Справа № 240/10784/20
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2021-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 111030500
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства "Коростенський кар`єр" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
Акціонерне товариство "Коростенський кар`єр" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просить:
В обґрунтування заявлених позовних вимог Акціонерне товариство "Коростенський кар`єр" зазначило, що викладені в акті документальної виїзної позапланової перевірки з питань правомірності декларування від`ємного значення та заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість по декларації з ПДВ за лютий 2020 року від 18.05.2020 №124/06-30-04-02-00292422 висновки податкового органу є помилковими, не узгоджуються нормами Податкового кодексу України, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, здійснені без врахування первинних документів, ґрунтуються на припущеннях осіб, які проводили перевірку, без підтвердження належними доказами. З огляду на що, прийняті на їх підставі податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
07 серпня 2020 року Акціонерне товариство "Коростенський кар`єр" надіслало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що викладені у відзиві твердження не спростовують доводів пред`явленого позову та наданих товариством документальних доказів реальності господарських операцій. Відзив носить формальний характер, оскільки в повній мірі дублює відповідь контролюючого органу на заперечення товариства щодо висновків акту перевірки від 18.05.2020 №124/06-30-04-02-00292411.
Протокольною ухвалою суду від 17.08.2020, винесеною без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до проколу судового засідання, закінчено підготовче судове засідання та призначено розгляд справи адміністративної справи по суті.
12 жовтня 2020 року та 24 листопада 2020 року до суду надійшли додаткові пояснення Головного управління ДПС у Житомирській області.
В судове засідання, призначене на 17 лютого 2021 року сторони, які були належним чином повідомленні про дату, час та місце проведення судового розгляду справи не з`явились.
Разом з тим, представник позивача 17.02.2021 подав до суду клопотання, в якому просив здійснювати розгляд справи без його участі.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріали справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що на підставі наказу від 16.04.2020 №472 посадовими особами Головного управління ДПС у Житомирській області була проведена документальна виїзна позапланова перевірка Акціонерного товариства "Коростенський кар`єр" з питань правомірності декларування від`ємного значення та заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість по декларації з ПДВ за лютий 2020 року.
За наслідками проведеної перевірки був складений акт від 18.05.2020 №124/06-30-04-02-00292422 (том 1 а.с.18-49), в якому зафіксовано встановлені під час перевірки порушення, допущені Акціонерним товариством "Коростенський кар`єр", а саме:
- порушення п. 198.5 ст. 198 ПК України, яке полягало у заниженні податкових зобов`язань по деклараціях з ПДВ на суму 4807,00 гривень, а саме: за грудень 2018 року на суму ПДВ - 296,03 гривень, за січень 2019 року на суму ПДВ - 656,85 гривень, за лютий 2019 року на суму ПДВ - 478,28 гривень, за березень 2019 року на суму ПДВ - 252,18 гривень, за квітень 2019 року на суму ПДВ - 645,18 гривень, за травень 2019 року на суму ПДВ - 1086,92 гривень, за липень 2019 року на суму ПДВ - 328,39 гривень, за грудень 2019 року на суму ПДВ - 837,44 гривень, за січень 2020 року на суму ПДВ - 226,54 гривень;
- порушення п. 200.4 "б" ст. 200 ПК України, яке полягало у завищенні бюджетного відшкодування за лютий 2020 року в сумі 1165186,00 гривень;
- порушення п. 200.4 "в" ст. 200 ПК України, яке полягало у завищенні від`ємного значення за лютий 2020 року, яке зараховується до складу податкового кредити наступного звітного (податкового) періоду в сумі 363871,00 гривень.
За результатами проведеної перевірки та встановлених порушень Головним управлінням ДПС у Житомирській області були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:
При цьому, зі змісту акту перевірки від 18.05.2020 №124/06-30-04-02-00292422 вбачається, що висновки про завищення Акціонерним товариством "Коростенський кар`єр" бюджетного відшкодування за лютий 2020 року в сумі 1165186,00 гривень та про завищення від`ємного значення за лютий 2020 року, яке зараховується до складу податкового кредити наступного звітного (податкового) періоду в сумі 363871,00 гривень, були зроблені з огляду на наступне.
