Справа № 160/4223/21
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року Справа № 160/4223/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-виробнича фірма «Елітпроект» до Відповідача-1: Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, до Відповідача-2: Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 05.10.2020р., зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

22.03.2021р.Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-виробнича фірма «Елітпроект» звернулося з адміністративним позовом до Відповідача-1: Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, до Відповідача-2: Державної податкової служби України та, з урахуванням виправленої позовної заяви,поданої до канцелярії суду 08.04.2021р., просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05.10.2020р., винесене відповідачем-1 про нарахування позивачеві штрафу у сумі 1020,00 грн., застосованого за порушення підпункту 49.18.1 пункту 49.18 пункту 49.2 статті 49 та статті 203 Податкового кодексу України;

- зобов`язати відповідачів визнати податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць червень 2020 року з додатками №1, №2 та №5, такою, що подана позивачем у день її фактичного отримання контролюючим органом - Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області зі здійсненням облікових операцій введення до інформаційних систем ДФС відомостей з цих поданих позивачем документів від 20.07.2020р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у серпні 2020р. відповідачем-1 було проведено камеральну перевірку з питання своєчасності подання податкової декларації з ПДВ за червень 2020р., якою встановлено порушення позивачем п.п.49.18.1 п.49.18 ст.49 ПК України, а саме: не подання податкової декларації з ПДВ за червень 2020р. до 20.07.2020р. про що було складено акт від 19.08.2020р. на підставі якого було і прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення про накладення на позивача штрафу за таке порушення у розмірі 1020 грн. Позивач, посилаючись на безпідставність наведених висновків та протиправність оскаржуваного рішення, просить його скасувати, оскільки вважає, що податкова декларація з ПДВ за червень 2020р. була подана та зареєстрована ДПС вчасно у електронній системі, що підтверджується Квитанціями №1 та №2, надісланих на його адресу, відповідачем-1 повідомлення про відмову у її прийнятті не направлялось у строк, встановлений п.п.49.1.11 ст.49 ПК України, тобто, з 20.07.2020р. по 24.07.2020р., а відповідно, податкова звітність є прийнятою податковим органом у відповідності до вимог Порядку №557 та ст.49 ПК України. Також позивач посилається і на безпідставність застосування штрафних санкцій саме у розмірі 1020 грн. (за повторність вчиненого порушення протягом року), оскільки на час прийняття оспорюваного рішення повторне неподання податкової звітності протягом року не може застосовуватися, з огляду на те, що позивачем попереднє податкове повідомлення-рішення № від 31.08.2020р. оскаржується у судовому порядку, а, відповідно, зазначена у ньому сума штрафу є неузгодженою згідно ст.56 ПК України. З приводу позовних вимог в частині зобов`язання відповідачів визнати податкову декларацію з ПДВ за червень 2020р. такою, що подана у день її фактичного отримання контролюючим органом, позивач посилається на Порядок №422 за нормами якого лише за рішенням суду вносяться зміни статусу податкової декларації з «вважається не поданою» на «вважається поданим за рішенням суду або органу ДФС», тому позивач вважає саме зобов`язання відповідачів вчинити певні дії ефективним засобом правового захисту у розумінні ст.13 Конвенції. Додатково у відповіді на відзив позивач вказує на безпідставність посилання відповідача-1 у відзиві, що податкова декларація з ПДВ за червень 2020р. не була прийнята через відсутність у ній підпису головного бухгалтера, оскільки письмового повідомлення відповідачем позивачеві про таку відмову не направлялось у строк, встановлений п.п.49.11 ст.49 ПК України та цей факт спростовується Квитанцією №2 про її прийняття без будь-яких зауважень.

Ухвалою суду від 13.04.2021р. було відкрито адміністративне провадження у даній справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 13.05.2021р. та зобов`язано учасників справи надати додаткові докази, зокрема, позивача - докази в обґрунтування позовних вимог про зобов`язання вчинити певні дії з урахуванням наявних в матеріалах справи квитанцій №1 та №2 про прийняття податкової декларації за червень 2020р. - 20.07.2020р. виходячи з вимог ст.72-76 Кодексу адміністративного судочинства України; відповідачів-1,2 надати відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст.162,261 Кодексу адміністративного судочинства України; надати розрахунок штрафних санкцій за неподання податкової декларації саме за червень 2020р. до оспорюваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням наявних квитанцій №1 та №2 про прийняття такої декларації; надати докази на підтвердження не подання позивачем декларації з ПДВ за червень 2020р. з урахуванням наведених квитанцій №1, №2 виходячи з вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.106).

