Справа № 521/2511/17
Суддя: Гуревський В. К.
Дата ухвалення: 2017-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/2511/17
Провадження № 2а/521/166/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 березня 2017 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Гуревський В.К., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси, просила визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси, врахувати при розрахунку пенсії ОСОБА_1 винагороди за вислугу років в розмірі 30%, індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань. Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси здійснити перерахунок та виплатити раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з часу звернення за її призначенням, а саме з 13 жовтня 2010 року в розмірі 81% заробітної плати не змінюючи базовий місяць з урахуванням всіх складових на які нараховувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, в тому числі винагороди за вислугу років в розмірі 30%, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, згідно довідки №30/0/155205003 від 10 січня 2017 року Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказала, що позивач працювала в органах державної служби в Державній податковій інспекції у Малиновському районі м. Одеси та отримую пенсію з 08 лютого 2007 року на підставі Закону України «Про державну службу» пенсія розрахована в розмірі 81% від середнього заробітку. При призначенні їй пенсії державного службовця, нею була надана довідка Управлінню пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси для обрахунку заробітної плати, яка враховується для обчислення розміру пенсії. Однак Управлінням пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси винагорода за вислугу років врахована в розмірі 20 відсотків замість 30 відсотків, також не були включені складові заробітної плати: індексація заробітної плати , матеріальна допомога на оздоровлення в сумі, яку ОСОБА_1 отримувала до щорічної відпустки, матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань та компенсація за невикористану відпустку з яких вона сплачувала єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 01 січня 2011 року єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Позивач зверталась до Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси надавши довідку №30/0/155205003 від 10 січня 2017 року з заявою в якій просила упорядкувати нараховану ОСОБА_1 пенсію згідно з Законом України «Про державну службу включивши «інші виплати» в розрахунок пенсії, на що отримала від відповідача відповідь від 19 січня 2017 року № 147164, про відмову включити суми матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань через те що вони не відносяться до складових заробітної плати державних службовців. Включення складових заробітної плати «інші виплати`в середній заробіток для нарахування пенсії, не є черговим підвищенням пенсії, а є лише приведенням пенсійної виплати у відповідність з вимогами законодавства, тому базовим місяцем для індексації залишається не змінним.

Відповідач Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси надав заперечення проти позову.

В своїх запереченнях відповідач посилався на те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси з 21 лютого 2007 року та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ. Позивач 12 січня 2017 року звернулася до управління із заявою №203 про проведення перерахунку пенсії з урахуванням «інших виплат». Рішенням Управління №147164 від 19 січня 2017 року їй було відмовлено з наступних підстав.

З 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року, п. 5 Прикінцевих положень, якого передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону та нормативно-правових актів для реалізації цього закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Тобто з 01 червня 2015 року пенсії згідно Закону України «Про державну службу» не призначаються, а раніше призначені не перераховуються. Аналогічної думки дотримується колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в постанові від 17 вересня 2015 від № 521/9814/15-а.

Таким чином, законодавець передбачив, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року Закону щодо призначення спеціальних пенсій на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення. На 01 червня 2015 року такого Закону прийнято не було. Тобто, норми Законів України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та від 17 липня 2011 року № 4050-VІ щодо пенсійного забезпечення з 01 червня 2015 року скасовані.

Отже, з 01 червня 2015 року державним службовцям пенсії призначаються та перераховуються виключно на підставі норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-VІ та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846).

Доходом державного службовця з якого сплачені страхові внески є заробітна плата державного службовця. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (який діяв на момент звернення за призначенням пенсії) заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Під час визначення розміру доходу для обчислення розміру пенсії Управління керується Постановою Кабінету Міністрів України Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії від 31 травня 2000 року №865, яка не передбачає включення сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації до заробітку, з якого обчислюється розмір пенсії. До того ж п. 6 Постанови передбачено, що у всіх випадках призначення пенсій заробіток для призначення пенсії не може перевищувати сум заробітної плати, на які нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на момент призначення пенсій.

Таким чином, виходячи із положень законодавства, матеріальна допомога на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань є окремою разовою виплатою та має нерегулярний характер, а тому не може зараховуватися до складу заробітної плати, визначеної ч. 2 ст. 33 України «Про державну службу» № 3723-ХІІ та враховуватися до середнього заробітку при розрахунку пенсії. Управління не має законних підстав для розрахунку пенсії враховуючи суми виплат, з яких не було сплачено соціальні внески.

У зв`язку з вищевикладеним, сума індексації, матеріальна допомога чинним законодавством не передбачені як складові частини заробітної плати державного службовця, а тому не можуть бути враховані в заробіток, з якого обчислюється пенсія державному службовцю, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ. Форма довідок про заробітну плату, що надавалися для призначення (перерахунку) пенсії встановлювалася Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 жовтня 2008 року №19-11. Відповідно до додатку до зазначеної Постанови, у складові заробітної плати, з яких було сплачено страхові внески, включалися такі виплати: посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, або класний чин, або спеціальні звання, або дипломатичний ранг, надбавка за вислугу років.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011. Колегія суддів дійшла висновку: Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, гарантоване статтею 48 Конституції України. На залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників вказав і Конституційний Суд України, зокрема, у Рішенні від 19 червня 2001 року № 9-рп/2001 у справі щодо стажу наукової роботи, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов`язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року№3-рп/2012. Суд, серед іншого, дійшов висновку, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей. Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов`язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, в якому суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії, яку вона отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих позивачем прав або позбавленням його права на соціальний захист. Тобто, Управління не порушувало прав позивача, а діяло на підставі і у повній відповідності до вимог чинного законодавства України.