Відповідно до вказаного договору перевізник зобов`язаний розглядати замовлення замовника на перевезення вантажів, приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС "МЕСПЛАН", доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до цього договору. Пунктом 2.3.7 договору було передбачено, що перевізних зобов`язаний надавати вагони в технічно справному стані для виконання вантажних операцій замовником.
Крім того, Акціонерним товариством "Коростенський кар`єр" 28.03.2018 укладено договір транспортного експедирування №28-03/2018 з ТОВ "Укртанс Термінал", згідно з яким експедитор (ТОВ "Укртанс Термінал") надає транспортно-експедиторські послуги у вигляді організації перевезення та здійснення завантаження вагонів і відправлення вантажів у внутрішньодержавному та/або закордонному сполученні у вагонах інвентарного парку залізниць. Також експедитор може надавати додаткові послуги (перевірки кількості та стану вантажу, його завантаження та розвантаження, сплата зборів і витрат покладених на клієнта, зберігання вантажів тощо).
Водночас, під час перевірки відповідачем також встановлено, що Акціонерним товариством "Коростенський кар`єр" 01.08.2018 укладено договір №1/08/18 з ТОВ "Гранбет", 30.09.2019 укладено договір №30/09/19 з ТОВ "Гранстрім", а 02.09.2019 укладено договір №02-09/2019 з ТОВ "АЛЬФА-КАРГО" згідно з якими виконавці (ТОВ "Гранбет" та ТОВ "Гранстрім") зобов`язувались за дорученням замовника (Акціонерного товариства "Коростенський кар`єр"), за винагороду і за рахунок замовника організувати надання придатного під навантаження щебеневої продукції рухомого складу для організації перевезення вантажів. Відповідно до укладених договорів ТОВ "Гранбет", ТОВ "Гранстрім" та ТОВ "АЛЬФА-КАРГО" зобов`язані були здійснювати діяльність по забезпеченню Акціонерного товариства "Коростенський кар`єр" залізничним транспортом для організації перевезення вантажів відповідно до умов і вимог внутрішніх і міжнародних Правил, забезпечити контроль проходження заявок на місячне планування експортних, імпортних, транзитних вантажів, а також вантажів, що перевозяться усуредині України в міждержавному сполучені, здійснюваного замовником на умовах цього договору, організовувати заявлене замовником перевезення в строк не пізніше 7-ми робочих днів з моменту подачі заявки, здійснювати виконання додаткових транспортно-експедиційних послуг, пов`язаних з цими перевезеннями, за додатковою угодою.
Водночас, посадовими особами Головного управління ДПС в Житомирській області під час перевірки було виявлено, що в податкових накладних виписаних ТОВ "Гранбет" на надані Акціонерному товариству "Коростенський кар`єр" послуги в графі "Зведена податкова накладна" відсутній код ознаки "4" (у разі складання зведених податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 19 Порядку). Водночас, відповідно до наданих при перевірці додатків до актів надання послуг ТОВ "Гранбет" послуги (винагорода експедитора) надавались майже щодня кожного місяця, таким чином податкові накладні ТОВ «Гранбет» необхідно було виписувати кожен день здійснення господарської операції. Вказане, на переконання перевіряючи, призвело до завищення позивачем податкового кредиту на суму 1248062,00 гривень.
Також було встановлено, що надані позивачем для перевірки первинні документи, а саме акти виконаних робіт та реєстри актів надання послуг ТОВ "Гранбет", ТОВ "Гранстрім" та ТОВ "АЛЬФА-КАРГО" не містили деталізованої інформації про фактично надані послуги, їх обсяг та характер, строки виконання та результати здійснених заходів, що на переконання відповідача свідчить про відсутність підтвердження використання вказаних послуг в господарській діяльності Акціонерного товариства "Коростенський кар`єр".
Крім того, Акціонерне товариство "Коростенський кар`єр" не надало жодних документів на підтвердження економічної доцільності понесених витрат та їх необхідності для господарської діяльності підприємства.
