Справа № 320/12452/20
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року м. Київ справа №320/12452/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ у Київській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

27 листопада 2020 р. до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління ПФУ у Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати противоправною бездіяльність відповідача, який не виконав постанову Кабінету Міністрів України №793 від 3 жовтня 2018 р. та не вніс зміни в систему персоніфікованого обліку в Пенсійному Фонді України щодо нарахування пенсійного та страхового стажу за клопотаннями позивача в повному обсязі, чим порушив норми п. 3 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із змінами та доповненнями від 3 жовтня 2017 р.;

- зобов`язати відповідача зарахували позивачу період в шість років з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. до трудового стажу як фізичній особі - підприємцю на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності та внести відповідні зміни до персональної облікової картки ОСОБА_1 в систему персоніфікованого обліку в Пенсійному Фонді України;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу період в сімнадцять років три місяці з 1 січня 2004 р. по 31 березня 2020 р., як фізичній особі-підприємцю на спрощеній системі оподаткування та внести відповідні зміни до персональної облікової картки ОСОБА_1 в систему персоніфікованого обліку в Пенсійному Фонді України;

- зобов`язати відповідача врахувати помісячно суми доходу зі сплати фіксованого та єдиного податків за період з 1 січня 2000 р. по 31 грудня 2003 р. відповідно до поданої довідки з ДПС від 14 травня 2020 року та внести відповідні зміни до персональної облікової картки ОСОБА_1 в систему персоніфікованого обліку в Пенсійному Фонді України;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок розміру пенсії з врахуванням змін як по пенсійному стажу, так і по сумі доходу та провести відповідну доплату до раніше отриманих пенсійних виплат, починаючи з 26 квітня 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем як особою, що займалася підприємницькою діяльністю, у повному обсязі та у встановленому порядку сплачувались внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що обумовлювало зарахування всіх цих періодів до страхового стажу. Проте, відповідач не у повному обсязі здійснив зарахування цих періодів та сплачених сум, не врахував довідку ГУ ДПС та дані за січень-березень 2020 р., що призвело до зменшення їх розміру та розміру пенсії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 2 грудня 2020 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання. Вказаною ухвалою суду встановлено відповідачу десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

28 грудня 2020 р. від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позову не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Стверджує, що відповідно до пенсійного законодавства розмір пенсії кожної особи визначається індивідуально і залежить від тривалості страхового стажу та величини одержуваного у період роботи заробітку. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий стаж. Стверджує, що 1 червня 2020 р. позивачу проведено перерахунок пенсії по стажу, а період здійснення підприємницької діяльності з 26 рудня 2001 р. по 31 грудня 2003 р. зараховано до страхового стажу на підставі довідки Головного управління ДПС у Київській області. Тому страховий стаж позивача становить 40 років 8 місяців 22 дня.

29 січня 2021 р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Зазначає, що належним доказом, яким підприємець, що здійснює підприємницьку діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування, може підтвердити свій стаж з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. може бути довідка про реєстрацію особи, як суб`єкта підприємницької діяльності, в період з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів. Стверджує, що у Пенсійного фонду України на момент перерахунку пенсії 1 червня 2020 р. були наявні відомості про сплачені позивачем внески по ЄСВ за січень - березень 2020 року. У зв`язку з цим вважає, що відзив відповідача є бездоказовим, необґрунтованим та таким, який не відповідає самій суті позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Київській області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач через електронний сервіс 9 січня 2020 р. звернувся до відповідача із зверненням, в якому просив зарахувати весь період з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2017 р. в трудовий стаж як фізичній особі-підприємцю та скоригувати дані по загальному трудовому стажу в електронному кабінеті за цей період.

29 січня 2020 р. листом відповідача № 48/П-ВП позивач було повідомлено, що Пенсійний фонд України запровадив новий сервіс із надання електронних документів з підтвердженням QR-кодом. Цим листом рішення про зарахування вказаних позивачем періодів до його стажу прийнято не було, але роз`яснено порядок реєстрації на вебпорталі Пенсійного фонду України та отримання електронних послуг Пенсійного фонду України за допомогою електронного цифрового підпису (ЕЦП), у т.ч. отримання таких електронних документів: індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5 та форма ОК-7), що містить інформацію про страховий стаж, заробітну плату та сплату страхових внесків страхувальниками; індивідуальні відомості (дані про трудовий та страховий стаж).

