Справа № 521/1899/17
Суддя: Гуревський В. К.
Дата ухвалення: 2017-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/1899/17
Провадження № 2а/521/155/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 березня 2017 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Гуревський В.К., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси, просив визнати неправомірними дії та рішення Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси від 24 січня 2017 року щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону № 2663-ІІІ, в редакції яка діяла на час призначення пенсії ОСОБА_1 ). Зобов`язати Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії починаючи з 01 вересня 2016 року з розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати в розмірі, зазначеному в довідці військової прокуратури Південного регіону України №18-5 вих-17 від 13 січня 2017 року, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції яка діяла на час призначення ОСОБА_1 ), без обмежень граничного розміру пенсії.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказав, що Управлінням Пенсійного фонду України у Малиновському районі м. Одеси у січні 2003 року ОСОБА_1 призначено пенсію відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 2001 року) в розмірі 90 відсотків з середнього заробітку з посади начальника відділу військової прокуратури Південного регіону України. На підставі вищезазначеного Закону, поданих позивачем заяв та довідок про грошове забезпечення Управлінням пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси позивачу неодноразово проводилися індивідуальні перерахунки пенсії з більшого заробітку, виходячи з 90 відсотків місячного заробітку без обмежень граничного її розміру. У зв`язку із збільшенням грошового забезпечення прокурорсько-слідчим працівникам органів військової прокуратури відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09 грудня 2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (зі змінами, внесеними постановою Кабінетом Міністрів України від 27 липня 2016 року № 488) ОСОБА_1 набув право на перерахунок пенсії з 01 вересня 2016 року.

13 січня 2017 року позивач письмово звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси із заявою про проведення перерахунку пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про Прокуратуру» на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №18-5 вих-17 від 13 січня 2017 року, виданої військовою прокуратурою Південного регіону України. Листом за № 15/П-1 від 24 січня 2017 року Управлінням Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії з підстав того, що відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213, а також Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII, скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку чим з 01 червня 2015 року раніше призначені пенсії не перераховуються.

Застосована стосовно ОСОБА_1 Управлінням Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси підстава пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року за №213-VІІ не тільки суперечать положенням статей 8, 22, 58, 64 Конституції України, рішенням Конституційних судів, судовій практиці, статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», Конституції України, але й суттєво погіршує права позивача на перерахунок пенсії, її повноту та отримання у належному розмірі. За правилами статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», право на перерахунок пенсії в розмірі 90 відсотків з розміру місячного заробітку без обмеження граничного розміру пенсії у ОСОБА_1 виникло з 01 вересня 2016 року, тобто з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Відповідач Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси надав заперечення проти позову.

В своїх запереченнях відповідач посилався на те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України а Малиновському районі м. Одеси з 09 січня 2003 року та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Позивач 13 січня 2017 звертався до Управління із зверненням про проведення перерахунку пенсії з більшого заробітку відповідно до довідки про заробітну плату №18-5вих-17 від 13 січня 2017 року. Листом Управління №15/П-1 від 24 січня 2017 року йому було відмовлено з наступних підстав.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу XII Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ, що набрав чинності з 15 липня 2015 року, визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VІІІ, який набрав чинності 01 січня 2015 року, частину 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» викладено у наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України», при цьому жодного нормативно-правового акта прийнято не було.

Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ не містить аналогічної норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Відповідно до частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Слід зазначити, що на час підвищення посадових окладів працівникам прокуратури постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09 грудня 2015 року № 1013 (набрала чинності з 01 грудня 2015 року) та на час звернення позивача до управління за перерахунком пенсії на підставі частини 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, зазначена норма втратила чинність.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення донної норми дає Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, відповідно до якого за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

В даному випадку правовідносини щодо перерахунку пенсії розпочалися з моменту подачі відповідної заяви до органу Пенсійного фонду.

З 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року, п. 5 Прикінцевих положень, якого передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону та нормативно-правових актів для реалізації цього закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Тобто з 01 червня 2015 року пенсії згідно Закону України «Про прокуратуру» не призначаються, а раніше призначені не перераховуються.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 20 січня 2017 року №1 Про відмову у зверненні до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) частини двадцятої статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру» положенням статті 22 Конституції України визнано, що правове регулювання питання пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури закріплено ст. 86 Закону №1697-VII, а також визнано, що підстави для звернення до Конституційного суду відсутні.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011. Колегія суддів дійшла висновку: У Конституції України передбачено гарантії прав громадян на соціальний захист, зокрема такі, як законодавче закріплення основ соціального захисту, форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92), визначення джерел державного соціального забезпечення (частина друга статті 46), контроль за використанням коштів Державного бюджету України (стаття 98). Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, гарантоване статтею 48 Конституції України. На залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників вказав і Конституційний Суд України, зокрема, у Рішенні від 19 червня 2001 року №9-рп/2001 у справі щодо стажу наукової роботи, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов`язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України виходить із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права (стаття 1, частина перша статті 8 Основного Закону України) обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов`язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року№3-рп/2012. Суд, серед іншого, дійшов висновку, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей. Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов`язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Згідно ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Відповідно до ст. 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, Європейський суд з прав людини в рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Відмова управління у здійсненні перерахунку пенсії не призвела до зменшення розміру пенсії позивача і не є звуженням вже набутих ним прав. Управління не порушувало прав позивача, а діяло на підставі і у повній відповідності до вимог чинного законодавства України.

Розгляд справи у скороченому провадженні порушує право управління на прийняття законного і обґрунтованого судового рішення відповідно до ст. 159 КАС України, ч. 2 ст. 129 Конституції України, так як, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, що виключає можливість надання додаткових пояснень чи доказів сторонами в процесі розгляду справи по суті.

Таким чином, зважаючи на те, що в випадку з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління вирішується питання про стягнення коштів з Державного бюджету України, враховуючи обмежені соціально-економічні можливості держави, просимо прийняти ухвалу про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом осіб, які беруть участь у справі відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України. Тобто, Управління не порушувало прав позивача, а діяло на підставі і у повній відповідності до вимог чинного законодавства України.

Сторони в судове засідання не викликались, оскільки справа розглядається в порядку скороченого провадження без присутності сторін відповідно до ст. 183-2 КАС України. Матеріалів в справі достатньо для ухвалення судового рішення.

Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Управлінням Пенсійного фонду України у Малиновському районі м. Одеси у січні 2003 року ОСОБА_1 призначено пенсію відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 2001 року) в розмірі 90 відсотків з середнього заробітку з посади начальника відділу військової прокуратури Південного регіону України.

На підставі вищезазначеного Закону, поданих ОСОБА_1 заяв та довідок про грошове забезпечення Управлінням пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси ОСОБА_1 неодноразово проводилися індивідуальні перерахунки пенсії з більшого заробітку, виходячи з 90 відсотків місячного заробітку без обмежень граничного її розміру.

У зв`язку із збільшенням грошового забезпечення прокурорсько-слідчим працівникам органів військової прокуратури відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09 грудня 2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (зі змінами, внесеними постановою Кабінетом Міністрів України від 27 липня 2016 року № 488) ОСОБА_1 набув право на перерахунок пенсії з 01 вересня 2016 року.

13 січня 2017 року ОСОБА_1 письмово звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси із заявою про проведення перерахунку пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про Прокуратуру» (в редакції, яка діяла на час призначення ОСОБА_1 пенсії) на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №18-5 вих-17 від 13 січня 2017 року, виданої військовою прокуратурою Південного регіону України.

Листом за № 15/П-1 від 24 січня 2017 року Управлінням Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії з підстав того, що відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213, а також Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII, скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку чим з 01 червня 2015 року раніше призначені пенсії не перераховуються.

Згідно ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, яка діяла на час призначення ОСОБА_1 пенсії), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до ч. 12 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, яка діяла на час призначення ОСОБА_1 пенсії), передбачено право на перерахунок вже призначеної пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. При цьому пенсіонеру, який набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено не більш як за 12 місяців. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а Основний Закон має найвищу юридичну силу та його норми є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ч. 1 ст. 58 Конституції України закони України та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За вимогами статей 22 та 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. Тому звуження та обмеження змісту й обсягу існуючого права й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до вимог статті 22 Конституції України не допускається. Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані із реалізацією права на соціальний захист, і сформував позицію, згідно якої Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, котрі потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного суду України від 06 липня 1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги; від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій та гарантій); від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 у справі щодо неконституційного положення обмежень розміру пенсій звільнених з військової служби та інших осіб.

У зазначених вище рішеннях Конституційний Суд України також вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

У рішенні Конституційного Суду України № 1-9/2015 від 13 травня 2015 року зазначено, що Україна проголошена соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист.

Також, Конституційний Суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09 липня 2007 року зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов`язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Виходячи з викладеного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм матеріального права з вказаних спірних питань також викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України № К/800/11225/13 від 20 червня 2013 року та №К/800/1393/14 від 03 липня 2014 року; Верховного Суду України у постановах від 10 грудня 2013 року (справа № 21-348а13), 17 грудня 2013 року (справа № 21-445а13), 06 жовтня 2015 року справа (№21-2432а15), які згідно зі статтею 244-2 КАС України є обов`язковими для судів, які зобов`язані привести судову практику у відповідність до рішень згаданого суду.

За таких обставин, застосована стосовно ОСОБА_1 Управлінням Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси підстава пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року за №213-VІІ не тільки суперечать положенням статей 8, 22, 58, 64 Конституції України, рішенням Конституційних судів, судовій практиці, статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», Конституції України, але й суттєво погіршує права позивача на перерахунок пенсії, її повноту та отримання у належному розмірі.

Згідно ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Зазначена правова позиція підтверджується також Постановою Верховного Суду України від 01 березня 2016 року № 161/20170/14-а, 21-3397а15.

Постанова Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 2016 року № 488), згідно якої відбулось підвищення посадових окладів прокурорів, тобто з прийняттям якої виникли підстави для перерахунку раніше призначених пенсій прокурорам, набрала чинності 03 серпня 2016 року.

Таким чином, за правилами статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», право на перерахунок пенсії в розмірі 90 відсотків з розміру місячного заробітку без обмеження граничного розміру пенсії у ОСОБА_1 виникло з 01 вересня 2016 року, тобто з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись ст. ст. 8, 19, 22, 46, 55, 58, 64 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 2001 року), ст. ст. 6, 7-9, 11, 71, 99, 158, 160, 162, 163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії та рішення Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси від 24 січня 2017 року щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону № 2663-ІІІ, в редакції яка діяла на час призначення пенсії ОСОБА_1 ).

Зобов`язати Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії починаючи з 01 вересня 2016 року з розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати в розмірі, зазначеному в довідці військової прокуратури Південного регіону України №18-5 вих-17 від 13 січня 2017 року, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції яка діяла на час призначення ОСОБА_1 ), без обмежень граничного розміру пенсії.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ: Гуревський В.К.