Справа № 198/150/21
Суддя: Маренич С. О.
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №198/150/21
Провадження № 2-а/0198/2/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О., за участю секретаря судового засідання Літвіченко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку ст. 286 КАС України, в залі суду смт. Юр`ївка, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в обгрунтування заявлених вимог, вказуючи на те, що 29 квітня 2021 року , керуючи автомобілем марки Mercedes-Benz Vito 108D, р. н. НОМЕР_1 , з причепом ЛЕВ 1636-283636 та рухаючись по трасі Київ - Харків, приблизно на 77 км вказаної траси в м. Березань був зупинений поліцейським батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Краснюком В.В., який, в свою чергу, після перевірки документів повідомив позивача про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, в зв`язку з чим на місці вчинення такого буде розглянута справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Так, поліцейський, безпосередньо звинуватив позивача в тому, що він не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії на право керування причепом, а саме категорії ВЕ, оскільки у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (причепу) серії НОМЕР_3 від 29.09.2019 року зазначена категорія ВЕ, в той час як у посвідченні водія не передбачене право керування транспортними засобами категорії ВЕ.

Між тим, позивач пояснив поліцейському, що у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу , а саме (причепу) серії НОМЕР_3 від 29.09.2016 року, під час реєстрації останнього допущена помилка у зазначені категорії, оскільки згідно з технічними характеристиками маса причепу не перевищує 750 кг , що також зазначено і у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. Крім того, позивач усно заявив клопотання поліцейському про відкладення розгляду справи для звернення до адвоката за правовою допомогою та надання додаткових доказів, а зокрема пояснень від ТСЦ в якому здійснювалася реєстрація причепу, щодо допущення помилки під час реєстрації транспортного засобу. Однак, поліцейський проігнорував заявлені клопотання та продовжив розгляд справи, при цьому не роз`яснив позивачеві прав, передбачених ст. 268 КУпАП та не вручив постанову за результатами розгляду справи, направивши таку поштою, яку позивач отримав 05.05.2021 року.

Згідно винесеної поліцейським постанови серії ЕАН № 4134485 від 29.04.2021 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грв.

06.05.2021 року позивач звернувся до ТСЦ № 1247 для виправлення помилки, допущеної під час першої реєстрації причепа. Вказану помилку було виправлено та видано нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , в якому взагалі виключений запис «Категорія ВЕ».

З огляду на дане позивач вважає постанову, винесену поліцейським батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Краснюком В.В. серії ЕАН № 4134485 від 29.04.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а провадження у справі таким, що підлягає закриттю за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення, в зв`язку з чим, посилаючись на ст. ст. 7, 245, 251, 252, 268, 278, 279 КУпАП просив скасувати оскаржувану ним постанову, закривши провадження в адміністративній справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, стягнувши з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, структурним підрозділом якого без статусу юридичної особи є Управління патрульної поліції у Київській області, за рахунок бюджетних асигнувань останнього судові витрати по справі в загальному розмірі 3 254,00 грв., з яких - витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 800 грв., сплачений судовий збір в сумі - 454 грв.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник останнього адвокат Ільченко І.В. не з`явилися, при цьому від представника адвоката Ільченко І.В. надійшла заява про розгляд справи за її та позивача відсутності , із зазначенням про підтримання позовних вимог у повному обсязі (ас.34-36,89-92).

Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, в тому числі і шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України (ас. 66, 67, 68), при цьому позовні вимоги не визнав у повному обсязі, надавши до суду відзив на позов з викладенням обставин по яким не визнає позовні вимоги , зазначаючи, що дії патрульного Краснюка В.В. щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності вчинені останнім відповідно до вимог законодавства та у повній відповідності з останнім (ас.70-80 ), справу просив розглядати в його відсутності , зазначивши про дане в прохальній частині відзиву на позов (ас.80).

В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії:

- 14.05.2021 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, витребування від відповідача доказів (ас. 16-19);

- 17.05.2021 року постановлено ухвалу про залишення позову без руху (ас.40-42);

- 18.05.2021 року постановлено ухвалу про продовження розгляду справи (ас.46);

- 24.05.2021 року постановлено ухвалу про відкладення проведення судового засідання (ас.53-55).

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З огляду на викладене суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності не з`явившихся сторін по справі, на підставі наявних та наданих сторонами доказів по справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи ( у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, додані сторонами до справи, дослідивши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, що міститься на диску (ас.84), шляхом його демонстрації в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного:

- згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 2.1 Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії ( ст.15 Закону України »Про дорожній рух»).