27 березня 2020 року позивач подав до ПФУ пакет документів щодо призначення пенсії за віком.

26 квітня 2020 р. позивачу призначено пенсію.

28 травня 2020 року позивач подав до ПФУ оновлений пакет документів для перерахунку раніше призначеної пенсії.

31 травня 2020 р. позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій зазначив, що 27 березня 2020 року до ПФУ через Портал було подано пакет документів щодо призначення пенсії за віком. З протоколу розрахунку вбачається, що довідку про заробітну плату до 30 червня 2000 року за 60 календарних місяців не враховано, а також не враховано документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 та постановою Кабінету Міністрів України №793 від 3 жовтня 2018 року, що призвело до невірного розрахунку та призначення пенсії з порушення його прав. 18 травня 2020 року до ПФУ через Портал ним було повторно подано додатковий пакет документів для перерахунку раніше призначеної пенсії. Результат розгляду - невмотивована відмова за надуманими обставинами (відсутність інформації в системі персоніфікованого обліку). 28 травня 2020 року до ПФУ знову було подано пакет документів для перерахунку раніше призначеної пенсії. 1 знову в протоколі про призначення пенсії не враховано повний стаж незалежно від сум сплати за 2004-2010 роки як фізичній особі-підприємцю. що перебуває на спрощеній системі оподаткування. У зв`язку з вищевикладеним позивач просив розібратися в даній ситуації та посприяти вирішенню спору у відповідності до чинного законодавства України.

19 червня 2020 р. позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій повідомив, що ним виявлено в періоди, стаж в яких зарахований з порушенням норм пп. 31 п.3 розділу 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Так, позивач відмітив наступні періоди: з квітня по вересень 2004 р., з травня по грудень 2005 р., з січня по грудень 2006 р., з січня по грудень 2007 р., з січня по грудень 2008 р., з січня по квітень 2009 р., грудень 2009 р., з січня по червень 2010 р.

16 червня 2020 р. відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивачу.

6 липня 2020 р. листом відповідача № 3985-6771/П-02/8-1000/20 позивача повідомлено, що 18 травня 2020 р. позивач звернувся до Головного управління з заявою про перерахунок пенсії та надав довідку, видану Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області від 14 травня 2020 р. про перебування на обліку як фізичної особи-підприємця із зазначенням інформації на якій системі оподаткування він працював. У зв`язку з відсутністю в додатку до довідки, виданої Головним управлінням ДПС у Київській області, підпису відповідальної особи та засвідчення печаткою, то для зарахування періоду здійснення підприємницької діяльності з грудня 2001 по грудень 2003 не було підстав.

Крім того, повідомив, що 28 травня 2020 р. позивач знову звернувся із заявою про перерахунок пенсії та надав довідку, видану ГУ ДПС у Київській області від 14 травня 2020 р. про перебування на обліку як фізичної особи-підприємця із зазначенням на якій системі оподаткування він працював та додаток за період з грудня 2001 по грудень 2003 року, який був завірений підписом та печаткою. Тому, 1 червня 2020 р. позивачу проведено перерахунок пенсії по стажу та період здійснення підприємницької діяльності з 26 грудня 2001 р. по 31 грудня 2003 р. зараховано до страхового стажу на підставі довідки Головного управління ДПС у Київській області. Страховий стаж склав 40 років 8 місяців 22 дні.

8 липня 2020 р. листом відповідача № 18591-17968/П-03/8-2800/20 позивача повідомлено про наступне: «відповідно до заяви від 28 травня 2020 р. та додатково наданих документів, з 1 червня 2020 р. проведено перерахунок пенсії з урахуванням до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 26 грудня 2001 р. по 31 грудня 2003 р.. Страховий стаж становить 40 років 8 місяців 22 дні (коефіцієнт страхового стажу - 0,40667).

До страхового стажу до 1 січня 2004 р. враховано період навчання, час проходження військової служби та періоди роботи на підставі документів, що містяться в матеріалах пенсійної справи. Страховий стаж за періоди після 1 січня 2004 р. враховано за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. За 5 років страхового стажу понад 35 років розмір Вашої пенсії збільшено на 5 відсотків мінімального розміру пенсії (як працюючій особі). Розмір пенсії з урахуванням доплати за понаднормовий стаж (81 грн. 90 коп.), складає 2280 грн. 85 коп. Доплату пенсії за період з 26 квітня 2020 р. по 30 червня 2020 р., з урахуванням виплачених сум, нараховано на відомості липня 2020 року.