З огляду на зазначене, посадовими особами Головного управління ДПС в Житомирській області був зроблений висновок, що позивач не надав до перевірки належні докази, що ТОВ "Гранбет", ТОВ "Гранстрім" та ТОВ "АЛЬФА-КАРГО" могли надавати послуги з організації перевезення вантажів, та не надав документи на підтвердження доцільності понесених витрат, оскільки фактично послуги з організації перевезення вантажів в найбільшій мірі надаються ПАТ «Українська залізниця» та ТОВ «Укртанс Термінал».
Відтак, на підставі вказаних обставин відповідач дійшов висновку про відсутність достатніх доказів реальності здійснення господарських операцій між Акціонерним товариством "Коростенський кар`єр" та ТОВ "Гранбет", ТОВ "Гранстрім", ТОВ "АЛЬФА-КАРГО" , та як наслідок про завищення позивачем податкового кредиту на суму 1516320,00 гривень, завищення бюджетного відшкодування за лютий 2020 року на суму 1165186,00 гривень, а також завищення від`ємного значення за лютий 2020 року, яке зараховується до складу податкового кредити наступного звітного (податкового) періоду на суму 363871,00 гривень.
Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, Акціонерне товариство "Коростенський кар`єр" звернулось до суду з позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно із положеннями пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Податковий кредит, згідно зі пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
У відповідності до п. 198.1 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
За змістом приписів абзацу першого пункту 198.2 цієї статті ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до п. 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пунктом 198.6 статті 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної / розрахунку коригування.
Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.
Згідно із п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
У пункті п. 201.10 п. 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, складена платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду (п. 201.9 ст. 201 ПК України).
Положеннями пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-ХІV (далі - Закон №996-ХІV).
Згідно із ч. 2 ст. 3 Закону №996-ХІV, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 11 Закону №996-ХІV, підприємства зобов`язані складати фінансову звітність на підставі даних бухгалтерського обліку.
Частиною 1 ст. 9 Закону №996-ХІV установлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
В силу приписів ч. 2 ст. 9 Закону №996-ХІV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Згідно із п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за №168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
У відповідності до п. 2.2 згаданого Положення підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).
Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
З`ясовуючи обставини реальності вчинення господарської операції, слід ретельно перевіряти доводи податкового органу про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або зафіксовані іншими доказами.
Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.
Недоведеність фактичного здійснення господарської операції позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому, відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.
Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на час вирішення спору), обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.
Підставою для висновків контролюючого органу про завищення Акціонерним товариством "Коростенський кар`єр" бюджетного відшкодування за лютий 2020 року на суму 1165186,00 гривень та від`ємного значення за лютий 2020 року, яке зараховується до складу податкового кредити наступного звітного (податкового) періоду на суму 363871,00 гривень, стало безпідставне включення до податкового кредиту сум ПДВ по взаємовідносинах з Акціонерним товариством "Коростенський кар`єр" та ТОВ "Гранбет", ТОВ "Гранстрім", ТОВ "АЛЬФА-КАРГО" .
Такий висновок відповідач обґрунтував тим, що Акціонерне товариство "Коростенський кар`єр" не наведено достатніх доказів реальності здійсненої операції ТОВ "Гранбет", ТОВ "Гранстрім", ТОВ "АЛЬФА-КАРГО" з надання послуг з організації перевезення вантажів. Зокрема, надані Акціонерним товариством "Коростенський кар`єр" документи не містять деталізованої інформації про фактично надані послуги, їх обсяг та характер, строки виконання та результати здійснених заходів, що, у свою чергу, виключає можливість оцінки подальшого використання спірних послуг у діяльності підприємства, тобто відсутні підтвердження використання вказаних послуг в господарській діяльності товариством.
Розглянувши наявні у матеріалах справи документи, суд прийшов до висновку про безпідставність та необґрунтованість вказаних висновків контролюючого органу, враховуючи наступне.
Підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.
Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка передбачає економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.
Крім того, однією із судових доктрин, виділених на сьогоднішній день національним законодавством та судовою практикою Верховного Суду, є доктрина реальності господарської операції.
Суть вказаної доктрини полягає в тому, що наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондується з нормами Податкового кодексу України.
При цьому будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.
Окремою підставою для висновку про відсутність у платника податків права на отримання податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, відображення у первинних документах недостовірних даних або даних, які неможливо віднести до операцій, що перевіряються.
Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.
Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Отже, лише за умови підтвердження первинними документами господарських операцій, які є об`єктом оподаткування, платник податків має право на відображення результатів таких операцій у бухгалтерському обліку, на даних якого ґрунтується податкова звітність.
Враховуючи вищевказані норми законодавства, первинні документи, які складені суб`єктами господарської діяльності на операції, що не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту здійсненої операції не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку.
Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.
Судом встановлено, що позивачем включено до складу податкового кредиту сум ПДВ, сплачених Акціонерним товариством "Коростенський кар`єр" під час оплати та ТОВ "Гранбет", ТОВ "Гранстрім" та ТОВ "АЛЬФА-КАРГО" послуг з організації перевезення вантажів, про що свідчать відомості декларації з податку на додану вартість платника за лютий 2020 року (том 1 а.с. 70-79).
З матеріалів справи вбачається, Акціонерне товариство "Коростенський кар`єр" уклало з ТОВ "Гранбет" (договір від 01.08.2018 №1/08/18) з ТОВ "Гранстрім" (договір від 30.09.2019 №30/09/19) та з ТОВ "АЛЬФА-КАРГО" (договір від 02.09.2019 №02-09/2019) аналогічні за змістом договори, згідно з якими виконавці (ТОВ "Гранбет", ТОВ "Гранстрім" та ТОВ "АЛЬФА-КАРГО") зобов`язувались за дорученням замовника (Акціонерного товариства "Коростенський кар`єр"), за винагороду і за рахунок замовника організувати надання придатного під навантаження щебеневої продукції рухомого складу для організації перевезення вантажів.
В пункті 2.1 вказаних договорів сторони домовились між собою, що виконавці на виконання умов договору зобов`язуються:
- здійснити діяльність по забезпеченню замовника - Акціонерного товариства "Коростенський кар`єр" залізничним транспортом для організації перевезення вантажів відповідно до умов і вимог внутрішніх і міжнародних Правил залізничних перевезень, включаючи Соглашение о международном железнодорожном грузовом сообщении (СМГС) от 01.11.1951 (мова оригіналу) (Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС) від 01.11.1951), Статуту залізниць України;
- забезпечити контроль проходження заявок на місячне планування експортних, імпортних, транзитних вантажів, а також вантажів, що перевозяться усередині України в міждержавному сполучені, здійснюваного замовником на умовах цього договору;
- організовувати заявлене замовником перевезення в строк не пізніше 7-ми робочих днів з моменту подачі заявки;
- здійснювати виконання додаткових транспортно-експедиційних послуг, пов`язаних з цими перевезеннями, за додатковою угодою.
При цьому, в пункті 2.3 вказаних договорів від 01.08.2018 №1/08/18, від 30.09.2019 №30/09/19 та від 02.09.2019 №02-09/2019 було визначено, що виконавці за вказаними договорами - ТОВ "Гранбет", ТОВ "Гранстрім" та ТОВ "АЛЬФА-КАРГО" не є перевізником. Перевезення не є зобов`язанням виконавців.
Оплата послуг і інших платежів за договорами здійснюється замовником на підставі рахунків виконавця (п. 4.1 згаданих договорів).
Відповідно до п. 4.2 договорів від 01.08.2018 №1/08/18, від 30.09.2019 №30/09/19 та від 02.09.2019 №02-09/2019 датою виконання послуг наданих Виконавцем за цим договором вважається дата відправлення вагонів відповідно до дати календарного штемпеля на залізничній накладній (по послугам пов`язаних з організацією перевезень).
Крім того, в пункті 4.4 договорів визначено, що за результатами кожного перевезення чи наданої послуги, або за певний період, сторони складають і підписують акт виконаних робіт/наданих послуг, в якому фіксується вартість винагороди і у разі потреби додаткові платежі, збори і тому подібне. Акт виконаних робіт/наданих послуг готується Виконавцем. Акт виконаних робіт/наданих послуг за послуги надані в поточному місяці надається Замовнику до завершення цього місяця та може датуватися останнім днем цього місяця. Не повернення Замовником направленого йому, в тому числі на електронну адресу для підписання акту виконаних робіт/наданих послуг і не надання письмових заперечень по ньому протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дня надіслання, визнається сторонами як згода та підписання такого акту Замовником без заперечень.
