Справа № 280/4389/21
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2021-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

11 червня 2021 року Справа № 280/4389/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринов Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «БЕРТІ» (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Франка-Новоросійська, 2/40, ) до Приватного виконавця Виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микити Андрійовича (69044, Запорізька обл., м. Запоріжжя, Профспілок майдан, 5, оф. 220, 224) про визнання протиправними дії та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «БЕРТІ» (далі позивач) до Приватного виконавця Виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микити Андрійовича (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії приватного виконавця Безмагоричних Микити Андрійовича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№65563932 від 25 травня 2021 року

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65563932 від 25 травня 2021 року, винесену приватним виконавцем Безмагоричним Микитою Андрійовичем на підставі виконавчого напису №179, вчиненого 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інесою Володимирівною.

Ухвалою судді від 01 червня 2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а судове засідання призначено на 08 червня 2021 року.

Позовна заява обґрунтована тим, що при ознайомлені з матеріалами виконавчого провадження було з`ясовано, що в матеріалах виконавчого провадження немає виконавчого напису нотаріуса № 179 від 24 травня 2021року. За цим номером існує документ протест векселя про не оплату. Вказує, що протест векселя про неоплату виходячи з приписів статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» не є виконавчим документом, а відтак не є рішенням, що підлягає примусовому виконанню. Таким чином у порушення Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем безпідставно відкрито виконавче провадження про, що винесено постанову №65563932 від 25 травня 2021 року па підставі виконавчого напису №179 виданою 24 травня 2021 року. Також вказує, що дака дія приватного виконавця, як відкриття виконавчого провадження на підставі неіснуючого виконавчого документа, не може вважатися опискою чи помилкою у розумінні Закону України «Про виконавче провадження».

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, 09 червня 2021 року до суду подав заперечення на відзив.

Приватний виконавець Виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микита Андрійович проти позовної заяви заперечив з підстав викладених у письмовому відзиві вх.№32415 від 07 червня 2021 року, відповідно до якого зазначає, що згідно до пунктом 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні приватним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова. Вказує, що 01 червня 2021 року приватним виконавцем було винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних та змінено номер виконавчого напису замість №179 вказано №180. Таким чином на момент отримання відповідачем ухвали Запорізького окружного адміністративного суду №280/4389/21 від 01 червня 2021 року вже самостійно було усунуто порушення.

У відзиві просить суд закрити провадження по справі на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України.

08 червня 2021 року відповідач до суду надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження.

Розглядаючи справу, судом встановлено наступне.

24 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інесою Володимирівною видано виконавчий напис №180, відповідно до якого запропоновано стягнути з Приватного акціонерного товариства «БЕРТІ» на користь ТОВ «Маркет Груп Бердянськ» плату у розмірі 5 437 381,77 грн.

25 травня 2021 року ТОВ «Маркет Груп Бердянськ» звернулося із заявою про примусове виконання рішення до приватного виконавця Безмагоричного Микити Андрійовича, в якій просив прийняти до виконання виконавчий напис нотаріуса від 24 травня 2021 року.

25 травня 2021 року приватним виконавцем Безмагоричним Микитою Андрійовичем на підставі виконавчого напису №179 від 24 травня 2021 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №ВП65563932.

Позивач не погоджуючись із прийнятою постановою звернувся до суду з позовною заявою.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Порядок вчинення виконавчих написів регулювався Законом України «Про нотаріат».

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (стаття 88 Закону).

Зміст виконавчого напису визначений статтею 89 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої, у виконавчому написі повинні зазначатися:

дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис;

найменування та адреса стягувача;

найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб);

строк, за який провадиться стягнення;

суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення;

розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника;

номер, за яким виконавчий напис зареєстровано;

дата набрання юридичної сили;

строк пред`явлення виконавчого напису до виконання.

Аналогічні вимоги до змісту виконавчого напису містяться і в пункті 4 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012.

Отже, зміст вказаних норм, дає підстави для висновку, що у виконавчому написі нотаріус зобов`язаний вказати номер, за яким виконавчий напис зареєстровано.

За правилами частини 1 статті 26 КАС України визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно з пунктом 3 частиною 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до матеріалів справи судом досліджено, що 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інесою Володимирівною видано виконавчий напис за №180.

Так, 25 травня 2021 року ТОВ «Маркет Груп Бердянськ» звернулося із заявою про примусове виконання рішення до приватного виконавця Безмагоричного Микити Андрійовича, в якій просив прийняти до виконання виконавчий напис нотаріуса від 24 травня 2021 року, однак виконавче провадження приватним виконавцем відкрито за виконавчим написом нотаріуса №179 від 24 травня 2021 року.