Додатково повідомлено, що оскільки на час призначення пенсії відомості про страховий стаж та заробітну плату за період здійснення підприємницької діяльності за січень, лютий 2020 року були відсутні, зазначений період не враховано до страхового стажу та заробітної плати. Для проведення перерахунку пенсії з урахуванням періоду здійснення підприємницької діяльності з січень, лютий 2020 року слід звернутися до Головного управління з відповідною заявою. Перерахунок буде проведено з урахуванням вимог статті 45 Закону № 1058-ІV.».

28 серпня 2020 р. листом відповідача № 5387-8544/П-02/8-1000/20 позивача повідомлено, що за інформацією відділу з питань перерахунків пенсій № 6 управління застосування пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області страховий стаж становить - 40 років 8 місяців 22 дні, період здійснення підприємницької діяльності з 2004 по 2010 роки до страхового стажу зараховано пропорційно сплаченим страховим внескам.

Не погоджуючись з протиправною бездіяльністю відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Так, згідно ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року №2464-VI (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного рішення, далі - Закон №2464-VI), платниками єдиного внеску, зокрема є:

- роботодавці: 1) підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; 2) фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); 3) фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту);

- фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) ч. 1 ст. 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Приписами ч. 1 ст. 8 Закону №2464-VI передбачено, що розмір єдиного внеску для кожної категорії платників, визначених цим Законом, та пропорції його розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлюються з урахуванням того, що вони повинні забезпечувати застрахованим особам страхові виплати і соціальні послуги, передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; фінансування заходів, спрямованих на профілактику страхових випадків; створення резерву коштів для забезпечення страхових виплат та надання соціальних послуг застрахованим особам; покриття адміністративних витрат із забезпечення функціонування системи загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у ст. 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної ст. 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску. При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру.

Положеннями ст. 23 Закону №2464-VI на виконання своїх повноважень Пенсійний фонд та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування мають право безоплатно отримувати від органів доходів і зборів відомості про суми надходжень від сплати єдиного внеску, фінансових санкцій та суми коштів, перерахованих на їхні рахунки, а в разі виявлення розбіжностей - письмову інформацію про причини таких розбіжностей.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 25 Закону №2464-VI за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Вимогами ст. 21 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) встановлено, що органи Пенсійного фонду ведуть облік усіх застрахованих осіб та персоніфікований облік надходження страхових внесків, створюють і забезпечують функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять у тому числі і від роботодавців.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 21 Закону №1058-IV центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування надають Пенсійному фонду інформацію для ведення персоніфікованого обліку в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом за погодженням з фондами загальнообов`язкового державного соціальною страхування.

В силу ч. 2 ст. 24 Закону №1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004 - дати набрання чинності законом) - па підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Пунктом 1 Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 1998 року №794 (далі - Положення №794) визначено, що персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з вимогами п. 5 Положення №794 персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі - уповноважений орган).

Пунктом 16 Положення №794 встановлено, що на кожну фізичну особу відкривається персональна облікова картка, в якій використовується постійний індивідуальний ідентифікаційний номер Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів. Персональна облікова картка фізичної особи повинна мати таку структуру: частина персональної облікової картки, де зберігаються анкетні дані про фізичну особу: ідентифікаційний номер; прізвище, ім`я та по батькові; дата народження: місце народження; стать; адреса постійного місця проживання; серія і номер документа, з якого взято відомості до персональної облікової картки: громадянство; номер домашнього телефону (за згодою); частина персональної облікової картки, що відображає сплату страхового збору (внесків) та стаж роботи фізичної особи: ідентифікаційний номер роботодавця; рік, за який внесено відомості; тривалість трудової або іншої діяльності, яка зараховується до стажу роботи: сума заробітку (доходу), на який нараховується страховий збір (внески) на пенсійне страхування (помісячно); розмір страхового збору (внесків) на пенсійне страхування за відповідний місяць; відомості, які підтверджують наявність особливих умов праці, які дають право на пенсію на пільгових умовах.