27.04.2021р. позивач на виконання вимог ухвали суду про надання доказів в обґрунтування позовних вимог про зобов`язання вчинити певні дії, подав до канцелярії суду клопотання про витребування судом доказів на підставі ст.80 Кодексу адміністративного судочинства України, у якому просив витребувати у відповідача-1 письмову інформацію (дані) з інформаційної системи органів ДФС із зазначенням статусу податкової декларації з ПДВ за червень 2020р., поданої позивачем 20.07.2020р. посилаючись на те, що такі докази знаходяться у розпорядженні тільки відповідача-1, 15.04.2021р. позивач самостійно звернувся із відповідним запитом до відповідача-1, проте, контролюючий орган до теперішнього часу відповіді не надав (а.с.118-124).

Розглянувши вищевказане клопотання позивача, вивчивши докази, надані на його підтвердження, суд не находить підстав для його задоволення, оскільки, по-перше, у відповідності до вимог ч.2 ст.79 згаданого Кодексу, обов`язок подання доказів разом із поданням позову покладено на позивача та позивач не може перекладати такий обов`язок на суд, а звернення до відповідача-1 15.04.2021р. про надання таких доказів (тобто, після відкриття провадження у справі) та посилання на не надання відповіді станом 27.04.2021р. з урахуванням того, що встановлений законодавством строк для надання відповіді ще не сплинув, відмови відповідача-1 у наданні запитуваних позивачем документів суду не надано, а, відповідно, наведені обставини щодо лише звернення 15.04.2021р. позивача до відповідача-1 із запитом, не можуть слугувати достатніми доказами, які свідчать про відмову у наданні такої відповіді відповідачем-1 позивачеві та не можуть бути підставами для витребування доказів в порядку ст.80 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням того, що за вказаною процесуальною нормою суд сприяє учасникам справи у витребуванні доказів у разі відмови у наданні таких документів відповідачем-1 (таких доказів позивачем суду не надано); по-друге, в ухвалі суду від 13.04.2021р. уже витребувані всі необхідні докази щодо предмету позову при відкритті провадження у даній справі (а.с.106), що виключає необхідність їх витребування повторно з урахуванням аналізу наведених судом процесуальних норм та доказів, які надані на підтвердження заявленого клопотання.

Відповідачем-1 (ГУ ДПС у Дніпропетровській області) 27.04.2021р. було подано відзив на позов, у якому останній просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю посилаючись на те, що за результатами розгляду матеріалів, податковим інспектором було проведено камеральну перевірку з питання своєчасності подання та/або неподання податкової декларації з ПДВ за червень 2020р. та встановлено, що надана 20.07.2020р. податкова декларація з ПДВ за червень 2020р. № заповнено з порушенням вимог п.48.3 ст.48 та п.49.3 ст.49 ПК України, а саме: відсутній підпис головного бухгалтера, а тому виходячи з наведеного, вказана податкова декларація з ПДВ не вважається податковою звітністю, отже, на думку відповідача-1 позивачем не подано податкової декларації з ПДВ в порушення п.203.1 ст.203 ПК України. Щодо застосованого розміру штрафу у сумі 1020 грн. за оспорюваним рішенням, вказує на норми п.120.1 ст.120 ПК України (а.с.112-113).

Відповідач-2 (ДПС України) відзиву на позов на вимогу суду не подав, про причини такого не подання відзиву суд не повідомив, незважаючи на те, що позов з додатками, виправлений позов та ухвала суду були отримані останнім засобами електронного зв`язку 13.04.2021р., що підтверджується електронним повідомленням та довідкою секретаря судового засідання, складеною у порядку ч.3 ст.129 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.108,108а).

У відповідності до вимог ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, дана справа вирішується 14.06.2021р., тобто, у межах строку, визначеного ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Із наявних в матеріалах справи документів, судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-виробнича фірма "Елітпроект» 18.03.2019р. зареєстроване як юридична особа за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 60, офіс 22, що підтверджується змістом копії Виписки з ЄДРПОУ від 06.11.2020р., наявної у справі (а.с.10).

