Справа № 200/2580/21-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2021 р. Справа№200/2580/21-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П.,
при секретарі судового засідання Кудрявцеві О.Ю.,
за участю:
представника відповідача - Мороза В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження клопотання позивача про стягнення з відповідача судових витрат в адміністративній справі
за позовом ОСОБА_1
до Андріївської сільської ради Слов`янського району Донецької області
про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , 11 березня 2021 року звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Андріївської сільської ради Слов`янського району Донецької області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив суд:
- скасувати як незаконне рішення відповідача № 8 від 11 січня 2019 року Про відмову в призначенні пенсії за вислугу років згідно до п. 2-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (зі змінами), прийняте щодо позивача;
- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача за вх. № 40 від 3 січня 2019 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні за результатом розгляду даної справи.
Рішенням суду від 19 травня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Андріївської сільської ради Слов`янського району Донецької області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Андріївської сільської ради Слов`янського району Донецької області щодо несвоєчасного оприлюднення розпорядження голови Андріївської сільської ради Слов`янського району Донецької області № 125 від 8 грудня 2020 року «Про скликання чергової другої сесії VIII-го скликання Андріївської сільської ради» на офіційному веб-сайті Андріївської сільської ради Слов`янського р-ну Донецької області; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою суду від 25 травня 2021 року призначено судове засідання з розгляду клопотання ОСОБА_1 (позивач у справі) про стягнення з Андріївської сільської ради Слов`янського району Донецької області (відповідач у справі) судових витрат, на 2 червня 2021 року о 15-00 год; запропоновано Андріївській сільській раді Слов`янського району Донецької області надати суду до 13-00 год 2 червня 2021 року пояснення з приводу зазначеного клопотання.

2 червня 2021 року судом отримані пояснення від відповідача, в яких зазначено, що відповідач заперечує проти задоволення клопотання позивача про стягнення з Андріївської сільської ради витрат на правничу допомогу, враховуючи недоведеність позивачем понесених витрат (а.с. 171).

Представник відповідача у судове засідання 2 червня 2021 року з`явився.

Позивач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

В матеріалах справи міститься заява позивача від 2 червня 2021 року про розгляд його клопотання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу без його участі (а.с. 169).

Відповідно до ч.ч. 4-5 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому ч. 3 цієї статті (додаткове рішення щодо судових витрат, яке постановлюється судом після розгляду справи), суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 252 КАС України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи, що позивач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, беручи до уваги заяву позивача про розгляд його клопотання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу без його участі, суд вважає за можливе розглянути питання щодо судових витрат позивача, пов`язаних із отриманням правничої допомоги, за відсутності позивача.

У судовому засіданні судом наголошено, що в адміністративному позові позивач заявив клопотання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, а після розгляду справи надав суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11 100,00 грн, до якої додав докази на підтвердження понесених витрат, а саме: копію договору про надання правової допомоги, копію додатку до вказаного договору щодо Тарифів вартості послуг, копію акту приймання-передачі наданих послуг, копію квитанції на підтвердження оплати правничих послуг, копію ордеру, виданого адвокату, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав надані суду письмові заперечення проти клопотання позивача про стягнення з Андріївської сільської ради витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу, та зазначив, що витрати на оплату послуг адвоката повинні бути співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, обсягом таких робіт. Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховується, зокрема, складність справи, фінансовий стан клієнта, також розмір гонорару має бути розумним і обґрунтованим.

Разом із цим предмет спору у цій справі не є складним, містить лише один епізод та не потребує складних правових досліджень, вивчення великого обсягу фактичних даних.

Звернув увагу суду, що згідно інформації, яка міститься в автоматизованій комп`ютерній системі Судова влада України (https://reyestr.court.gov.ua/) позивачем до Донецького окружного адміністративного суду подано більше ніж 10 аналогічних позовів до Андріївської сільської ради (справи: № 200/12158/20-а, № 200/12278/20-а, № 200/12323/20-а, № 200/3090/21-а, № 200/2646/21-а, № 200/2648/21-а, № 200/2918/21-а, № 200/2964/21-а, № 200/2966/21-а, № 200/3017/21-а, № 200/3019/21-а, № 200/3092/21-а), предмет спору у яких є подібним до даного предмету спору, а позовні вимоги є аналогічними.

Також позивач подав аналогічні позови і в інші суди України, і в усіх цих позовах позовні вимоги спрямовані до органів місцевого самоврядування, зокрема: до Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (справи № 160/4522/21, № 160/3802/21, № 160/3803/21, № 160/3808/21 та ін.), до Скороходівської селищної ради Полтавської області (справи № 440/3009/21, № 440/3012/21, № 440/3019/21 та ін.), до Народицької селищної ради Житомирської області (справи: № 240/6584/21, № 240/6591/21).