За приписами п. 3 Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №10-1 від 18 червня 2014 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 8 липня 2014 року за №785/25562, далі - Положення №10-1), відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Нормами п. 8 Положення №10-1 передбачено, що у разі виявлення застрахованою особою некоректних відомостей в її обліковій картці (прізвище, ім`я, по батькові на поточний момент: реєстраційний номер облікової картки платника податків; дата народження, місце народження: стать; громадянство; серія та номер паспорта: номер телефону (за згодою): адреса місця проживання) ця особа може подати до територіального органу Пенсійного фонду України особисто або через представника анкету застрахованої особи для внесення / зміни / уточнення даних в Реєстр (і) застрахованих осіб (далі - Анкета) за формою згідно з додатком 2 до цього Положення та документи, що підтверджують внесення / зміну / уточнення даних та належність помилкових даних цій особі (паспорт (інший документ, що посвідчує особу), трудова книжка, документ, який підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків або право здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта).

Відповідно до вимог п. 1.1 розділу 1 Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - порядок № 22-1) заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до вимог п. 4.3 розділу 4 Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.

В аналогічному порядку після визначення Пенсійним фондом України розміру середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, здійснюється перерахунок пенсії у разі відсутності на дату призначення пенсії даних про середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески.

У разі якщо на дату звернення особи за перерахунком пенсії відповідно до частини четвертої статті 42 Закону в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про страховий стаж за двадцять четвертий місяць після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, за бажанням особи перерахунок пенсії проводиться за наявні місяці страхового стажу або після надходження відповідних даних за цей місяць за умови, якщо дані надійшли не пізніше трьох місяців від дня звернення за перерахунком пенсії. У цьому разі днем звернення за перерахунком пенсії є день приймання органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Відповідно до п. 5 ст. 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Надаючи оцінку доводам та аргументам, наведеним сторонами, суд враховує таке.

Судом встановлено, що відповідно до вимог наведених вище норм чинного законодавства (п. 5 ст. 45 Закону №1058-IV та п. 4.3 розділу 4 Порядку № 22-1) відповідач за наслідком розгляду заяв позивача про перерахунок пенсії, врахування тих чи інших періодів до страхового стажу у разі відмови повинен був прийняти рішення. Проте, матеріали справи не містять жодного такого рішення за наслідком розгляду відповідачем заяв позивача про перерахунок пенсії.

Разом з тим, в матеріалах справи наявне листування позивача з відповідачем, відповідно до якого позивачу листами відповідача було надано лише рекомендації, відповіді, внесено певні зміни до реєстру щодо врахування тих чи інших періодів стажу, здійснено перерахунок пенсії, проте не прийнято рішення щодо вказаних позивачем питань про врахування розміру доходу, тих чи інших періодів до страхового стажу та перерахунку пенсії з урахуванням нових вихідних даних.

Суд вважає, що за таких обставин позивач дійсно позбавлений можливості з`ясувати у який спосіб були вирішені його заяви та яке рішення за ними прийнято.

Позивач вважає, що відповідач вчинив протиправну бездіяльність щодо внесення змін в систему персоніфікованого обліку в Пенсійному Фонді України щодо нарахування пенсійного та страхового стажу за клопотаннями позивача в повному обсязі.

Надаючи оцінку цим позовним вимогам суд бере до уваги наступне. Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Як встановлено судом, звернення позивача відповідачем були розглянуті і надано відповіді позивачу, внесено окремі зміни до системи персоніфікованого обліку, за наслідками чого страховий стаж позивача збільшився і становить 40 років 8 місяців 22 дні, здійснено перерахунок раніше призначеної пенсії позивачу.

Отже, за таких обставин наведені у позові твердження позивача про бездіяльність відповідача є безпідставними і спростовується встановленими судом обставинами.

Разом з тим, судом встановлено, що за зверненнями позивача рішення у встановленому порядку відповідачем не приймалося.

Позивачем не заявлено вимоги про визнання бездіяльності протиправною в частині неприйняття вказаних рішень за його зверненнями. Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За загальним правилом суд не може виходити за межі позовних вимог, тобто не може застосовувати інший спосіб захисту, ніж зазначив позивач у позовній заяві. Вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З урахуванням обставин даної адміністративної справи суд визнає, що неприйняття відповідачем рішення за заявами позивача є протиправною бездіяльністю і в цій частині позовні вимоги суд задовольняє.

Оскільки вказані заяви позивача не були розглянуті по суті відповідачем із прийняттям рішення за наслідками їх розгляду, то ці заяви повинні бути розглянуті відповідачем у встановленому порядку із прийняттям передбаченого законом рішення.