Таким чином, приватним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено невідний номер виконавчого напису нотаріуса.

За змістом абзацу 3 частини 3 статті 74 Закону № 1404-VIII визначено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Після звернення позивача до суду, приватним виконавцем винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 01 червня 2021 року, відповідно до якої вніс зміни (доповнення) в автоматизовану систему виконавчого провадження, а саме замість №ВД:179 зазначив №ВД:180.

Так, механізм функціонування автоматизованої системи виконавчого провадження визначає Положення «Про автоматизовану систему виконавчого провадження», розроблене відповідно до вимог Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Положення «Про автоматизовану систему виконавчого провадження» визначено, що внесення змін, видалення реєстраційних даних вхідної та вихідної кореспонденції, у тому числі виконавчих документів, не допускаються, крім випадків виправлення технічних помилок, описок чи доповнення реєстраційних даних відомостями, отриманими під час проведення виконавчих дій, про що виноситься відповідна постанова.

Таким чином, як і закон та і вищевказане положення допускає внесення виправлень, однак з відповідним застереженням, що виправлення повинні вноситись лише до реєстраційних даних.

Визначення терміну реєстраційних даних, ані Положення «Про автоматизовану систему виконавчого провадження», ані Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» не містять, однак регулюється питання про реєстрацію виконавчого документа.

Так відповідно до пунктів 1, 2 розділу ІІ Положення «Про автоматизовану систему виконавчого провадження» визначено, що вхідна кореспонденція, в тому числі виконавчі документи, приймається й опрацьовується відповідальною особою органу державної виконавчої служби (приватним виконавцем, помічником або відповідальною особою приватного виконавця) і реєструється у Системі в день її надходження, крім виконавчих документів, виданих у формі електронних документів, реєстрація яких здійснюється у Системі автоматично. У разі наявності технічних підстав, що унеможливлюють роботу Системи, реєстрація вхідної кореспонденції здійснюється невідкладно після відновлення функціонування Системи.

Під час реєстрації виконавчого документа до Системи вносяться такі відомості зокрема назва виконавчого документа, дата й номер видачі.

Аналіз вищевикладених норм дає суду підстави вважати, що допущення помилок у номері виконавчого документа не є безумовною підставою для скасування постанови про відкриття провадження у справі, а надає право заявнику звернутися до виконавця із заявою про виправлення відповідної помилки.

Слід зазначити, що до заяви про відкриття виконавчого провадження заявником надано саме виконавчий напис нотаріуса №180 від 24 травня 2021 року.

Отже, розглядаючи справу по суті, суд приходить до висновку про те, що стаття 74 Закону № 1404-VIII спрямована на надання можливості виконавцю виправити помилки, що викладені у процесуальних документах в рамках виконавчого провадження, які при цьому б не змінювали змісту документу.

Суд зауважує, що помилка у номері виконавчого напису зазначеного у постанові про відкриття виконавчого провадження від 25 травня 2021 року не змінює змісту такої постанови, оскільки виправлення, або навіть допущена помилка у розглядуваному випадку не змінює сторін виконавчого провадження або розмір стягнення та предмет арешту.

Таким чином, оскільки при відкритті виконавчого провадження приватний виконавець допустив помилку, яка по своїй суті не несе негативних наслідків для боржника, то суд вважає що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП№65563932 від 25 травня 2021 року не може бути скасована на підставах визначених позивачем.

У контексті оцінки доводів суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, Верховний Суд вважає, що ключові аргументи позовної заяви отримали достатню оцінку.

Щодо посилання позивача на те, що діями приватного виконавця (винесення постанов про накладення штрафу та інше) після відкриття виконавчого провадження, судом не приймається до уваги, оскільки судом може надаватися лише правова оцінка дій виконавця щодо відкриття виконавчого провадження.

Інші дії які вчинені виконавцем після виконавчого провадження є поза межами розгляду предмету спору по справі.

Також, правомірність внесення виправлень у свої рішення виконавцем, підтверджено Верховним судом у постанові №814/758/17 від 16 жовтня 2021 року.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з урахуванням вище викладеного, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності дійшов висновку, що відповідачем доведено законність та обґрунтованість прийнятого рішення, тому з огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є недоведеними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В силу статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 77, 139, 241-245 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «БЕРТІ» (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Франка-Новоросійська, 2/40, ) до Приватного виконавця Виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микити Андрійовича (69044, Запорізька обл., м. Запоріжжя, Профспілок майдан, 5, оф. 220, 224) про визнання протиправними дії та скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 11 червня 2021 року.

Суддя Д.В. Татаринов