Сторони в судове засідання не викликались, оскільки справа розглядається в порядку скороченого провадження без присутності сторін відповідно до ст. 183-2 КАС України. Матеріалів в справі достатньо для ухвалення судового рішення.

Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 працювала в органах державної служби в Державній податковій інспекції у Малиновському районі м. Одеси та отримую пенсію з 08 лютого 2007 року на підставі Закону України «Про державну службу» пенсія розрахована в розмірі 81% від середнього заробітку.

При призначенні ОСОБА_1 пенсії державного службовця, нею була надана довідка Управлінню пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси для обрахунку заробітної плати, яка враховується для обчислення розміру пенсії.

Однак Управлінням пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси винагорода за вислугу років врахована в розмірі 20 відсотків замість 30 відсотків, також не були включені складові заробітної плати: індексація заробітної плати , матеріальна допомога на оздоровлення в сумі, яку ОСОБА_1 отримувала до щорічної відпустки, матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань та компенсація за невикористану відпустку з яких вона сплачувала єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 01 січня 2011 року єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

ОСОБА_1 зверталась до Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси надавши довідку №30/0/155205003 від 10 січня 2017 року з заявою в якій просила упорядкувати нараховану ОСОБА_1 пенсію згідно з Законом України «Про державну службу включивши «інші виплати» в розрахунок пенсії, на що отримала від відповідача відповідь від 19 січня 2017 року № 147164, про відмову включити суми матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань через те що вони не відносяться до складових заробітної плати державних службовців.

Умови та порядок пенсійного забезпечення державних службовців визначено статтею 37 ЗУ «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент призначення мені пенсії), пенсія державним службовцям призначалася в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховані страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати. Оскільки мій стаж державної служби складає 4 років,пенсія мені розрахована в розмірі 80%.

Водночас ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» встановлено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплат за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, врегульований та затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року № 1013, відповідно до положень якої винагорода за вислугу років виплачується посадовим особам органів державної податкової служби залежно від стажу роботи і обчислюється у відсотках, виходячи з посадового окладу та надбавки за спеціальне звання. Нарахування та виплата винагороди за вислугу років провадяться щомісяця за фактично відпрацьований час у межах встановленого фонду оплати праці. Винагорода за вислугу років враховується при обчисленні середнього заробітку, що зберігається за посадовою особою відповідно до законодавства. Таким чином, винагорода за вислугу років, встановлена посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, є частиною заробітної плати зазначених посадових осіб, виплачується за рахунок та у межах фонду оплати праці, передбаченого органам державної податкової служби в Державному бюджеті України, враховується при обчисленні середнього заробітку, що зберігається за посадовою особою відповідно до законодавства, на неї нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а тому повинна враховуватись при обчисленні розміру пенсії державного службовця у розмірах, що виплачуються на день звільнення посадової особи з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії, у даному випадку пенсію державного службовця.

Закон України про «Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсій. Із змісту ст. 40 вказаного Закону вбачається, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року № 865 встановлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі Відповідно до ч. 1 ст. 33 цього ж Закону, складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» № 3713-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що індексація заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця та відноситься до інших виплат.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХП врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої зазначеної статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України від 26 червня 1997 року № 400/97 ВР «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Згідно зі статтею 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що було чинним раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, отримані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Тобто, сам ж Закон і відносить до складових заробітної плати матеріальну допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11, та від 28 травня 2013 року у справі № 21-97а13. Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VI внесено зміни до ст. 37 ЗУ «Про державну службу», відповідно до якого норму статті щодо збільшення пенсії на один відсоток заробітку за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі, але не більше 90 відсотків заробітної плати, вилучено.

Законом України від 27 березня 2014 року №VII до ст. 37 ЗУ «Про державну службу» внесено зміни в частині призначення пенсії в розмірі 70 відсотків суми заробітної плати державних службовців, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 70 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Крім того, відповідно до ст. 58 Конституції України передбачено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Такого ж висновку дійшов і Конституційний Суд України у Рішенні по справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення ч. 1 ст. 58 Конституції України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 в якому зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Принцип дії закону або нормативно-правового акту в часі треба розуміти так що його дія починається з моменту набрання актом чинності і припиняється з втратою його чинності. Тобто, до події, факту, застосовується той закон або нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Включення складових заробітної плати «інші виплати`в середній заробіток для нарахування пенсії, не є черговим підвищенням пенсії, а є лише приведенням пенсійної виплати у відповідність з вимогами законодавства, тому базовим місяцем для індексації залишається не змінним.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись ст. 8, ч. 2 ст. 19, ст. 46 Конституції України, ст. 33 , ст. 37, ст. 37-1 Законом України «Про державну службу», Законом України «Про індексацію грошових доходів», ст. ст. 6, 7-9, 11, 71, 99, 158, 160, 162, 163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси, врахувати при розрахунку пенсії ОСОБА_1 винагороди за вислугу років в розмірі 30%, індексації заробітної плати,матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси здійснити перерахунок та виплатити раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з часу звернення за її призначенням, а саме з 13 жовтня 2010 року в розмірі 81% заробітної плати не змінюючи базовий місяць з урахуванням всіх складових на які нараховувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, в тому числі винагороди за вислугу років в розмірі 30%, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, згідно довідки №30/0/155205003 від 10 січня 2017 року Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ: Гуревський В.К.