Суд зазначає, що будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, повинні містити конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено.

Загальними вимогами, яким повинен відповідати акт індивідуальної дії, як акт правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість.

Вирішуючи спір, суд враховує, що у наданих позивачу листах відповідача відсутня будь-яка мотивація підстав та причин, з яких ті чи інші періоди не були враховані до страхового стажу чи враховані не в повному обсязі, а також не вказано, з яких причин відхилено аргументи позивача та норми права, на які він посилався у зверненні.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У даному випадку судом встановлено, що рішення суб`єкта владних повноважень відсутнє, а надані листи відповідача не містять чіткого визначення підстав та мотивів для відхилення та неврахування звернень позивача, що свідчить про їх необґрунтованість і протиправність.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У зв`язку з неналежним розглядом заяви позивача та не прийняттям рішення відповідачем суд вважає, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача здійснити повторний розгляд заяв позивача щодо зарахування періоду в шість років з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. до трудового стажу як фізичній особі - підприємцю на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, періоду в сімнадцять років три місяці з 1 січня 2004 р. по 31 березня 2020 р. до трудового стажу як фізичній особі - підприємцю на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, врахування помісячно суми доходу зі сплати фіксованого та єдиного податків за період з 1 січня 2000 р. по 31 грудня 2003 р. відповідно до поданої довідки з ДПС від 14 травня 2020 року та внесення відповідні зміни до персональної облікової картки позивача в систему персоніфікованого обліку в Пенсійному Фонді України та щодо проведення перерахунку розміру пенсії з врахуванням змін як по пенсійному стажу, так і по сумі доходу та проведення відповідних доплат до раніше отриманих пенсійних виплат, починаючи з 26 квітня 2020 року.

Оскільки згідно з приписами п.5 ст. 45 Закону №1058-IV та п.4.3 розділу 4 Порядку № 22-1 прийняття рішення за заявами віднесено до компетенції органу ПФУ, всі заяви та додані до них документи знаходяться у відповідача, то у цей час у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача у певний спосіб вирішувати заяви позивача. Суд також бере до уваги, що позивачем не надано до суду ті документи, які подавалися ним до відповідача і на неврахування яких він покликається у позовній заяві. За таких обставин суд позбавлений можливості дослідити ці документи. З огляду на наведене у задоволенні решти позовних вимог щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії за наслідками розгляду заяв позивача суд відмовляє.

Суд зазначає, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що відповідачем не належним чином здійснено розгляд заяв позивача, отже порушено права позивача на перерахунок пенсії та не дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

Наведене свідчить, що дії відповідача були протиправними. Право позивача на перерахунок пенсії порушено. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з платіжним дорученням від 24 листопада 2020 р. № 438 позивачем сплачено судовий збір на суму 840 грн. 80 коп.

Суд, керуючись ч. 3 ст. 139 КАС України, беручи до уваги результат вирішення спору щодо часткового задоволення позовних вимог присуджує позивачу 500 грн. 00 коп. понесених витрат по оплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління ПФУ у Київській області здійснити повторний розгляд заяв ОСОБА_1 щодо зарахування періоду в шість років з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. до трудового стажу як фізичній особі - підприємцю на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, періода в сімнадцять років три місяці з 1 січня 2004 р. по 31 березня 2020 р. до трудового стажу як фізичній особі - підприємцю на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, врахування помісячно суми доходу зі сплати фіксованого та єдиного податків за період з 1 січня 2000 р. по 31 грудня 2003 р. відповідно до поданої довідки з ДПС від 14 травня 2020 року та внесення відповідні зміни до персональної облікової картки ОСОБА_1 в систему персоніфікованого обліку в Пенсійному Фонді України та щодо проведення перерахунку розміру пенсії з врахуванням змін як по пенсійному стажу, так і по сумі доходу та проведення відповідних доплат до раніше отриманих пенсійних виплат, починаючи з 26 квітня 2020 року та прийняти рішення за цими заявами.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ПФУ у Київській області (код ЄДРПОУ - 22933548) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 500 (п`ятсот) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській обалсті, адреса: вул. Ярославська, 40, м. Київ, 04071, код ЄДРПОУ - 22933548.

Суддя Журавель В.О.

Дата складення рішення суду 14 червня 2021 року