20.07.2020р. засобами електронного зв`язку, позивачем було подано до органів ДПС податкову декларацію з ПДВ за червень 2020р., яку було прийнято контролюючим органом згідно Квитанцій №1 та №2 із відміткою «документ прийнято», тобто, без будь-яких у них зауважень, що підтверджується змістом копій наведеної декларації та копій відповідних квитанцій (а.с.37-43).

Надалі, 19.08.2020р. посадовою особою контролюючого органу була проведена камеральна перевірка позивача з питання своєчасності подання податкової декларації з ПДВ за червень 2020р. за результатами якої був складений відповідний акт за №46378/04-36-51-30/42890735 за висновками якого встановлено порушення позивачем вимог п.49.2 п.п.49.18.1 п.49.18 ст.49, ст.203 ПК України в частині неподання податкової декларації з ПДВ, а саме: не подано декларації з ПДВ за червень 2020р. у строк до 20.07.2020р., що підтверджується копією наведеного акту (а.с.15-16).

На підставі вказаного вище акту перевірки, посадовою особою контролюючого органу 05.10.2020р. було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «ПС» № про застосування до позивача за вищенаведене порушення штрафних санкцій у сумі 1020 грн., що підтверджується копією наведеного рішення та розрахунком до нього (а.с.9-10,57 том 1).

У подальшому, позивачем було здійснено оскарження вказаного рішення в порядку адміністративного оскарження шляхом подання відповідної скарги до орану ДПС України за результатами розгляду якої 25.01.2021р. було прийнято рішення за яким скарга позивача залишена без задоволення, а вищенаведене податкове повідомлення-рішення - без змін (а.с.26-36).

Зазначене вище податкове повідомлення-рішення контролюючого органу від 05.10.2020р. №, а також і зобов`язання відповідачів визнати податкову декларацію за червень 2020р. з додатками №1, №2, №5 такою, що подана у день її фактичного отримання контролюючим органом із здійсненням облікових операцій введення до інформаційних систем ДФС відомостей з цих поданих документів від 20.07.2020р. є предметом спору у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову частково в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування вищенаведеного оспорюваного податкового повідомлення-рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до п.46.1 ст.46 ПК України передбачено, що податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

Згідно до п.48.1 ст.48 ПК України, встановлено, що податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями п.46.5 ст.46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

За приписами п.49.1, п.49.2 ст.49 ПК України визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Пунктом 49.3 ст.49 ПК України передбачено, що податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».

Єдиною підставою для відмови у прийнятті податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність кваліфікованого електронного підпису чи печатки такого платника податків, у том числі у зв`язку із закінченням строку дії відповідного сертифіката відкритого ключа, за умови, що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа, містить достовірні обов`язкові реквізити та надана у форматі, доступному для її технічної обробки.

Згідно з п.49.4 ст.49 ПК України встановлено, що податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».

Відповідно до п.49.8, п.49.9 ст.49 ПК України прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платників податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою:

- за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платників податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючому органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про прийняття податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв`язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою;

- у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Відповідно до п.49.10 ст.49 ПК України встановлено, що відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється.

Крім того, за змістом п.п.49.11.1 п.49.11 ст.49 ПК України визначено, що у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48, а також недотримання вимог абзаців першого-третього пункту 49.4 статті 49 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв`язку, - протягом п`яти робочих днів з дня її отримання.

Основні організаційно-правові засади обміну електронними документами між суб`єктами електронного документообігу врегульовані Порядком обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 06.06.2017р. № 557 (далі - Порядок №557 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно п.1 розділу ІІ Порядку №557 електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства та на підставі Договору, що визначає взаємовідносини суб`єктів електронного документообігу.

За змістом п.3 розділу ІІ Порядку №557 встановлено, що автор створює електронні документи у строки та відповідно до порядку, що визначені законодавством для відповідних документів в електронному та паперовому вигляді, із зазначенням всіх обов`язкових реквізитів та з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису чи печатки, керуючись цим Порядком, а також Договором (крім фізичних осіб, які не є само зайнятими особами).

Обов`язкові реквізити електронних документів визначаються законодавством.

Контроль за введенням даних, їх повнотою та достовірністю при створенні електронного документа покладається на його автора.

Створення електронного документа завершується накладанням на нього кваліфікованого електронного підпису підписувача (підписувачів) та печатки ( за наявності), як передбачено для аналогічного документа в паперовому вигляді.

