Справа № 707/632/21
Суддя: Миколаєнко Т. А.
Дата ухвалення: 2021-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2021 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області, який діє як адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Миколаєнко Т.А.,

за участі: секретаря судового засідання Хандусь І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження матеріали за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); головного інспектора з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Тур Олександра Олеговича; Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві; про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним тимчасовим затриманням транспортного засобу, незаконним притягненням до адміністративної відповідальності та накладенням адміністративного стягнення посадовою особою Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 31 березня 2021 року звернулася до Черкаського районного суду Черкаської області із вказаним адміністративним позовом, у якому просить суд:

визнати протиправними дії головного інспектора з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Тур Олександра Олеговича щодо складання акта огляду, тимчасового затримання, доставлення на спеціальний майданчик транспортного засобу марки «Audi Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 , від 21 березня 2021 року та винесення постанови серії АС № від 21 березня 2021 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП;

скасувати постанову серії АС № від 21 березня 2021 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн та закрити провадження у справі за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення;

стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, на користь позивача ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 1929 грн 40 коп.;

стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, на користь позивача ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 10000 грн;

стягнути з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 указує, що ОСОБА_2 постановою серії АС № від 21 березня 2021 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн 00 коп. за порушення п. 15.10 д) Правил дорожнього руху України. При цьому, ОСОБА_1 зазначає, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення з огляду на те, що 21 березня 2021 року о 15 годині 49 хвилин саме вона ОСОБА_1 , перебуваючи на останньому місяці вагітності та керуючи автомобілем марки «Audi Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з поганим самопочуттям здійснила екстрену зупинку по вул. Михайлівській, буд. 21, у м. Києві, не створюючи перешкод для руху інших транспортних засобів та пішоходів. Увімкнувши аварійну сигналізацію, позивач відправилася на пошуки туалету. Після повернення до місця зупинки авто, приблизно о 16 годині 05 хвилин, на місці зупинки та стоянки автомобіль не виявила, після чого здійснила дзвінок на лінію «102» з метою повідомлення про викрадення транспортного засобу. За вказаним телефоном позивача було повідомлено про те, що автомобіль марки «Audi Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 , був евакуйований та перебуває на спеціальному майданчику по вул. Набережна Лугова в м. Києві. По прибуттю до місця знаходження автомобіля та звернення до охорони спецмайданчика, ОСОБА_1 було відмовлено у поверненні транспортного засобу, у зв`язку з чим вона була змушена зателефонувати на лінію «102» та викликати працівників поліції. Про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП на підставі постанови серії АС № від 21 березня 2021 року та накладення на останню адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 680 грн 00 коп., позивач дізналася самостійно у додатку «Київ Цифровий». Того ж дня, 21 березня 2021 року, о 16 годині 59 хвилин вона від імені власника автомобіля ОСОБА_2 через сервіс онлайн-платежів сплатила штраф у розмірі 340 грн 00 коп. та комісію в розмірі 34 грн 00 коп.; послуги евакуації в розмірі 1270 грн 00 коп., комісію в розмірі 127 грн 00 коп.; вартість зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику за одну добу в розмірі 144 грн 00 коп., комісію в розмірі 14 грн 40 коп.; після чого автомобіль їй було повернено. Дії головного інспектора з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Тур Олександра Олеговича щодо винесення постанови серії АС № від 21 березня 2021 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, без встановлення особи, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, вважає неправомірними. Також вважає неправомірним складання акта огляду, тимчасового затримання та доставлення на спеціальний майданчик транспортного засобу марки «Audi Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 , від 21 березня 2021 року, оскільки вищевказаний автомобіль на момент евакуації був розташований з дотриманням вимог Правил дорожнього руху України, суттєво не перешкоджав дорожньому руху інших транспортних засобів, не створював перешкод для руху пішоходів, а тому, на думку позивача, підстави для його затримання і евакуації були відсутні. Доказів порушення п. 15.10 д ПДР України, які б утворювали склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, на її переконання, не надано. Крім того, позивач наголошує, що виключною підставою для доставлення затриманого транспортного засобу для зберігання на спеціальний майданчик є перешкоджання дорожньому руху, що, на її думку, не доведено належними доказами. Водночас, ОСОБА_1 зазначає, що неправомірними діями посадової особи Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а також внаслідок складання оскаржуваної постанови їй заподіяно збитки, які складаються зі сплати штрафу в розмірі 340 грн 00 коп. (сплати комісії в розмірі 34 грн 00 коп.); оплати послуги евакуації в розмірі 1270 грн 00 коп. (сплати комісії в розмірі 127 грн 00 коп.), оплати вартості зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику за одну добу в розмірі 144 грн 00 коп. (сплати комісії 14 грн 40 коп.), а всього на суму 1929 грн 40 коп. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, яку оцінює у 10000 грн, позивач акцентує увагу суду на незаконному, на її думку, тимчасовому затриманні транспортного засобу, пов`язаному з обмеженням свободи пересування понад одну годину жінки, яка, будучи на останньому місяці вагітності, залишилася на вулиці без верхнього одягу та без автомобіля, яким керувала на законних підставах, у прохолодну пору року, а також наголошує на порушенні звичного способу життя і соціальних зв`язків, витрачанні додаткового часу, коштів та зусиль для відновлення порушення своїх прав, занепокоєнні, нервовому стресі та страху передчасних пологів, яких вона зазнала. За вказаних обставин позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 05 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін 13 травня 2021 року; запропоновано відповідачам протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також роз`яснено останнім, що відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, судом було витребувано у відповідача головного інспектора з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Тур Олександра Олеговича належним чином завірену копію постанови серії АС № від 21 березня 2021 року.

