Справа № 640/14886/21
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2021-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви в частині позовних вимог

11 червня 2021 року м. Київ № 640/14886/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1
до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

Перевіркою системи КП "ДСС" встановлено, що 06.05.2021 через підсистему "Електронний суд" від ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) надійшли матеріали із назвою Позовна заява, заявлена до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (м. Київ, проспект Любомира Гузара,7, 03165, код ЄДР: 22886300).

За вказаними матеріалами заявник просить (предмет позову):

- визнати дії відповідача (Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат) протиправними, які полягають у відмові нарахувати і виплатити недоплачену разову щорічну грошову допомогу до 5 травня у належному розмірі 5(п`яти) мінімальних пенсій за віком за 2020, 2021 роки, а саме: за 2020 рік у сумі 8190,00 грн., за 2021 рік у сумі 8845,00 грн. у відповідності до вимог статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII, Рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020, Постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у зразковій справі №440/2722/20 з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги;

- зобов`язати відповідача (Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат) нарахувати та виплатити недоплачену разову щорічну грошову допомогу до 5 травня у належному розмірі 5(п`яти) мінімальних пенсій за віком за 2020, 2021 роки, а саме: за 2020 рік у сумі 8190,00 грн., за 2021 рік у сумі 8845,00 грн., у відповідності до вимог статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII, Рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020, Постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у зразковій справі №440/2722/20 з урахуванням попередньо виплаченої суми грошової допомоги шляхом перерахування її на його особовий (картковий) рахунок за місцем отримання пенсії в установі Ощадбанку.

До суду матеріали з цього приводу надійшли 31.05.2021.

Ухвалою судді від 01.06.2021 матеріали із назвою позовна заява було залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліків позовної заяви.

Залишаючи позовну заяву без руху судом була звернута увага позивача на те, що враховуючи також набрання з 26.05.2021 чинності Законом України від 27 квітня 2021 року № 1416-IX, неподання позовної заяви та доданих до неї матеріалів у паперовій формі свідчить про недотримання вимог п. 15.1., 15.3. Розділу VII "Перехідні положення" КАС України, є недоліком звернення до суду, який слід усунути шляхом подання до суду позову з додатками (належним чином засвідченими) на паперових носіях, у т.ч. для учасників справи.

Крім того, була звернута увага на те недотримання позивачем строків звернення до суду, оскільки з даним позовом позивач звернувся до суду поза межами шестимісячного строку, передбаченого ч. 2 ст. 122 КАС України. При цьому, заяви про поновлення пропущеного строку звернення з адміністративним позовом до суду позовна заява не містить, а також доказів на підтвердження поважності таких причин суду не надано.

Відтак, позивачу не усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно було подати позовну заяву у паперовій формі (вигляді) разом з додатками до неї відповідно до кількості учасників справи, а також заяву про поновлення строку звернення до суду в частині вимог за 2020 рік з наданням доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду.

10.06.2021 позивачем на усунення недоліків позовної заяви надано позовну заяву з доданими до неї документами відповідно до кількості учасників справи.

Також позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду з даним позовом. В обґрунтування причин поважності строку звернення до суду з даним позовом позивач зазначає, що згідно ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Додає, що у відповідності до Закону Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі № 607/7919/17 встановив, що: « 30 вересня 2016 року - встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована, з огляду на що перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30.09.2016».

Зазначає, що вказана правова позиція відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 473/2190/17. В ухвалі Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 640/1400/20 зазначено, що а) Верховний Суд за допомогою загальної правозастосовної діяльності дозволяє досягнути індивідуального блага з урахуванням того, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; б) призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права.

Відтак, на думку позивача, до 13.01.2021 (дати постанови Великої Палати Верховного Суду щодо розгляду апеляційної заяви) правова позиція Верховного Суду у зразковій справі не набула законної сили і його вимоги до відповідача бути б недостатньо обґрунтованими та завчасними. Проте, 6-місячний строк для подання позову закінчувався 30.03.2021, тобто, через 2,5 місяці, протягом яких він мав можливість подати позов з урахуванням позиції Верховного Суду.

Однак позивач наголошує, що своєчасній подачі позову до спливу 6 місячного терміну (з 30.09.2020 по 30.03.2021), завадило також те, що у цей період позивач і його дружина захворіли на «COVID-19». У якості доказу надає результати аналізу дружини щодо появи антитіл IgG після одужання від 29.12.2020, як наслідок перенесеної хвороби у грудні 2020 року, та довідку сімейного лікаря про його перебування у контакті з хворою.