Відповідно до п.2.13 Правил дорожнього руху право на керування транспортними засобами особам може бути надано: автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів ( категорії В1, В, С1, С), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, - з 18-річного віку.

Транспортні засоби, які належать до категорії В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3 500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії «В» та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів.

В той же час до категорії «ВЕ» належать состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D та причепом, повна маса якого перевищує 750 кілограмів.

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію автомобіля марки Mercedes-Benz Vito 108D, р. н. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_6 від 28.07.2015 року вказаний транспортний засіб належить до категорії «В» (ас.9,10).

Отже, позивач ОСОБА_1 , маючи право керувати транспортними засобами категорії «В», яке підтверджується посвідченням водія серії НОМЕР_7 від 22.01.2021 року (ас.7), має право керувати і составом транспортних засобів з тягачем категорії «В» та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кг.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу - загальний причіп ПР-легковий - В, ЛЕВ 1636-283636, серії НОМЕР_3 від 29.09.2016 року, повна маса причепу НОМЕР_8 , власником якого є позивач ОСОБА_1 , становить 750 кг, тобто не перевищує допустимі 750 кг (ас.8).

З огляду на дане позивачем не порушувалися вимоги п. 2.1, 2.13 ПДР України, оскільки згідно з посвідченням водія останній має право керувати составом транспортних засобів з тягачем категорії «В» та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кг.

З оскаржуваної позивачем постанови серії ЕАН № 4134485 від 29.04.2021 року, складеної поліцейським поліції батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль УПП Київської області Краснюк В.В., вбачається, що 29.04.2021 року о 01-48 год. в м. Березань Київ-Харків 77 км водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з причепом ЛЕВ 1636-283636, не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а саме «ВЕ», що зазначено в реєстраційному свідоцтві, чим порушив п.2.1.а ПДР - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, за що передбачена відповідальністю за ч.2 ст. 126 КУпАП. За вчинення вказаного правопорушення на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грв.( ас.13).

Разом з тим, з огляду на вище досліджені в судовому засіданні докази з даним погодитися неможливо. Так, в оскаржуваній постанові зазначено, що позивач не мав при собі посвідчення водія на керування транспортним засобом категорії «ВЕ». Разом з тим, до категорії «ВЕ» належить не транспортний засіб, як зазначено у постанові, а состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D та причепом, повна маса якого перевищує 750 кг. Состав же транспортних засобів, яким керував позивач 29.04.2021 року належить до категорії «В», оскільки повна маса причепу ЛЕВ 1636-2893636 не перевищує 750 кг.

Отже, поліцейський під час розгляду справи встановив, що позивач має право керувати транспортними засобами категорії «В», повна маса причепу ЛЕВ 1636-283636 не перевищувала 750 кг. Однак, при притягненні позивача до адміністративної відповідальності поліцейський вказаних вимог законодавчих актів не врахував.

Не враховані поліцейським і вимоги Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами , затвердженого постановою КМУ № 340 від 08.05.1993 року , згідно п.5 якого водіям транспортних засобів категорій В, С1, С, D1 і D дозволяється керувати такими засобами також з причепом, дозволена максимальна маса якого перевищує 750 кілограмів. При цьому водіям транспортних засобів категорії В дозволяється керувати такими засобами з причепом, дозволена максимальна маса якого перевищує 750 кілограмів, але не перевищує маси автомобіля без навантаження, і загальна дозволена максимальна маса такого транспортного засобу і причепа не перевищує 3 500 кілограмів.

З копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, а зокрема причепу ЛЕВ 1636-283636 НОМЕР_8 та автомобіля Mercedes-Benz Vito 108D, р. н. НОМЕР_1 вбачається, що максимальна маса транспортного засобу і причепу не перевищує 3 500 кг ( повна маса причепу - 750 кг, повна маса автомобіля - 2 700 кг) (ас.8,9).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Відтак, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчинені, яка, в свою чергу, підтверджена належними доказами.

Разом з тим, всупереч викладеним вимогам закону поліцейський Краснюк В.В. під час розгляду справи не взяв до уваги відомості, вказані у свідоцтві про реєстрацію причепу НОМЕР_2 щодо маси транспортного засобу, яка не перевищує 750 кг, а посилався лише на те, що у свідоцтві вказана категорія «ВЕ», хоча дані невідповідності були очевидними та слугували підставою для відкладення розгляду справи і звернення до територіального сервісного центру МВС України, який здійснював реєстрацію причепу НОМЕР_2 щодо надання відповідних пояснень з приводу зазначення категорії «ВЕ» у свідоцтві про реєстрацію причепа, повна маса якого не перевищує 750 кг, про що зазначено в самому свідоцтві про реєстрацію такого.