Крім того, сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини 5 статті 262 КАС України за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання.

13 травня 2021 року позивачем ОСОБА_1 подано до канцелярії суду клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу разом з Договором про надання правничої допомоги від 26 березня 2021 року, Додатковою угодою № 1 до Договору б/н про надання правничої допомоги від 26 березня 2021 року, розрахунком суми гонорару за надану правничу допомогу від 07 травня 2021 року, Актом приймання-передачі виконаних робіт до Договору б/н про надання правничої допомоги від 26 березня 2021 року та Додаткової угоди № 1 до вказаного договору від 07 травня 2021 року, квитанцією до прибуткового касового ордера від 07 травня 2021 року; які долучено судом до матеріалів справи.

13 травня 2021 року, зважаючи на те, що головним інспектором з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Тур О.О. до початку розгляду справи не надано витребувану судом копію постанови серії АС № від 21 березня 2021 року, що є предметом оскарження і яка відсутня у позивача, проведення розгляду справи відкладено до 11 червня 2021 року.

20 травня 2021 року представником відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві Полковніченко Н.А. засобами поштового зв`язку на адресу суду направлено відзив на позовну заяву разом з доказами направлення його копій іншим учасникам справи, у якому остання заявлені позовні вимоги не визнала та просила суд у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. Зазначила, що кошти, сплачені за послуги з евакуації, оплата вартості зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику та сплата штрафу не є шкодою в розумінні частини 2 статті 22 ЦК України. Також, представник відповідача наголосила, що виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевих бюджетів, або бюджетних установ (боржників) здійснюється Головним управлінням Казначейства відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, у якому механізм стягнення з Державного бюджету України коштів, які до бюджету не надходили, а саме витрат на евакуацію транспортного засобу, його зберігання на спеціальному майданчику та сплаченого штрафу за вчинене адміністративне правопорушення, відсутній. Зауважила, що відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, наведеного у постанові від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин. При цьому, держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай орган, діями якого заподіяно шкоду. Разом із тим, Державна казначейська служба України чи її територіальний орган не є тим суб`єктом, який порушив права чи інтереси позивача, а тому будь-які збитки, понесені позивачем, внаслідок визнання їх обґрунтованими, слід відшкодовувати за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Додатково, представник позивача вказала, що позивач не надала суду жодного доказу спричинення їй моральної шкоди та не підтвердила наявність причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю відповідача та заявленою моральною шкодою в розмірі 10000,00 грн, як і не обґрунтувала сам розмір моральної шкоди. Крім того, представник відповідача звернула увагу суду на те, що позивач не надала належних доказів, на доведення обґрунтованості та співмірності її витрат на професійну правничу допомогу.