При цьому пояснює, що у січні 2021 року характерні ознаки «COVID-19» з`явилися і у позивача. Його тестування після одужання не здійснювалось. Зазначає, що результат аналізу дружини від 29.12.2020 є позитивним, а його результат аналізу від 05.06.2021 є негативним, що свідчить про те, що тітри антитіл з часом зменшуються до рівня «негативний». Рівень сатурації під час хвороби не знижувався до критичного, а тому лікування проходило без госпіталізації до лікувального закладу. Лікування та наступне відновлення (самоізоляція) здоров`я, у тому числі поза межами м Києва, потребувало додаткового часу. При цьому, наслідком його захворювання на «COVID-19» стало загострення хронічних захворювань, спричинених, зокрема, тропічною малярією (подібний перебіг захворювання) під час проходження військової служби.

Додає, що загальновідомо, що запровадженні в Україні протиепідеміологічні заходи впливають на процесуальні строки і вони зазнали певних коригувань, зокрема, згідно Закону України № 731-IX від 18.06.2020, а тому, вважає, що і коригування строку звернення до суду в даних умовах карантину є об`єктивно обґрунтованим і таким, що сприятиме ефективному судовому захисту соціальних прав учасника бойових дій.

На думку позивача, наведене доводить, що його поведінка упродовж 6 місяців для звернення до суду не була пасивною, карантинні обмеження, зокрема, акцентовано поширювались на осіб віком « 60+», а тому, за твердженням позивача, підстави пропуску строку звернення до суду є поважним.

Разом з тим, щодо строку звернення до суду з даним позовом, то суд зазначає, що причини пропуску строку звернення до суду, що викладені у заяві про поновлення строку звернення до суду, є неповажними.

Так, згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Частиною 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Тобто, суд звертає увагу позивача на те, що шестимісячний строк звернення до суду починає свій перебіг саме з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, з наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Суд звертає увагу позивача на те, що дотримання строку звернення до суду, не є формальним ставленням суду до учасників справи. Ігнорування або неправильне застосування строків звернення до суду, призведе до порушення принципу правової визначеності, як складової верховенства права та, відповідно не забезпечення належного відправлення правосуддя.

Так, як вже було зазначено судом позивач просить суд: 1) визнати дії відповідача (Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат) протиправними, які полягають у відмові нарахувати і виплатити недоплачену разову щорічну грошову допомогу до 5 травня у належному розмірі 5(п`яти) мінімальних пенсій за віком за 2020, 2021 роки, а саме: за 2020 рік у сумі 8190,00 грн., за 2021 рік у сумі 8845,00 грн. у відповідності до вимог статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII, Рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020, Постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у зразковій справі №440/2722/20 з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги та 2) зобов`язати відповідача (Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат) нарахувати та виплатити недоплачену разову щорічну грошову допомогу до 5 травня у належному розмірі 5(п`яти) мінімальних пенсій за віком за 2020, 2021 роки, а саме: за 2020 рік у сумі 8190,00 грн., за 2021 рік у сумі 8845,00 грн., у відповідності до вимог статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII, Рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020, Постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у зразковій справі №440/2722/20 з урахуванням попередньо виплаченої суми грошової допомоги шляхом перерахування її на його особовий (картковий) рахунок за місцем отримання пенсії в установі Ощадбанку.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Статтею 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Відтак, суд звертає увагу позивача на те, що разова грошова допомога отримується особами щороку до 5 травня, а у разі неотримання такої грошової допомоги або отримання її у меншому розмірі особа має знати або повинна дізнатися про порушення своїх прав та інтересів, що надавало такій особі право на звернення, у строк до 30 вересня, до органів праці та соціального захисту населення для виплати такої допомоги у повному розмірі.

Вказана правова позиція відповідає правовій позиції викладеній у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 607/7919/17 та від 14.08.2018 у справі № 473/2190/17.

Тобто, 30.09.2020 - встановлений законом кінцевий строк, до якого позивач міг звернутися за отриманням такої допомоги та, за наявності такого звернення особи до центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у строк до 30.09.2020 та не отримання ним до 30.09.2020 виплати йому такої допомоги шестимісячний строк звернення до суду, в такому випадку, обраховувався б з 30.09.2020.

Натомість у разі не звернення учасником бойових дій із заявою до 30 вересня відповідного року щодо отримання виплати, шестимісячний строк звернення до суду обраховується з дня, до якого учасникам бойових дій мала б бути виплачена разова грошова допомога, тобто до 05 травня.

Суд звертає увагу позивача на те, що спірна виплата є регулярною та виплачується один раз на рік, тому, про порушення своїх прав позивач мав дізнатися до 05 травня, отримавши щорічну грошову допомогу за 2020 рік у розмірі, меншому від встановленого законодавством.

Така правова позиції узгоджується із позицією Шостого апеляційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 14.01.2021 у справі № 640/24111/20.