Зазначене, на переконання відповідача, доводить, що визначений позивачем у позові розмір витрат на правову допомогу є явно завищеним, так як фактично всі ці позови написані по одному шаблону, а адміністративний позов, який розглядався в межах даної адміністративної справи, не є першим позовом. Більш того, наявність великої кількості судових позовів з аналогічними позовними вимогами та розмір заявлених позивачем до відшкодування витрат на правничу допомогу свідчить про те, що позивач таким чином намагається збільшити свій дохід.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 цієї ж статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами […]. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 3 ст. 145 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві позивачем заявлено клопотання про стягнення з відповідача витрат позивача на правничу допомогу (а.с. 43).

12 квітня 2021 року, до закінчення судових дебатів у справі, судом отримано заяву позивача про те, що докази на підтвердження понесених судових витрат будуть надані позивачем протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (а.с. 77-78).

25 травня 2021 року судом отримано заяву ОСОБА_1 , подану останнім через систему «Електронний суд» 24 травня 2021 року, про ухвалення додаткового рішення по справі щодо його витрат на правничу допомогу, та докази на підтвердження понесених витрат: копію договору про надання правової допомоги від 3 березня 2021 року № б/н, укладеного між позивачем та адвокатом Подоприголовим Віктором Євгеновичем (а.с. 156-158), копію додатку № 1 до вказаного договору (без дати складання) «Тарифи вартості послуг» (а.с. 151), копію акту приймання-передачі наданих послуг від 18 лютого 2021 року (а.с. 154-155), копію квитанції № 21/05-21 до договору від 3 березня 2021 року, видану адвокатом Подоприголовим Віктором Євгеновичем, в якій зазначено: «П.І.Б. замовника: ОСОБА_1 », найменування послуг та сума: зустріч та усна консультація Клієнта 500,00 грн, аналіз відомостей про факти, що можуть використовуватись як докази у справі 600,00 грн, складання проекту позовної заяви враховуючи практику Верховного Суду 3 500,00 грн, складання проекту відповіді на відзив відповідача враховуючи практику Верховного Суду 4 000,00 грн, складання проекту заяви про усунення недоліків позовної заяви 500,00 грн, складання проекту заяви про уточнення позовних вимог 500,00 грн, складання проекту заяви про виклик свідка 500,00 грн, складання проекту заяви по справі про надання доказів правничої допомоги 500,00 грн, складання проекту заяви про ухвалення додаткового рішення 500,00 грн; дата оплати: 21 травня 2021 року (а.с. 152), копію ордеру серія ДН № 122723 (а.с. 160), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1799 від 26 листопада 2004 року (а.с. 159).

При вирішенні питання щодо доведеності/не доведеності понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Як вже зазначалось судом, відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 134 КАС розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначається на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), які мають бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, письмовими доказами.

Під час судового засідання представник відповідача зауважив, що надані позивачем в якості доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу копії документів не є належними доказами, так як подані не в оригіналі, а тому просив суд не брати їх до уваги.

Згідно ст. 94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1). Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. […] (ч. 2). Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. […] (ч. 3). Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч. 4). Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у н ь о г о або і н ш о ї о с о б и оригіналу письмового доказу. […] (ч. 5).

Суд зазначає, що позивач всупереч приписам ч. 5 ст. 94 КАС України не зазначив про наявність у н ь о г о або і н ш о ї о с о б и оригіналів письмових доказів, що підтверджують понесення витрат на правничу допомогу, копії яких додані до заяви про ухвалення додаткового рішення.

Як слідує з ч. 6 зазначеної статті, у випадку, коли заявник зазначив про о с о б у, у якій знаходяться оригінали доказів, електронні копії яких надані суду, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у д а н о ї о с о б и оригінали письмових доказів.

Отже, стаття 94 КАС України визначає порядок отримання судом оригіналів доказів, поданих суду у копіях, і однією з умов витребування такого оригіналу є зазначення учасником справи, який надає копії доказів, на особу, у якій знаходяться оригінали документів. І саме у цієї особи суд має право витребувати оригінали документів.

Згідно ч. 5 ст. 77 КАС України суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Отже, приписи ст. 77 КАС України забороняють суду витребувати докази за власною ініціативою у позивача крім визначених даною статтею (крім доказів, які, по-перше, стосуються підтвердження обставин (фактів), на які посилається позивач, по-друге, ці обставини (факти) стосуються суті адміністративно-правового спору між приватною особою та суб`єктом владних повноважень.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення с п р а в в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1) суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (ч. 4).

Отже, одночасно і принцип змагальності і принцип офіційного з`ясування обставин за нормами КАС України застосовуються лише при вирішенні адміністративно-правового спору, що є абсолютно логічним враховуючи, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з м е т о ю ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від п о р у ш е н ь з боку суб`єктів владних повноважень.

Разом із цим питання щодо судових витрат не є за своєю юридичною природою публічно-правовим спором, отже в даному випадку принцип офіційного з`ясування обставин у справі не може застосовуватись.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що в и к л ю ч а є і н і ц і а т и в у с у д у з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Проаналізувавши наведене вище суд дійшов висновку, що у випадку не зазначення позивачем о с о б и, в якій знаходяться оригінали доказів, враховуючи приписи ст. 77 КАС України та керуючись принципом змагальності сторін та свободи у наданні ними доказів, а також беручи до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19 лютого 2020 року, суд позбавлений можливості зобов`язати позивача надати оригінали доказів, поданих останнім в копіях без вказівки позивачем на особу, у якій знаходяться ці оригінали.

В передбачений КАС України строк позивач самостійно не надав суду оригінали доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, не повідомив суд завчасно про неможливість надання цих оригіналів у визначений кодексом строк, а також не вказав особу, в якій знаходяться оригінали наданих суду копій.

Відповідно до ч. 6 ст. 94 КАС України якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Враховуючи наведене суд вирішує питання щодо витрат позивача на правничу допомогу на підставі наявних матеріалів.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене вище нормативно-правові приписи, беручи до уваги, що представник відповідача ставить під сумнів відповідність поданих позивачем електронних копій оригіналам паперових документів, такі докази не беруться судом до уваги.

Також, враховуючи посилання представника відповідача на наявність великої кількості позовів, поданих позивачем до і н ш и х окружних адміністративних судів Україні, де в якості відповідача зазначені органи місцевого самоврядування, а предмет спору є аналогічним предмету даного спору, суд вважає за необхідне зазначити, що представником відповідача не надано суду доказів на підтвердження цих фактів, а враховуючи знеособленість відомостей (даних) щодо позивачів у судових рішеннях, електронні копії яких містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, суд позбавлений можливості надати цьому оцінку.

Як наслідок, суд не приймає ці доводи до уваги.

Разом із цим як вбачається з відомостей, які містяться в автоматизованій системі документообігу Донецького окружного адміністративного суду (Комп`ютерна програма «Діловодство спеціалізованого суду»), позивачем дійсно до звернення до суду із даним позовом були подані й інші адміністративні позови до Андріївської сільської ради із аналогічними позовними вимогами (справи № 200/12158/20-а, № 200/12278/20-а, № 200/12323/20-а, а.с. 173-181).

У день звернення з даним позовом до Донецького окружного адміністративного суду (11 березня 2021 року) позивачем було подано ще 9 адміністративних позовів до Андріївської сільської ради з аналогічними позовними вимогами (№ 200/2642/21-а, № 200/2643/21-а, № 200/2644/21-а, № 200/2645/21-а, № 200/2646/21-а, № 200/2647/21-а, № 200/2648/21-а, № 200/2649/21-а, № 200/2650/21-а а.с. 186-212).

Взагалі протягом у березні 2021 року позивачем всього було подано до Донецького окружного адміністративного суду 21 адміністративний позов до Андріївської сільської ради з аналогічними позовними вимогами (крім зазначених вище: № 200/2835/21-а, № 200/2839/21-а, № 200/2917/21-а, № 200/2918/21-а, № 200/2921/21-а, № 200/2964/21-а, № 200/2966/21-а, № 200/3017/21-а, № 200/3019/21-а, № 200/3090/21-а, № 200/3092/21-а, а.с. 1-7, 182-245).

Суд зауважує, що у всіх адміністративних позовах позивач заявив клопотання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в орієнтовній сумі від 10 000,00 грн (у позовах, поданих до 11 березня 2021 року, тобто, до звернення до суду із даною позовною заявою) до 16 500,00 грн (у всіх інших позовах, включаючи позов, що розглядався в межах даної справи).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведе, що такі витрати були не лише фактичними, але й неминучими, а їх розмір є обґрунтованим.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами того, що ним понесені фактичні та неминучі витрати на правничу допомогу у межах цієї справи та що розмір цих витрат є обґрунтованим.

Як наслідок, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні його клопотання про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 11 100,00 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У випадку, передбаченому ч. 3 цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному ст. 252 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 145, 241, 243, 252, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні клопотання позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 11 100,00 грн відмовити.

Додаткове рішення суду прийнято у нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини проголошені у судовому засіданні 2 червня 2021 року в присутності представника відповідача.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне додаткове рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 11 червня 2021 року.

Суддя Н.П. Волгіна