Відповідно до п.4 розділу ІІ Порядку №557 після накладання кваліфікованого електронного підпису автор здійснює шифрування електронного документа з дотриманням вимог до форматів криптографічних повідомлень, затверджених в установленому законодавством порядку, та надсилає його у форматі (стандарті) засобами телекомунікаційного зв`язку до адресата протягом операційного дня.

Автор здійснює надсилання електронних документів з урахуванням встановлених законодавством граничних строків для подання таких документів ( п.5 розділу ІІ Порядку №557).

За приписами пунктів 8-14 розділу ІІ Порядку №557 встановлено, що у разі, якщо адресатом є контролюючий орган, після надходження електронного документа здійснюється його автоматизована перевірка.

Автоматизована перевірка здійснюється у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо електронний документ надійшов після закінчення операційного дня або за 1 годину до його закінчення.

Автоматизована перевірка електронного документа включає:

- перевірку правового статусу кваліфікованого електронного підпису чи печатки відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги»;

- перевірку обов`язковості та послідовності накладення на електронний документ кваліфікованого електронного підпису чи печатки підписувачів у встановленому порядку;

- перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту);

- перевірку наявності обов`язкових реквізитів;

- перевірку наявності заяви про приєднання до Договору;

- перевірку дії Договору.

Перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом, в іншому разі - протягом перших двох годин наступного операційного дня.

У першій квитанції, що формується за результатами автоматизованої перевірки, зазначеної у пункті 10 цього розділу, повідомляється про результати такої перевірки. У разі негативних результатів автоматизованої перевірки у першій квитанції повідомляється про неприйняття електронного документа із зазначенням причин, у такому випадку друга квитанція не формується. На першу квитанцію накладається печатка контролюючого органу, здійснюється її шифрування та надсилання автору електронного документа. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в контролюючому органі.

Якщо автору протягом встановленого строку після відправки електронного документа не надійшла перша квитанція, електронний документ вважається не одержаним адресатом.

Не пізніше наступного робочого дня з моменту формування першої квитанції, якщо інше не встановлено нормативно-правовими актами та цим Порядком, формується друга квитанція.

Друга квитанція є підтвердженням про прийняття (реєстрацію) або повідомлення про неприйняття в контролюючому органі електронного документа. В другій квитанції зазначаються реквізити прийнятого (зареєстрованого) або неприйнятого (із зазначенням причини) електронного документа, результати обробки в контролюючому органі ( дата та час прийняття (реєстрації) або неприйняття, реєстраційний номер, дані про автора та підписувача (підписувачів) електронного документа та автора квитанції).

У разі наявності другої квитанції про прийняття електронного документа датою та часом прийняття (реєстрації) електронного документа контролюючим органом вважаються дата та час, зафіксовані у першій квитанції (пункт 14 розділу ІІ Порядку №557 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - 20.07.2020р.).

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що на позивача як суб`єкта господарювання покладено обов`язок сформувати та подати до контролюючого органу у встановленому законом порядку та строки податкову декларацію з ПДВ, зокрема, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог у сфері електронного документообігу, а, відповідно, на контролюючий орган покладено обов`язок перевірити таку податкову декларацію та прийняти її шляхом формування та направлення на адресу позивача Квитанції №1 та Квитанції №2 про її прийняття або направити повідомлення про відмову у її прийнятті із зазначенням причин такого неприйняття протягом п`яти робочих днів з дня її отримання.

Разом з тим, як вбачається зі змісту наданих учасниками справи копій документів, позивачем податкова декларація з ПДВ за червень 2020р. з додатками №1, №2, №5 була подана засобами електронного зв`язку до контролюючого органу 20.07.2020р. та прийнята контролюючим органом у спосіб, встановлений ст.49 ПК України та Порядком №557, а саме: шляхом направлення на адресу позивача Квитанцій №1 та №1 про їх прийняття без будь-яких зауважень у них від 20.07.2020р. 11:37 год., що підтверджується відбитком штампу контролюючого органу на копії декларації «документ прийнято» та копіями Квитанцій №1, №2, наявних у справі (а.с.37-43).

При цьому, зі змісту Квитанції №1 від 20.07.2020р. видно, що її доставлено до центрального рівні ДПС України 20.07.2020р. в 11:37, вказана квитанція не містить жодних посилань на причини неприйняття або відмови у прийнятті зазначеної податкової декларації (а.с.37).

Окрім того, і зміст Квитанції №2 від 20.07.2020р. містить відомості про те, що податкова декларація з ПДВ № за червень 2020р. доставлена до районного рівня ГУ ДПС у Дніпропетровській області (Шевченківський р-н) 20.07.2020р. об 11:37, зазначено, що документ прийнято, будь-яка інформація про неприйняття такої декларації у Квитанції №2 відсутня (а.с.37).

Також протягом п`яти робочих днів з дати отримання (реєстрації) контролюючим органом податкової декларації з ПДВ за червень 2020р., тобто у період з 20.07.2020р. по 25.07.2020р., що встановлений п.п.49.11.1 п.49.11 ст.49 ПК України, повідомлення про відмову у прийнятті декларації із зазначенням причин такого неприйняття, що передбачено п.8-14 розділу ІІ Порядку №557, контролюючим органом позивачеві не направлялось (таких доказів відповідачем-1 суду не надано).

А, навпаки, направлені на адресу позивача контролюючим органом Квитанції №1 та №2 від 20.07.2020р., які не містять будь-яких причин відмови у прийнятті податкової декларації, підтверджують факт прийняття контролюючим органом податкової декларації з ПДВ за червень 2020р., саме 20.07.2020р. у спосіб , встановлений ст.49 ПК України та п.8-14 Порядку №557 і спростовують аргументи відповідача-1 про її неприйняття (а.с.37).

За викладених обставин та з урахуванням аналізу вищенаведених норм чинного податкового законодавства у їх сукупності, суд приходить до висновку, що подана позивачем засобами електронного зв`язку 20.07.2020р. податкова декларація з ПДВ за червень 2020р. з додатками №1, №2 та №5 успішно пройшла перевірку та є прийнятою контролюючим органом згідно відомостей, які містятьcя у Квитанціях №1 та №2 - датою її фактичного отримання контролюючим органом, тобто, 20.07.2020р. об 11:37 год. (а.с.37).

Відповідно, посилання відповідача-1 на те, що податкова декларації позивача з ПДВ за червень 2020р. є неприйнятою, спростовані наведеними доказами, а наявність наведених вище Квитанцій №1 та №2 від 20.07.2020р. без зазначення у них причин про неприйняття такої декларації, свідчать про протиправність оспорюваного податкового повідомлення-рішення про застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 1020 грн.

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування - ст.76 наведеного Кодексу.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем-1 не було наведено жодних підстав на не надано жодних доказів на підтвердження правомірності прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням аналізу обставин, встановлених судом та аналізу норм вищенаведеного податкового законодавства, які останнім не були спростовані.

Є безпідставними і необґрунтованими посилання відповідача-1 у відзиві на те, що податкова декларація з ПДВ за червень 2020р. вважається неподаною через те, що у ній відсутній підпис головного бухгалтера, з огляду на те, що, по-перше: відповідачем-1 не надано доказів надіслання позивачеві повідомлення про відмову у прийнятті такої декларації із зазначенням причин її неприйняття у строк та спосіб, встановлений п.п.49.11.1 п.49.11 ст.49 ПК України та п.8-14 розділу ІІ Порядку №557, а також з урахуванням того, що відповідач-1 як суб`єкт владних повноважень повинен дотримуватися встановлених законодавством процедур, на чому наголошується і у рішенні Європейського суду з прав людини «Рисовський проти України»; по-друге: зазначені у відзиві обставини (щодо відсутності у декларації підпису головного бухгалтера) не були покладені в основу оспорюваного податкового повідомлення-рішення (акт перевірки від 19.08.2020р. таких мотивів не містить), а, відповідно, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу опорюваного рішення згідно до абзацу 2 ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, судом, у даному випадку, враховується і те, що відповідно до п.п.48.5.1 п.48.5 ст.48 ПК України у разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником. Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність, зокрема, накладеного на електронному документі кваліфікованого електронного підпису чи печатки платника податку.

Як видно зі змісту податкової декларації з ПДВ за червень 2020р. її підписано безпосередньо електронним підписом керівника підприємства позивача та скріплено печаткою (а.с.38-43), що відповідає вимогам п.п.48.5.1 п.48.5 ст.48 ПК України та спростовує доводи відповідача-1 про заповнення зазначеної податкової декларації з порушенням вимог п.48.3 ст.48 та п.49.3 ст.49 ПК України.