Між тим, матеріали позовної заяви не містять жодних доказів звернення позивача до відповідача із заявою у строк до 30 вересня 2020 року щодо доплати їй недоотриманої до 05 травня 2020 року разової грошової допомоги за 2020 рік.

Таким чином, в даному випадку, зважаючи на те, що матеріали позовної заяви не містять доказів звернення позивача до відповідача із заявою у строк, передбачений ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», для отримання такої виплати, шестимісячний строк звернення до суду почав свій перебіг 05.05.2020 та сплинув 05.11.2020.

При цьому, варто зауважити, що одноразову грошову допомогу у розмірі 1390,00 грн. позивачу було виплачено до 05 травня 2020 року, тобто про порушення своїх прав позивач знав або міг дізнатися 05 травня 2020 року з моменту отримання ним одноразової грошової виплати у меншому розмірі.

Натомість як вже було зазначено судом, позивач звернувся до суду лише 31.05.2021, тобто із пропуском шестимісячного строку звернення до суду, передбаченого ч. 2 ст. 122 КАС України.

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів неможливості позивача у строк, починаючи з 05.05.2020 звернутися до органів праці та соціального захисту населення для виплати такої допомоги у повному розмірі щодо доплати йому разової грошової допомоги у повному розмірі, а також відсутні докази неможливості звернення до суду у шестимісячний строк, починаючи з 05.05.2020.

При цьому, суддею приймається до уваги ті обставини, що дружина позивача у грудні 2020 році перехворіла на «COVID-19», що підтверджується результатом аналізу дружини щодо появи антитіл IgG після одужання від 29.12.2020 та довідкою сімейного лікаря від 09.06.2021, відповідно до якої у період з 14.12.2021 по 29.12.2020 позивач перебував у контакті з хворою дружиною, однак суддя звертає увагу позивача на те, що таке захворювання відбулося вже після спливу шестимісячного строку, передбаченого для звернення до суду з даним позовом, оскільки за відсутності звернення позивача до відповідача із заявою до 30.09.2020 щодо виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги у належному розмірі, такий строк звернення до суду вичерпав свою дію 05.11.2020.

В той же час, необґрунтованими є доводи позивача про те, що він також у січні 2021 року захворів на «COVID-19», оскільки на підтвердження вказаних доводів, позивачем не надано суду жодних у розумінні ст. 73 КАС України доказів, які б підтвердили вказані обставини.

Крім того, безпідставними також є посилання позивача на те, що наслідком його захворювання на «COVID-19» стало загострення хронічних захворювань, спричинених, зокрема, тропічною малярією (подібний перебіг захворювання) під час проходження військової служби, оскільки позивачем не надано суду жодних у розумінні ст. 73 КАС України доказів, які б підтвердили вказані обставини, зокрема, звернення позивача до закладів охорони здоров`я з приводу зазначених ним обставин.

Щодо посилання позивача на те, що загальновідомо, що запровадженні в Україні протиепідеміологічні заходи впливають на процесуальні строки і вони зазнали певних коригувань, зокрема, згідно Закону України № 731-IX від 18.06.2020, а тому, вважає, що і коригування строку звернення до суду в даних умовах карантину є об`єктивно обґрунтованим і таким, що сприятиме ефективному судовому захисту соціальних прав учасника бойових дій, то суд зазначає про наступне.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239) «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12.03.2020 до 24.04.2020 на усій території України встановлено карантин.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 291 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 шляхом заміни у пункті 1 цифр і слова « 24 квітня» цифрами і словом « 11 травня».

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 № 343 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 шляхом заміни у пункті 1 цифри і слово « 11 травня» замінити цифрами і словом « 22 травня».

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211, продовжено з 22 травня 2020 року до 22 червня 2020 року.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 500 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392, якими цифри і слово « 22 червня» замінено цифрами і словом « 31 липня».

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211, продовжено з 22 липня 2020 року до 31 серпня 2020 року.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України доповнено пунктом 3, яким встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Разом з тим, 18.06.2020 Верховною Радою України прийнято Закон України № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», пунктом 2 якого встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

16.07.2020 вказаний Закон опубліковано у Голосі України №№ 119-120 та в Урядовому кур`єрі за № 135, з огляду на що 17.07.2020 Закон України № 731-IX набрав чинності.

Відтак, строки, лише які були продовжені Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX, закінчилися 06.08.2020, тобто після спливу 20-ти днів після набрання чинності Закону України від 18.06.2020 № 731-IX. Разом з тим, перебіг шестимісячного строку звернення до суду у позивача закінчився поза межами дії Закону України № 540-IX від 30 березня 2020 року.

При цьому, суддя також акцентує увагу на тому, що відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Так, Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Принципом адміністративного судочинства є верховенство права, тоді як пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо захисту його прав та обов`язків. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за адміністративним позовом, однак це право не є абсолютним та може бути реалізовано лише у тому випадку, коли особою, яка звертається до суду, дотримано певні норма національного законодавства в частині вимог, передбачених для подання позовної заяви, у тому числі щодо дотримання учасником строку, визначеного національним законодавством для звернення до суду, що свідчить про забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, як складової верховенства права.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. У разі порушення такого строку та недотримання принципу юридичної визначеності зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що такий строк звернення до суду може бути обмеженим.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, враховуючи вищевказане, суд не вбачає обґрунтованих підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними в частині позовних вимог щодо: 1) визнання дії відповідача (Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат) протиправними, які полягають у відмові нарахувати і виплатити недоплачену разову щорічну грошову допомогу до 5 травня у належному розмірі 5(п`яти) мінімальних пенсій за віком за 2020 рік, а саме: за 2020 рік у сумі 8190,00 грн., у відповідності до вимог статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII, Рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020, Постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у зразковій справі №440/2722/20 з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги та 2) зобов`язання відповідача (Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат) нарахувати та виплатити недоплачену разову щорічну грошову допомогу до 5 травня у належному розмірі 5(п`яти) мінімальних пенсій за віком за 2020 рік, а саме: за 2020 рік у сумі 8190,00 грн., у відповідності до вимог статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII, Рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020, Постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у зразковій справі №440/2722/20 з урахуванням попередньо виплаченої суми грошової допомоги шляхом перерахування її на його особовий (картковий) рахунок за місцем отримання пенсії в установі Ощадбанку.

Отже, враховуючи пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин в цій частині, та беручи до уваги те, що позивачем не наведено інших причин поважності пропуску строку звернення до суду, суд приходить до висновку, що причини пропуску звернення до суду позивача в частині вимог щодо визнання протиправними дій та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити недоплачену разову щорічну грошову допомогу до 5 травня у належному розмірі 5(п`яти) мінімальних пенсій за віком за 2020 рік, є неповажними та, як наслідок суд не вбачає належних підстав для поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Згідно з п.п. 1, 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк та у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відтак позовна заява підлягає поверненню позивачу в частині позовних вимог:

1) визнання дії відповідача (Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат) протиправними, які полягають у відмові нарахувати і виплатити недоплачену разову щорічну грошову допомогу до 5 травня у належному розмірі 5(п`яти) мінімальних пенсій за віком за 2020 рік, а саме: за 2020 рік у сумі 8190,00 грн., у відповідності до вимог статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII, Рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020, Постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у зразковій справі №440/2722/20 з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги;

2) зобов`язання відповідача (Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат) нарахувати та виплатити недоплачену разову щорічну грошову допомогу до 5 травня у належному розмірі 5(п`яти) мінімальних пенсій за віком за 2020 рік, а саме: за 2020 рік у сумі 8190,00 грн., у відповідності до вимог статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII, Рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020, Постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у зразковій справі №440/2722/20 з урахуванням попередньо виплаченої суми грошової допомоги шляхом перерахування її на його особовий (картковий) рахунок за місцем отримання пенсії в установі Ощадбанку.

Керуючись ст. 160, 169, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

1. Причини пропуску строку звернення до суду, що викладені у заяві про поновлення строку звернення до суду в частині позовних вимог, визнати неповажними.

2. Відмовити позивачу у поновленні пропущеного строку звернення до суду в частині пазових вимог.

3. Позовну заяву, в частині позовних вимог:

- визнання дії відповідача (Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат) протиправними, які полягають у відмові нарахувати і виплатити недоплачену разову щорічну грошову допомогу до 5 травня у належному розмірі 5(п`яти) мінімальних пенсій за віком за 2020 рік, а саме: за 2020 рік у сумі 8190,00 грн., у відповідності до вимог статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII, Рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020, Постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у зразковій справі №440/2722/20 з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги;

- зобов`язання відповідача (Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат) нарахувати та виплатити недоплачену разову щорічну грошову допомогу до 5 травня у належному розмірі 5(п`яти) мінімальних пенсій за віком за 2020 рік, а саме: за 2020 рік у сумі 8190,00 грн., у відповідності до вимог статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII, Рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020, Постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у зразковій справі №440/2722/20 з урахуванням попередньо виплаченої суми грошової допомоги шляхом перерахування її на його особовий (картковий) рахунок за місцем отримання пенсії в установі Ощадбанку, повернути позивачу (вважати повернутою).

4. Копію ухвали про повернення позовної заяви в частині позовних вимог надіслати особі, яка звернулася із позовною заявою.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до ч. 7 ст. 169 КАС України ухвала може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін