Справа № 540/1376/21
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2021-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 р. м. ХерсонСправа № 540/1376/21

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про скасування податкової вимоги про сплати боргу (недоїмки) від 10.02.2020 року №Ф-5257-50,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в якому просить скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.02.2020 р. № Ф-5257-50 про стягнення суми недоїмки у сумі 29293,44 грн.

19.04.2021 р. ухвалою суду відкрито спрощене провадження без повідомлення сторін.

Відповідач звернувся до суду із клопотанням про залишення позову без розгляду у зв`язку із пропуском позивачкою строку звернення до суду. Заява мотивована тим, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) 07.02.2020 №Ф-5257-50 після формування була направлена на адресу позивачки (зазначену в Єдиному державному реєстрі) рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (штриховий ідентифікатор 265). 01.04.2020 дане поштове відправлення було повернуто за зворотною адресою з відміткою повернення за закінченням терміну зберігання. Посилаючись на п. 42.2, 42.3, 42.4 ст. 42 ПК України, п. 4 розділу IV Інструкції №449, відповідач зазначає, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2020 №Ф-5257-50 вважається врученою позивачці 01.04.2020, а отже звернувшись до суду лише у березні 2021 року із даним позовом позивачка пропустила шестимісячний строк звернення до суду, який встановлений Кодексом адміністративного судочинства.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позицію відповідача обґрунтованою та вважає, що позивачкою пропущено строк звернення до суду з огляду на такі обставини та приписи нормативно-правових актів.

Суд установив.

07.02.2020 року ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийняло вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5257-50 про стягнення з ОСОБА_2 боргу зі сплати єдиного внеску станом на 31.01.2020 року у сумі 29293,44 грн.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Малокаховською сільською радою Каховського району Херсонської області від 08.07.2010 року ОСОБА_2 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_3 .

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адреса реєстрації позивачки: АДРЕСА_1 .

07.02.2020 оскаржувана вимога №Ф-5257-50 із актуальною сумою недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску, після формування направлена податковим органом на адресу позивачки (зазначену в Єдиному державному реєстрі) рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (штриховий ідентифікатор 265).

01.04.2020 дане поштове відправлення було повернуто за зворотною адресою з відміткою повернення за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до приписів п. 42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктом 42.3. ст. 42 передбачено, якщо платник податків у порядку та у строки, визначені ст. 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

У разі, якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Згідно п. 4 розділу IV Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

У разі, якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, поверненням поштового відправлення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання або з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У Постанові від 24.09.2019 по справі №825/1109/16 Верховний Суд дійшов висновку, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

З урахуванням викладеного, оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2020 №Ф-5257-50 вважається врученою позивачці 01.04.2020 року.

Статтею 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки позов подано до суду 01.04.2021 року, тобто через рік після отримання податкової вимоги (01.04.2020 року), шестимісячний строк звернення пропущено.

Обґрунтовуючи строки звернення до суду, позивачка у позові зазначає, що про існування оскаржуваної вимоги дізналася тільки 10.03.2021 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Зазначає, що вона зареєстрована за іншою адресою ніж та, на яку податковий орган направляв поштову кореспонденцію.

Виходячи із вищенаведених приписів Податкового кодексу України та висновків Верховного Суду позивачка не забезпечила отримання нею кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, тому необґрунтованими є посилання на неотримання нею документів як на обставину, що звільняє її від настання у зв`язку з цим негативних наслідків.

Верховний Суд у Постанові від 31.03.2021 р. (справа №240/12017/19) вирішуючи питання дотримання особою строків звернення до суду, зауважив, що позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства, пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії).

Частиною 3 ст. 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

В ході дослідження матеріалів справи, зазначені позивачкою обставини щодо дотримання строку звернення спростовані наданими відповідачем доказами, у зв`язку із чим, суд задовольняє заяву про залишення позову без розгляду.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Сплачена сума судового збору підлягає поверненню позивачеві на підставі п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись п. 8 ч. 1 ст. 240, 243, 248 КАС України, суд

ухвалив:

Клопотання відповідача про залишення позову без розгляду задовольнити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про скасування податкової вимоги про сплати боргу (недоїмки) від 10.02.2020 року №Ф-5257-50, залишити без розгляду.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень) за квитанцією № 9227-4290-9822-3688 від 24.03.2021 року.

Ухвалу надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Суддя В.Ф. Попов

кат. 111060000