Вказана заява по суті справи надійшла на адресу суду 25 травня 2021 року.

02 червня 2021 року позивачем ОСОБА_1 подано до канцелярії суду відповідь на відзив Головного управління Державної казначейської служби України разом з доказами направлення її копій іншим учасникам справи, у якій позивач не погодилася з доводами представника відповідача ОСОБА_3 та просила суд ухвалити рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Крім того, 10 червня 2021 року від представника відповідача Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Фіщука В.С. на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в справі № 707/632/21 разом з доказами направлення його копій іншим учасникам справи, у якому останній заявлені позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні у зв`язку з недоведеністю, необґрунтованістю та безпідставністю.

Відповідач головний інспектор з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Тур О.О. правом на подачу відзиву на позов не скористався.

Ознайомившись із вказаними заявами по суті справи та доданими до них документами, суд зауважує, що, як зазначено вище, ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 05 квітня 2021 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

З даних рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень вбачається, що копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду отримані відповідачами Головним управлінням Державної казначейської служби України у місті Києві та Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 22 квітня 2021 року та 23 квітня 2021 року, відповідно.

Відтак, суд констатує, що відзиви на позовну заяву представниками відповідачів подано після закінчення процесуального строку, визначеного судом для їх подання. При цьому, заяв про продовження процесуальних строків представниками відповідачів подано не було.

Згідно з вимогами частин 5, 6 статті 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дотримання процесуальної форми, тобто вчинення процесуальних дій у порядку і в суворій послідовності, встановленій нормами КАС України, є неодмінною умовою законності судового рішення.

Відповідно до вимог частин 1 - 3 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Статтею 121 КАС України закріплено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Суд зауважує, що єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом заяв по суті справи з порушенням встановленого строку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у цьому випадку на представників відповідачів).

У постанові від 28 квітня 2021 року в справі № 640/3393/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Зважаючи на те, що відповідачі завчасно отримали копію позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду; були обізнані зі своїми процесуальними правами та строками їх реалізації з 22 квітня 2021 року та 23 квітня 2021 року; беручи до уваги той факт, що представниками відповідачів не доведено наявність об`єктивних обставин, які унеможливлювали своєчасне вчинення ними відповідних процесуальних дій, строк на вчинення яких закінчився 07 травня 2021 року та 11 травня 2021 року, відповідно, при цьому ними не подано клопотань про продовження процесуальних строків; суд дійшов висновку, що відзиви у встановлений судом строк не були подані представниками відповідачів без поважних причин, а тому, на підставі частини 6 статті 162 КАС України, вважає необхідним вирішити справу за наявними матеріалами.

За вказаних обставин відповідь на відзив Головного управління Державної казначейської служби України, що подана позивачем ОСОБА_1 до канцелярії суду 02 червня 2021 року, також не підлягає врахуванню судом.

До того ж, надаючи оцінку відповіді на відзив, суд зауважує, що відповідно до частини першої статті 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Відтак, суд констатує, що порядок провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності не передбачає подання заяв по суті справи, визначених ч. 2 ст. 159 КАС України, таких як відповідь на відзив та заперечення.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 11 червня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Фіщука В.С. про залишення позову без розгляду.

Відповідачів: Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); головного інспектора з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Тур Олександра Олеговича; а також Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві було належним чином повідомлено про розгляд справи, про що свідчать дані рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень.

Враховуючи, що клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а в матеріалах справи достатньо даних про їхні права та взаємовідносини, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частин четвертої статті 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За приписами статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставинв адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що 21 березня 2021 року головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Святошинського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Тур Олександром Олеговичем винесено постанову серії АС № , якою до ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що нею 21 березня 2021 року о 15 годині 56 хвилин на вул. Михайлівська, 21, в м. Києві залишено для стоянки транспортний засіб «Audi Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 , таким чином, що створює перешкоду для руху пішоходів або інших транспортних засобів, чим порушено пункт 15.10 д) Правил дорожнього руху /а.с. 92/.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 вбачається, що власником автомобіля марки «Audi Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 /а.с. 14/.

З копії акта огляду тимчасового затримання транспортного засобу від 21 березня 2021 року, складеного головним інспектором з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Тур Олександром Олеговичем, встановлено, що останнім 21 березня 2021 року відповідно до ст. 265-4 КУпАП здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу «Audi Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 , шляхом його доставлення для зберігання на спеціальний майданчик по вул. Набережна Лугова в м. Києві, у зв`язку з порушенням вимог п. 15.10 д Правил дорожнього руху України, ч. 3 ст. 122 КУпАП. Особу, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, не встановлено /а.с. 15/.

Згідно з копіями квитанцій за сплату від 21 березня 2021 року, що містяться в матеріалах справи, платником штрафу відповідно до постанови серії АС № від 21 березня 2021 року в розмірі 340 грн 00 коп., послуг евакуації автомобіля, державний номерний знак НОМЕР_1 , в сумі 1270 грн 00 коп., а також послуг за збереження транспортного засобу, державний номерний знак НОМЕР_1 , на спеціальному майданчику за одну добу, в розмірі 144 грн 00 коп., є ОСОБА_2 /а.с. 16/.

З копії роздруківки з доказової бази по адміністративному правопорушенню вбачається, що інспектор з паркування ОСОБА_4 21 березня 2021 року о 15 годині 56 хвилин зафіксував у режимі фотозйомки порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів по вул. Михайлівська, 21, у м. Києві щодо автомобіля марки «Audi Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 , суть порушення: транспортний засіб залишено для стоянки таким чином, що створює перешкоди для руху пішоходів або інших транспортних засобів; роз`яснення порушення: пункт 15.10 д ПДР України, ч. 3 ст. 122 КУпАП; сума штрафу: 680 грн. /а.с. 17/.

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 стверджує, що автомобілем марки «Audi Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 , у вказаний в постанові про адміністративне правопорушення час керувала вона і саме нею 21 березня 2021 року о 16 годині 59 хвилин, від імені власника автомобіля ОСОБА_2 , через сервіс онлайн-платежів, був сплачений штраф у розмірі 340 грн 00 коп. (комісія в розмірі 34 грн 00 коп.); послуги евакуації в розмірі 1270 грн 00 коп. (комісія в розмірі 127 грн 00 коп.), вартість зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику за одну добу в розмірі 144 грн 00 коп. (комісія 14 грн 40 коп.).

На підтвердження вказаних обставин позивачем додано копію її заяви від 21 березня 2021 року наступного змісту: «О 15 годині 49 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , ми припаркували на «аварійці» машину для екстреного виходу пошуку туалету, так як знаходжусь на останньому місяці вагітності, стало погано. В зв`язку з тим, що локдаун, туалет знайти було не легко, це зайняло якийсь час. Вийшовши до машини, побачила, що її вже немає, о 16:05. Машина стояла на «аварійці», я без курточки не мала змоги навіть знаходитися на вулиці. З евакуацією не згідна та зі штрафом. Прошу прийняти, що евакуація здійснювалася незаконно. Автомобіль не віддали, поки я не оплатила 1929 грн 40 коп. по АДРЕСА_2 . Прошу прийняти міри та розібратися в ситуації /а.с. 18/.

При цьому, зі змісту вказаної заяви ОСОБА_1 від 21 березня 2021 року не вбачається можливим встановити, з ким саме вони «припаркували на «аварійці» машину» та хто був за кермом транспортного засобу.

Відповідно до копії листка непрацездатності серії НОМЕР_3 позивач ОСОБА_1 станом на 23 квітня 2021 року перебувала на 30 тижні вагітності /а.с. 19/.

В оцінці доводів позивача суд вважає необхідним звернути увагу на таке:

За змістом частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частиною третьою статті 5 КАС України закріплено, що до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав, свобод та законних інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову факти, які обґрунтовують вимогу про захист прав, свобод чи законних інтересів. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Стаття 2 КАС України передбачає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.

Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, а за її статтею 13 на ефективний спосіб захисту прав.

Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Відтак, рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а, по-друге, оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи, шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд зобов`язаний свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то зазначити, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Згідно з вимогами частини першої статті 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Предметом розгляду даної справи є скасування постанови серії АС № від 21 березня 2021 року, винесеної головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Святошинського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Тур Олександром Олеговичем, якою до ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Як уже зазначалося, з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 вбачається, що власником автомобіля марки «Audi Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 .

Згідно з копіями квитанцій за сплату від 21 березня 2021 року, що містяться в матеріалах справи, платником штрафу відповідно до постанови серії АС № від 21 березня 2021 року в розмірі 340 грн 00 коп., послуг евакуації автомобіля, державний номерний знак НОМЕР_1 , в сумі 1270 грн 00 коп., а також послуг за збереження транспортного засобу, державний номерний знак НОМЕР_1 , на спеціальному майданчику за одну добу, в розмірі 144 грн 00 коп., є ОСОБА_2 .

Доводи позивача ОСОБА_1 про те, що автомобілем марки «Audi Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 , у вказаний в постанові про адміністративне правопорушення час керувала вона і саме нею 21 березня 2021 року о 16 годині 59 хвилин, від імені власника автомобіля ОСОБА_2 , через сервіс онлайн-платежів, були сплачені вищезазначені суми, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відтак, суд констатує, що у справі, яка розглядається, права позивача, яка діє у власних інтересах, жодним чином не порушені.

При цьому, суд виходить з того, що у ситуації, коли позивач не довів права на позов у матеріально-правому сенсі, суд не вправі робити висновок по суті позовних вимог про правомірність або неправомірність дій відповідачів.

Даний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 04 грудня 2019 року в справі № 910/15262/18, від 03 березня 2020 року в справі № 910/6091/19, від 08 квітня 2020 року в справі № 761/310/17, від 16 жовтня 2020 року в справі № 910/12787/17.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного, зважаючи на вимоги до ефективності захисту порушеного права, принципу неможливості захисту права, що не є порушеним, суд дійшов висновку про необхідність відмови у позові із підстав недоведеності факту порушення прав позивача без необхідності встановлення відповідності дій відповідачів вимогам законодавства.

Враховуючи, що у задоволенні заявлених позовних вимог відмовлено у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями ст.ст. 73, 74, 77, 241, 242, 296 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

У позові ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); головного інспектора з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Тур Олександра Олеговича; Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві; про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним тимчасовим затриманням транспортного засобу, незаконним притягненням до адміністративної відповідальності та накладенням адміністративного стягнення посадовою особою Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відмовити.

Судові витрати у справі залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Черкаський районний суд Черкаської області.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач 1: Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), місцезнаходження: вул. Леонтовича, 6, м. Київ; .

Відповідач 2: головний інспектор з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Тур Олександр Олегович, юридична адреса місця роботи: вул. Леонтовича, 6, м. Київ.

Відповідач 3: Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві, місцезнаходження: вул. Терещенківська, 11- а, м. Київ, .

Суддя: Т. А. Миколаєнко