Судом критично надається оцінка доводам відповідача-1 про те, що податкова декларація з ПДВ за червень 2020р. є неподаною, оскільки наведені доводи спростовуються змістом Квитанцій №1 та №2 від 20.07.2020р. про її прийняття контролюючим органом з урахуванням того, що останні не містять жодних посилань на причини її неприйняття (а.с.37), що є обов`язковою умовою для зазначення контролюючим органом у разі неприйняття податкової декларації (навпаки, містять інформацію про те, що документ прийнято) згідно до вимог ст.49 ПК України, п.8-14 розділу ІІ Порядку №557.

Є безпідставними і необґрунтованими застосування до позивача за оспорюваним рішенням штрафних санкцій за повторність такого порушення протягом року, оскільки відповідачем-1 повторність такого порушення жодними доказами не доведено в порушення вимог ст.ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши у відповідності до вимог ч.2 ст.2 наведеного Кодексу, правомірність прийняття відповідачем-1 як суб`єктом владних повноважень оспорюваного рішення про застосування до позивача фінансових санкцій за неподання податкової декларації з ПДВ за червень 2020р., суд приходить до висновку, що обставини, що слугували підставами для прийняття оспорюваного рішення є неправомірними та не обґрунтованими, спростовуються наведеними доказами, а тому оспорюване рішення є таким, що прийняте не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Приймаючи до уваги викладене, судом встановлено, що відповідачем-1 при прийнятті оспорюваного податкового повідомлення-рішення, були порушені права та інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування такого оспорюваного рішення, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача у цій частині підлягають задоволенню.

Між тим, позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідачів визнати податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць червень 2020 року з додатками №1, №2 та №5, такою, що подана позивачем у день її фактичного отримання контролюючим органом - Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області зі здійсненням облікових операцій введення до інформаційних систем ДФС відомостей з цих поданих позивачем документів від 20.07.2020р. задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно до вимог п.49.9 ст.49 ПК України передбачено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою:

- за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платників податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючому органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про прийняття податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв`язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою;

- у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Так, як уже встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем-1 жодними доказами, подана позивачем до контролюючого органу 20.07.2020р. податкова декларація з ПДВ за червень 2020р. містить відмітку (штамп) контролюючого органу - «документ прийнято» (а.с.38-43); контролюючим органом надіслано позивачеві Квитанції №1 та №2 від 20.07.2020р. про її прийняття ( причини відмови у прийнятті у них не зазначені); повідомлення про відмову у прийнятті такої декларації у строк, встановлений п.п.49.11.1 п.49.11 ст.49 ПК України контролюючим органом позивачеві не направлялось (таких доказів суду не надано), а отже, із наведеного, суд приходить до висновку, що вищевказана податкова декларація контролюючим органом є прийнятою 20.07.2020р. (датою фактичного її отримання контролюючим органом) у порядку та у спосіб, встановлений ст.49 ПК України, п.8-14 розділу ІІ Порядку №557, у зв`язку із чим будь-які правові підстави для зобов`язання відповідача-1 вчинити дії направлені на визнання податкової декларації прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом за наявності Квитанцій №1 та №2 про її прийняття, тобто повторно, у адміністративного суду відсутні.

Також і не можуть бути задоволені позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідачів визнати податкову декларацію з ПДВ за червень 2020р. із здійсненням облікових операцій введення до інформаційних систем ДФС відомостей з цих поданих позивачем документів від 20.07.2020р., оскільки наведені дії є наслідком визнання протиправним та скасування оспорюваного податкового повідомлення-рішення від 05.10.2020р. за рішенням суду у цій справі після набрання ним законної сили, а отже, наведені вимоги направлені на захист права позивача на майбутнє, що не відповідає вимогам ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими передбачено захист судом лише порушених прав та інтересів особи, а не тих, які будуть порушені у майбутньому.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до вимог ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин підлягають стягненню з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати позивача, понесені ним по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн., виходячи із розрахунку 4540,00 грн. (сплаченого судового збору за платіжним дорученням №2623 від 22.03.2021р.) / 2, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам за нормами ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-виробнича фірма «Елітпроект» до Відповідача-1: Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, до Відповідача-2: Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 05.10.2020р., зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 05.10.2020р.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-виробнича фірма «Елітпроект» (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 60, оф.22, ) - судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн.00 коп. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва