратуру» щодо заробітної плати прокурора почали застосовуватися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, а не статтею 81 цього Закону.

Відповідно до цього, розміри заробітної плати прокурорів визначалися відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» №505 від 31.05.2012 (з наступними змінами та доповненнями).

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року №6-р/2020 у справі №1-223/2018(2840/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення передбачено, що положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Водночас, як частиною другою статті 152 Конституції України, так і частиною першою статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» № 2136-VIII від 13.07.2017 передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічне положення міститься у статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» № 2136-VIII від 13.07.2017.

Окрім цього у статті 97 Закону №2136-VIII визначено, що Конституційний суд України у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання.

Рішення Конституційного Суду України має пряму (перспективну) дію в часі і застосовується щодо тих правовідносин, які тривають або виникли після його ухвалення. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення рішення, однак продовжують існувати після його ухвалення, то на них поширюється дія такого рішення Конституційного Суду України.

Тобто рішення Конституційного Суду України поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього. Водночас чинним законодавством визначено, що Конституційний Суд України може безпосередньо у тексті свого рішення встановити порядок і строки виконання ухваленого рішення.

Суд звертає увагу, що у рішенні Конституційного Суду України № 6-р/2020 від 26 березня 2020 року відсутні положення, які б дозволили зробити висновок про його поширення на правовідносини, які припинилися на момент його ухвалення. Натомість у резолютивній частині рішення чітко вказано, що положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Крім того, у Рішенні від 30 вересня 2010 року №20-рп/2010 у справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до Конституції України» від 8 грудня 2004 року №2222-IV (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України вказав, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відтак, враховуючи викладене, суд наголошує, що дія окремого положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, згідно рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року №6-р/2020 у справі №1-223/2018(2840/18), втратила чинність 26 березня 2020 року.

На 26.03.2020 і на сьогоднішній день діє редакція статті 81 Закону №1697-VII, відповідно до якої, заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом: 1) прокурора обласної прокуратури - 1,2; 2) прокурора Офісу Генерального прокурора - 1,3. Прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу. Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам затверджується Кабінетом Міністрів України. Фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України

Враховуючи рішення Конституційного Суду України №6-р/2020 від 26.03.2020, позивач набула право на отримання заробітної плати у відповідності до статті 81 Закону №1697-VІІ з дня прийняття рішення Конституційним Судом України, а саме з 26.03.2020.

Втім, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 26.03.2020 і по даний час заробітна плата виплачується не відповідно до статті 81 Закону №1697-VII, а виходячи з посадового окладу, визначеного у додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 (в редакції постанови №657 від 30.08.2017) «Схема посадових окладів працівників прокуратур Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, військових прокуратур регіонів і прирівняних до них прокуратур», що рівняється 5730 грн. на місяць.

Така позиція відповідача є вочевидь протиправною і свідчить про ігнорування рішення Конституційного Суду України №6-р/2020 від 26.03.2020.

Доводи сторони відповідача про те, що ОСОБА_1 не була призначена на посаду в Рівненській обласній прокуратурі через те, що не пройшла атестацію, а відтак не набула права на отримання тієї заробітної плати, яка передбачена статтею 81 Закону №1697-VII, суд відхиляє.

По - перше, через заборону звільнення в силу поширення на неї дії статті 184 Кодексу законів про працю України, ОСОБА_1 і після неуспішної атестації продовжує перебувати з відповідачем по справі у правовідносинах, пов`язаних з проходженням публічної служби. При цьому, наказом керівника відповідача ОСОБА_1 визначено робоче місце саме в Рівненській обласній прокуратурі, хай і тимчасово.

По-друге, в рамках реформування, Прокуратура Рівненської області лише змінила назву на Рівненську обласну прокуратуру, не змінюючи ні коду ЄДРПОУ, ні на свого місцезнаходження, ні своїх функцій. Тому безпідставно стверджувати, що позивач залишається штатною посадовою особою Прокуратури Рівненської області, а в Рівненській обласній прокуратурі перебуває поза штатом, без права здійснення відповідних функціональних обов`язків.

А, по третє, такий підхід є вочевидь дискримінаційним, позаяк позивач перебуваючи у відносинах публічної служби з відповідачем отримує значно меншу заробітну плату, ніж її колеги.

Відтак, суд вважає, що грошові кошти, які були недоотримані позивачем, підлягають перерахунку та виплаті з урахуванням приписів рішення Конституційного Суду України №6-р/2020 від 26.03.2020 та з урахуванням визначеного статтею 81 Закону №1697-VІІ розміру (в тому числі з урахуванням надбавок).

На підставі наведеного, суд зазначає, що для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень необхідно визнати протиправною бездіяльність Рівненської обласної прокуратури, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті заробітної плати ОСОБА_1 починаючи з 27.03.2020 відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру» та, з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 №1-223/2018 (2840/18), - зобов`язати Рівненську обласну прокуратуру нарахувати ОСОБА_1 заробітну плату (включаючи оплату часу відпусток) за період з 27 березня 2020 року (з дня наступного, після дня ухвалення Конституційним Судом України рішення) до 1 червня 2021 року (дня ухвалення судом рішення у даній справі), виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням усіх встановлених у цей період надбавок і премій, й виплатити різницю між нарахованою таким чином сумою (без урахування податків і зборів) та фактично отриманою сумою виплат за вказаний період.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про повне задоволення позову.

За наслідками розгляду даної справи розподіл судових витрат у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Рівненської обласної прокуратури (, м.Рівне, вул.16 Липня,52) задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Рівненської обласної прокуратури щодо ненарахування ОСОБА_1 з 27 березня 2020 року заробітної плати відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру».

Зобов`язати Рівненську обласну прокуратуру нарахувати ОСОБА_1 заробітну плату (включаючи оплату часу відпусток) за період з 27 березня 2020 року до 1 червня 2021 року, виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням усіх встановлених у цей період надбавок і премій, й виплатити різницю між нарахованою таким чином сумою (без урахування податків і зборів) та фактично отриманою сумою виплат за вказаний період.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 11 червня 2021 року

Суддя Н.В. Друзенко