З огляду на дане відповідач не здійснив повне та всебічне дослідження всіх обставин справи у їх сукупності, позбавивши позивача права надати докази на підтвердження своєї невинуватості та довести що органом який реєстрував вперше причеп ЛЕВ 1636-283636, дійсно була допущена помилка, а саме в останньому зазначено категорія транспортного засобу «ВЕ».

Натомість, як вбачається з матеріалів справи за зверненням позивача до ТСЦ № 1247 щодо виправлення помилки, допущеної під час першої реєстрації причепу, таку було виправлено та видано позивачу нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , в якому взагалі виключений запис «Категорія ВЕ» (ас. 9,10).

Отже, вказані обставини при розгляді поліцейським справи заслуговували на увагу та перевірку, однак останнім (поліцейським) були залишені поза увагою та не з`ясованими, а відтак, належні та допустимі докази вини позивача при складенні постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, які б узгоджувалися між собою, були відсутні.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Щодо наданого відповідачем в якості доказу диску з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського подій, що мали місце при притягненні позивача до адміністративної відповідальності 29.04.2021 року, суд оцінює такий, як доказ, критично, оскільки останній поділено на декілька відеофайлів, які в свою чергу, не відтворюють в повному обсязі події розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а окрім того, вказаний диск, всупереч вимогам ч.2 ст.99 КАС України не засвідчений електронним цифровим підписом, а відтак не може вважатися належним доказом (ас.84).

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на відсутність в діях позивача події та складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП справа підлягає закриттю , а постанова скасуванню.

Щодо вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2-5 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт ; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 року у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 року у справі № 814/698/16, від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.

Так, між позивачем та адвокатом Ільченко І.В., укладено договір про надання правової допомоги № 20 від 07.05.2021 року (ас.34-35).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем для підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано ордер серія АЕ № 1070597 від 14.05.2021 року на надання правової допомоги адвокатом Ільченко І.В. (ас.36), акт виконаних робіт від 11.05.2021 року (ас.37) , копію квитанції до прибуткового касового ордера № 17 від 13.05.2021 року (ас.38) .

Відповідно до Договору про надання правової допомоги № 20 від 07.05.2021 року професійна правова правнича допомога, що надана позивачу, включала: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з питань, вказаних у п.1 Договору - стосовно скасування постанови поліцейського батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль УПП у Київській області Краснюка В.В. серії ЕАН № 4134485; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів клієнта у судах всіх інстанцій під час здійснення адміністративного судочинства; інші види правової допомоги, необхідні для виконання доручення клієнта.

З акту виконаних робіт від 11.05.2021 року (ас.37), вбачається , які конкретно послуги були надані адвокатом клієнту, їх обгрунтований розрахунок, дослідивши який суд вважає , що розмір витрат, понесених позивачем на надання йому правової допомоги в даній справі в сумі 2 800 грв. є співмірним зі складністю даної справи.

Отже, вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача по справі як судового збору, сплаченого ним при поданні позову в сумі 454 грв. так і витрат на правову допомогу в сумі 2 800 грв. є обгрунтованими та підлягають до задоволення.

При цьому, оскільки Управління патрульної поліції у Київській області не є юридичною особою та в розумінні Бюджетного Кодексу України не належить до розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, являючись структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, вказані вище понесені позивачем витрати слід стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Київській області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 77, 139, 241, 243, 244, 246, 268 - 272, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити у повному обсязі.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4134485 від 29 квітня 2021 року, винесену поліцейським батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Краснюком Віталієм Вікторовичем за якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 , визнаний винним та був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грв. - скасувати.

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.2 статті 126 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ( ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 , сплачений останнім по справі судовий збір в розмірі 454, 00 грн. ( чотириста п`ятдесят чотири грн. 00 коп.) та на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 2 800 грв. ( дві тисячі вісімсот грв.).

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п. п. 15.5 п. п. 15 п. 1 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи ( у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

- позивач : ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 ;

- відповідач: Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, адреса місця знаходження - 08301, вул. Кошового, 4 м. Бориспіль Київської області ;

- адреса Департаменту патрульної поліції Національної поліції України для стягнення судового збору - 03048, вул. Федора Ернста, буд.3, м. Київ, .

Рішення складено та підписано суддею 14 червня 2021 року.

Суддя С. О. Маренич