На підтвердження реальності господарських операцій між Акціонерним товариством "Коростенський кар`єр" та контрагентами ТОВ "Гранбет", ТОВ "Гранстрім", ТОВ "АЛЬФА-КАРГО", позивач надав акти надання послуг про те, що виконавцями виконані роботи: відшкодування послуг з організації перевезення вантажів. До актів додано реєстри послуг по організації перевезення вантажів, складені та підписані сторонами.
Оплата отриманих Акціонерним товариством "Коростенський кар`єр" від ТОВ "Гранбет", ТОВ "Гранстрім" та ТОВ "АЛЬФА-КАРГО" послуг проведена в розмірі, який відповідає сумам указаним у актах наданих послуг, що підтверджується наявними у справі платіжними дорученнями.
Більш того, факт здійснення позивачем оплати послуг контрагентів не оспорювався відповідачем під час розгляду даної справи.
Крім того, по наданих позивачу послугах ТОВ "Гранбет" були виписано та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні.
З наведеного вбачається, що предметом договорів від 01.08.2018 №1/08/18, від 30.09.2019 №30/09/19 та від 02.09.2019 №02-09/2019, укладених між Акціонерним товариством "Коростенський кар`єр" та контрагентами ТОВ "Гранбет", ТОВ "Гранстрім", ТОВ "АЛЬФА-КАРГО" було надання позивачу придатного під навантаження щебеневої продукції рухомого складу для організації перевезення вантажів, тобто виконавці (ТОВ "Гранбет", ТОВ "Гранстрім", ТОВ "АЛЬФА-КАРГО") здійснювали пошук вагонів для замовника (Акціонерного товариства "Коростенський кар`єр") без надання послуг з перевезення вантажів.
В судовому засіданні позивач пояснив, що залучення ТОВ "Гранбет", ТОВ "Гранстрім" та ТОВ "АЛЬФА-КАРГО" до виконання відповідних послуг обумовлене необхідністю отриманням достатньої кількості залізничних вагонів придатних саме для завантаження власної щебеневої продукції для її подальшої реалізації споживачам. У зв`язку з чим, для недопущення накладення штрафних санкцій на підприємство за несвоєчасне виконання договорів з покупцями, ним було укладено відповідні договори з контрагентами ТОВ "Гранбет", ТОВ "Гранстрім", ТОВ "АЛЬФА-КАРГО".
За умовами вказаного договору перевізник (ПАТ «Українська залізниця») взяв на себе зобов`язання приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника, згідно інформації АС "Месплан", доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до цього договору.
Отже, умови вказаного договору передбачають право позивача залучати для перевезення інші вагони, відмінні від тих, що належать на праві власності ПАТ "Укрзалізниця".
Згідно інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, контрагенти позивача - ТОВ "Гранбет", ТОВ "Гранстрім" та ТОВ "АЛЬФА-КАРГО", в тому числі, здійснюють діяльність з кодом 52.29 "Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту", кодом 52.24 «Транспортне оброблення вантажів».
Таким чином, залучення позивачем контрагентів ТОВ "Гранбет", ТОВ "Гранстрім" та ТОВ "АЛЬФА-КАРГО" до виконання відповідних послуг обумовлене діловою метою позивача - отримання достатньої кількості залізничних вагонів придатних під завантаження власної щебеневої продукції.
Аналізуючи документи щодо господарської діяльності позивача, які є в матеріалах справи, суд зазначає, що він є великими виробником щебеневої продукції. Таким чином, є природним намагання позивача забезпечити себе порожніми вагонами для відвантаження власної готової продукції, в тому числі і шляхом укладання договорів з контрагентами ТОВ "Гранбет", ТОВ "Гранстрім" та ТОВ "АЛЬФА-КАРГО", як посередниками з отримання таких вагонів, що не заборонено законом.
Необхідно зазначити й те, що ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена. Не заповнення у первинних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, а також відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені.
Акти виконаних робіт містять необхідні відомості та реквізити, необхідні для підтвердження фату надання відповідних послуг.
Більш того, згідно реєстрів послуг по організації перевезення вантажів можна встановити номера вагонів, які були надані контрагентами позивачу, прослідкувати від кого вони надійшли, яким чином використані були в господарській діяльності, однак цього відповідачем зроблено не було.
Водночас, контролюючий орган під час проведення перевірки фактично не проводив дослідження змісту оспорюваних господарських операцій, так як в наданих позивачем документах / реєстрах/ зазначені номера вагонів, які надавались третіми особами і можна було під час ревізії дослідити чи дійсно вони були поставлені позивачу, куди і з яким вантажем в подальшому були відправлені. Ці відомості можливо було отримати шляхом звірки з ПАТ " Укрзалізниця", яка відповідачем не проводилась.
Крім того, зміст акту перевірки, свідчить проте, що доводи, які б вказували на те, що господарські операції між позивачем та контрагентами ТОВ "Гранбет", ТОВ "Гранстрім" та ТОВ "АЛЬФА-КАРГО" сформовані за відсутності на те розумної економічної причини, акт перевірки не містить.
Отже, відповідачем при проведенні перевірки не проведено аналіз економічного ефекту чи прибутковості операцій позивача з ТОВ "Гранбет", ТОВ "Гранстрім" та ТОВ "АЛЬФА-КАРГО".
В той же час, контрагент ТОВ "Гранбет" належним чином відобразив в податковому обліку господарські операції з позивачем, зареєстрував податкові накладні в електронному реєстрі, що дало можливість позивачу сформувати податковий кредит.
На підтвердження зміни майнового стану позивача у результаті здійснення господарських операцій з контрагентами ТОВ "Гранбет", ТОВ "Гранстрім" та ТОВ "АЛЬФА-КАРГО", позивачем до матеріалів справи долучено платіжні доручення про перерахування грошових коштів на їх рахунки, що свідчить про понесення позивачем витрат на пошуки вагонів.
Таким чином, досліджені в процесі розгляду справи первинні документи, складені за результатом господарських операцій позивача та ТОВ "Гранбет", ТОВ "Гранстрім" та ТОВ "АЛЬФА-КАРГО" відповідають вимогам податкового законодавства, свідчать про реальність господарських операцій та їх вчинення з метою досягнення конкретно визначених економічних результатів.
Крім того, суд зауважує, що відповідачем не надано суду жодних доказів з приводу обґрунтованості висновків, викладених у акті перевірки господарської діяльності позивача, зокрема таких, які б ставили під сумнів правомірність формування останнім податкового кредиту.
З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем підтверджено реальність проведення господарських операцій та фактичне придбання позивачем послуг у ТОВ "Гранбет", ТОВ "Гранстрім" та ТОВ "АЛЬФА-КАРГО". При цьому суд наголошує, що податковим органом, як суб`єктом владних повноважень не доведено, що господарські операції позивача є фіктивними або безтоварними; не доведено його недобросовісності та контрагентів, що свідчить про відсутність перешкод для формування даних податкового обліку за наслідками відносин з вказаними товариствами.
В той же час, дослідивши наявні в матеріалах справи первинні документи обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами податкового обліку, суд дійшов висновку, що останні складені за результатом фактично проведених господарських операції між позивачем та його контрагентами, з дотриманням положень Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", містять достатні дані про зміст господарської операції, її учасників, підтверджують фактичність здійснення такої операції та відповідають законодавчо визначеним вимогам.
Податкові накладні, виписані суб`єктами господарювання, які на момент вчинення спірних правовідносин були зареєстровані платником податку на додану вартість, не були виключені з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, перебували на обліку в органах державної фіскальної служби а податковий орган у встановленому порядку не довів факту підробки, недостовірності чи неналежного оформлення цих документів.
Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що Акціонерне товариство "Коростенський кар`єр" підтвердило факт реальності господарських операцій з ТОВ "Гранбет", ТОВ "Гранстрім" та ТОВ "АЛЬФА-КАРГО", що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні спірних господарських операцій. Протилежного відповідачем не доведено.
Водночас доводи позивач про наявність арифметичної помилки при підрахунку розміру завищення бюджетного відшкодування не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Згідно з частиною 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідачем під час розгляду справи не доведено, натомість наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Коростенський кар`єр" є обґрунтованим та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович