Справа № 520/3086/2020
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 р.Справа № 520/3086/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Григорова А.М. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Харківський приладобудівний завод ім.Т.Г.Шевченка" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., м. Харків, повний текст складено 20.07.20 року по справі № 520/3086/2020

за позовом Державного підприємства "Харківський приладобудівний завод ім.Т.Г.Шевченка"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Харківський приладобудівний завод ім.Т.Г.Шевченка" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Харківській області № 1 від 23.01.2020 року про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу;

визнати противоправною бездіяльність Головного управління ДПС в Харківській області щодо не визнання податкового боргу Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка» безнадійним та не проведення його списання.

зобов`язати Головне управління ДПС в Харківській області провести списання безнадійного податкового боргу Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка» зі строком давності понад 1095 днів за період з 01 липня 2012 року по 02 березня 2017 року :

- з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення (платіж 85 ) - в загальній сумі 19 273,31 грн.;

- з рентної плати за спецвикористання води (крім рентної плати за спецвикористання води водних об`єктів місцевого значення) (платіж 85 ) в загальній сумі 130 775,73 грн.;

- з пені за порушення термінів розрахунку у сфері ЗЕД, невик. зобов`язань, та ш/с за порушення вимог валютного законодавства (платіж 30 ) в загальній сумі 22 152,67 грн.;

- з земельного податку з юридичних осіб (платіж 50 ) - в загальній сумі 91046,03 грн.;

- з земельного податку з юридичних осіб (платіж 51 ) - в загальній сумі 22880,00 грн.;

- з земельного податку з юридичних осіб (платіж 50 ) - в загальній сумі 6773302,29 грн.;

- з екологічного податку, який справляється за викид в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення (крім викидів в атмосферу ДВООК) (платіж 00) в загальній сумі 103,59 грн.;

- з надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти (платіж 85 ) в загальній сумі 11 623,67 грн.;

- з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (платіж 00) в загальній сумі 4 331 499,56 грн.

зобов`язати Головне управління ДПС в Харківській області здійснити коригування показників стану розрахунків з бюджетом в інтегрованих картках платника податків Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка» у зв`язку із списанням безнадійного податкового боргу:

- з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення (платіж 00) - в загальній сумі 19 273,31 грн.;

- з рентної плати за спецвикористання води (крім рентної плати за спецвикористання води водних об`єктів місцевого значення) (платіж 85 ) в загальній сумі 130 775,73 грн.;

- з пені за порушення термінів розрахунку у сфері ЗЕД, невик. зобов. на шс за порушення вимог валютного законодавства (платіж 30 ) в загальній сумі 22 152,67 грн.;

- з земельного податку з юридичних осіб (платіж 50 ) - в загальній сумі 91046,03 грн.;

- з земельного податку з юридичних осіб (платіж 51 ) - в загальній сумі 22880,00 грн.;

- з земельного податку з юридичних осіб (платіж 50 ) - в загальній сумі 6773302,29 грн.;

- з екологічного податку, який справляється за викид в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення (крім викидів в атмосферу ДВООК) (платіж 85 ) в загальній сумі 103,59 грн.;

- з надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти (платіж 85 ) в загальній сумі 11 623,67 грн.;

- з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (платіж 30 ) в загальній сумі 4 331 499,56 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 року у задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка" відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство "Харківський приладобудівний завод ім.Т.Г.Шевченка" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі № 820/3086/2020 від 13.07.2020р. частково, з урахуванням постанови Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.13 року по справі № 820/2478/13-а, та прийняти нове рішення, яким:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Харківській області № 1 від 23.01.2020 року про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу;

визнати противоправною бездіяльність Головного управління ДПС в Харківській області щодо не визнання податкового боргу Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка» безнадійним та не проведення його списання.

зобов`язати Головне управління ДПС в Харківській області провести списання безнадійного податкового боргу Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка» зі строком давності понад 1095 днів за період з 01 липня 2012 року по 02 березня 2017 року :

- з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення (платіж 85 ) - в загальній сумі 18 253,31 грн.;

- з рентної плати за спецвикористання води (крім рентної плати за спецвикористання води водних об`єктів місцевого значення) (платіж 85 ) в загальній сумі 130 775,73 грн.;

- з пені за порушення термінів розрахунку у сфері ЗГД, невик. зобов`язань, та ш/с за порушення вимог валютного законодавства (платіж 30 ) в загальній сумі 22 152,67 грн.;

- з земельного податку з юридичних осіб (платіж 50 ) - в загальній сумі 91046,03 грн.;

- з земельного податку з юридичних осіб (платіж 51 ) - в загальній сумі 22880,00 грн.;

- з земельного податку з юридичних осіб (платіж 50 ) - в загальній сумі 6309168,44 грн.;

- з екологічного податку, який справляється за викид в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення (крім викидів в атмосферу ДВООК) (платіж 00) в загальній сумі 103,59 грн.;

- з надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти (платіж 85 ) в загальній сумі 11 623,67 грн.;

- з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (платіж 00) в загальній сумі 3 783 855,56 грн.

зобов`язати Головне управління ДПС в Харківській області здійснити коригування показників стану розрахунків з бюджетом в інтегрованих картках платника податків Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка» у зв`язку із списанням безнадійного податкового боргу:

- з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення (платіж 00) - в загальній сумі 19 273,31 грн.;

- з рентної плати за спецвикористання води (крім рентної плати за спецвикористання води водних об`єктів місцевого значення) (платіж 85 ) в загальній сумі 130 775,73 грн.;

- з пені за порушення термінів розрахунку у сфері ЗЕД, невик. зобов. на шс за порушення вимог валютного законодавства (платіж 30 ) в загальній сумі 22 152,67 грн.;

- з земельного податку з юридичних осіб (платіж 50 ) - в загальній сумі 91046,03 грн.;

- з земельного податку з юридичних осіб (платіж 51 ) - в загальній сумі 22880,00 грн.;

- з земельного податку з юридичних осіб (платіж 50 ) - в загальній сумі 6309168,44 грн.;

- з екологічного податку, який справляється за викид в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення (крім викидів в атмосферу ДВООК) (платіж 85 ) в загальній сумі 103,59 грн.;

- з надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти (платіж 85 ) в загальній сумі 11 623,67 грн.;

- з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (платіж 30 ) в загальній сумі 3 783 855,56 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував та не перевірив дотримання відповідачем при прийнятті спірного рішення наявності всіх зазначених обставин та відповідність їх вимогам п.95.5. ст.95 ПК України. Вказує, що зі змісту спірного рішення відповідача не вбачається визначені податковим органом вид податку (збору, обов`язкового платежу), період стягнення та сума податкового боргу позивача у зв`язку з виникненням якого прийнято вказане рішення про стягнення коштів з рахунків платника податків. Щодо форми та порядку прийняття рішення контролюючого органу про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках у порядку, передбаченому абз.2 п.95.5 ст.95 ПК України, стверджує, що судом першої інстанції застосовано нормативний документ, який не регулює порядок прийняття та оформлення рішення про погашення усієї суми податкового боргу про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу. Зауважує, що податковим органом у спірному рішенні не зазначено та не надано до суду належних доказів про наявність податкового боргу, який не сплачено позивачем протягом 90 календарних днів з моменту його виникнення. Визначення податковим органом у спірному рішенні «усієї суми податкового боргу» порушує права позивача, оскільки до невизначеної суми, згідно розрахунків, складених відповідачем, належить сума податкового боргу, яка не була сплачена позивачем менш ніж 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати. Вважає, що станом на час прийняття спірного рішення (23.01.2020 року) посадова особа відповідача не визначилася з сумою стягнення податкового боргу та його періодом. Зазначає, що станом на дату прийняття спірного рішення у ДП ХГІЗ ім. Т.Г. Шевченка була наявна переплата зі сплати податків, зборів, обов`язкових платежів, тобто існувало зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків надміру сплачених ним грошових зобов`язань, що унеможливлювало прийняття спірного рішення на підставі п.95.5 ст.95 ПК України шляхом стягнення коштів з рахунків у банках. Посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 16.10.2018 року у справі №826/2353/15 та від 26.03.2019 року у справі №826/10755/15. Вказує, що твердження відповідача щодо безперервності існуючого податкового боргу з 26.05.2009 року у ДП ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка та його не погашення до часу винесення рішення № 1 від 23.01.2020 року спростовуються матеріалами справи та нормативно-правовим обґрунтуванням. Стверджує, що відповідач, приймаючи спірне рішення, під терміном «усього податкового боргу» мав на меті стягнути податковий борг, в тому числі той, що в силу податкового законодавства є безнадійним. Щодо висновку суду про безпідставність позовних вимог про списання податкового боргу, якщо платіж стягується за рішенням суду відповідно до положень ст.102 ПК України, наголошує, що судом першої інстанції не надано обґрунтування відмови в списанні податкового боргу в частині різниці між заявленими по даній адміністративній справі та стягнутими за рішенням суду. Щодо висновку суду про відмову в списанні безнадійного боргу на підставі відсутності доказів наявності відповідного рішення суду про визнання підприємства позивача у встановленому законом порядку банкрутом; рішення керівника контролюючого органу про списання боргу; підтвердження існування форс-мажорних обставин; до Державного реєстру не внесено запис про його припинення позивача на підставі рішення суду, вважає, що зазначені підстави для списання безнадійного податкового боргу позивачем не заявлялися. Стосовно висновку суду про не подання позивачем жодних заяв про списання податкового боргу та не надання жодних документів до контролюючого органу, як того передбачають приписи п.4.2 Порядку №577, вказує, що в позовній заяві, а також інших письмових поясненнях до суду ДП ХІТЗ ім. Т.Г. Шевченка неодноразово зазначалося, що звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу обов`язково лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин) (п.4.1 розд. IV Порядку №511). В усіх інших випадках розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків. Посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.09.2018 року у справі №813/4430/16, від 09.07.2019 року у справі №0240/2269/18-а, від 23.12.2019 року у справі №813/3277/18. Стверджує, що на підтвердження сум безнадійного податкового боргу позивачем надано податкові декларації, розрахунки боргу щодо кожного податку та копії інтегрованих карток ЕКПП. Щодо висновку суду першої інстанції про те, що наявність податкового зобов`язання протягом визначеного терміну не позбавляє позивача обов`язку сплатити такі зобов`язання, без встановлення причин такої несплати, зауважує, що в письмових поясненнях від 10.07.2020 року позивачем надано обґрунтування відсутності у платника податків фінансової спроможності погашення податкового боргу, а також наведено доводи про спростування твердження відповідача про неможливість стягнення контролюючим органом податкового боргу. Вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, зроблені судом першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову в задоволенні адміністративного позову прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, і тому підлягає частковому скасуванню.

Головне управління ДПС у Харківській області подало до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 року без змін. Зазначає, що органом стягнення (стягувачем) податкового боргу є контролюючі органи, які ініціюють стягнення коштів у випадках з рахунків платників податків - на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу (за умов, визначених п.95.5 ст.95 ПК України). Вказує, що відповідачем прийнято документ у формі рішення як того вимагає ст.95 ПК України про стягнення коштів з рахунків платника у банках у рахунок погашення боргу. ПК України, при цьому, не вимагає прийняття такого рішення у затвердженій якимось органом формі. В частині аргументів апеляційної скарги позивача про недотримання при прийнятті рішення від 23.01.2020 року №1 умови щодо наявності у платника податкового боргу в сумі більше 5 мільйонів гривень, не сплаченого протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, стверджує, що протягом 2017-2020 з земельного податку ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка» було нараховано більше 5 млн грн податкових зобов`язань, грошових коштів на сплату яких до бюджету не надходило, що підтверджується даними інтегрованих карток. Зазначає, що позивачем заяви про повернення надміру сплачених сум не подавались і не могли подаватись, оскільки в нього обліковується податковий борг. Лише факт переплати з певного податку у платника, при цьому, не свідчить про наявність зобов`язань держави про повернення такому платнику податків надміру сплачених сум. Невиконаних судових рішень або рішень контролюючого органу про повернення надміру сплачених сум матеріали судової справи не містять. В частині списання безнадійного боргу, зауважує, що оскільки контролюючий орган ініціював до стягнення (постанова Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2013 року у справі №820/2478/13-а) податковий борг в сумі 1 011 774 грн (з яких: 547 641 грн з податку на додану вартість; 464 133 грн із земельного податку; 1020 грн з податку на користування надрами) до закінчення 1095 денного строку з дня його виникнення, отже в цій частині податковий борг в будь-якому разі не підпадає під визначення «безнадійного», про який йдеться у підпункті 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 ПК України (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності). Як зазначав Верховний Суд у постанові від 19.05.2020 року у справі №826/8231/15, у разі стягнення податкового боргу за рішенням суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, строк його стягнення встановлюється до повного погашення заборгованості або до визнання його безнадійним тільки в інших випадках, передбачених підпунктами 101.2.1, 101.2.2, 101.2.4, 101.2.5 пункту 101.2 статті 101 ПК України. Вважає, що з податку на додану вартість (код класифікації доходів бюджету 18010500) із заявленої ДП «ХПЗ ім. Т. Г. Шевченка» в позовній заяві суми 6 773 302,29 грн не підлягає списанню 464 133 гривень. З податку на додану вартість (код класифікації доходів бюджету 14010100) із заявленої ДГІ «ХПЗ ім. Т. Г. Шевченка» в позові суми 4 331 499,56 грн не підлягає списанню 547 641 гривень. З податку за користування надрами (код класифікації доходів бюджету 13030100) із 19 273,31 грн податкового боргу так само не підлягає списанню 1020 грн стягнутих на підставі судового рішення.

Державне підприємство "Харківський приладобудівний завод ім.Т.Г.Шевченка" подало до суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначає, що наведення будь-яких нових мотивів або підстав відповідачем у своїх запереченнях, а тим більше на стадії розгляду в апеляційній інстанції, що не було покладено в основу прийнятого спірного рішення та які суперечать наданим в суді першої інстанції, з урахуванням приписів ч.2 ст.77 КАС України, на підтвердження правомірності та обґрунтованості прийнятого рішення, не допустимо. Щодо суми стягнення за рішенням №1 від 23.01.2020 року, вказує, що позивач в суді першої інстанції неодноразово наголошував на тому, що в матеріалах справи наявні два розрахунки відповідача, які суперечать один одному та положенням п.95.5 ст.95 ПК України стосовно строків стягнення податкового боргу. З розрахунків, що містяться в матеріалах справи (т.1 а.с. 110-112), вбачається сума податкового боргу станом на 23.01.2020 року з земельного податку з юридичних осіб (платіж 18010500) - на загальну суму 13 776 086,66 грн. Тоді як з розрахунку, що міститься в матеріалах справи (т.1 а.с. 153-156), вбачається сума податкового боргу станом на 23.01.2020р. з земельного податку з юридичних осіб (платіж 18010500) - на загальну суму 13 941 135,63 грн. Відповідачем в суді першої інстанції не надавалися будь-які докази (документи) про стягнення за спірним рішенням податкового боргу з земельного податку з юридичних осіб в розмірі 10 884 826,97 грн. за період з 2017 по вересень 2019 року. Стверджує, що станом на час прийняття спірного рішення посадова особа відповідача не визначилася з сумою стягнення податкового боргу та його періодом. Більш того, відповідач не визначився з сумою стягнення навіть протягом оскарження спірного рішення в суді та прийняття рішення судом першої інстанції. Щодо відсутності переплати у зв`язку з наявністю податкового боргу з податку на прибуток, зауважує, що станом на час прийняття спірного рішення мала місце надмірна сплата податків позивачем, тобто існувала переплата, але у зв`язку з невиконанням відповідачем рішення суду про скасування пені, це не знайшло своє відображення в інтегрованій картці. Щодо неможливості списання податкового боргу, який стягнутий за рішенням суду, зазначає, що позивач в своїх письмових поясненнях від 10.07.2020 року наголосив на тому, що ознайомившись з зазначеною постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2013 року у справі № 820/2478/13-а, ДП ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка погоджується з доводами відповідача, що податковий борг стягнений контролюючим органом за рішенням суду не може вважатися безнадійним та не підлягає списанню. Позивач врахував зазначене та в апеляційній скарзі просив скасувати рішення суду першої інстанції частково та зобов`язати контролюючий орган списати податковий борг за врахуванням сум податкового боргу, стягнутих згідно постанови Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2013 року у справі №820/2478/13-а.

Головним управлінням ДПС у Харківській області подано до суду клопотання про заміну сторони відповідача по справі, в якому просило замінити відповідача - Головне управління ДПС у Харківській області на його правонаступника Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

Відповідно до ст.52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року №893 вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, до якого, у тому числі, включено Головне управління ДПС у Харківській області.

Згідно з абз.4 п.3 вказаної постанови Державна податкова служба повинна забезпечити утворення територіальних органів Державної податкової служби відповідно до статті 21-1 Закону України Про центральні органи виконавчої влади.

Абзацом 3 п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року №893 установлено, що територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.

Згідно з абз.4 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року №893 права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

Наказом ДПС України від 30.09.2020 року №529 утворено як відокремлені підрозділи ДПС України територіальні органи за переліком згідно з додатком, до якого, зокрема, включено Головне управління ДПС у Харківській області.

14.12.2020 року було проведено державну реєстрацію створення Головного управління ДПС у Харківській області як відокремленого підрозділу юридичної особи-ДПС України, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за №008085321.

Згідно з наказом ДПС України від 24.12.2020 року №755 розпочато з 01.01.2021 здійснення територіальними органами ДПС України, утвореними як її відокремлені підрозділи, повноважень і функцій територіальних органів ДПС України, що ліквідуються відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року № 893.

Таким чином, повноваження і функції територіальних органів ДПС України, що ліквідуються відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року № 893 передано територіальними органами ДПС України, утвореним як її відокремлені підрозділи, зокрема, Головному управлінню ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне клопотання про заміну відповідача у справі задовольнити, замінити Головне управління ДПС у Харківській області на суб`єкта владних повноважень, який представляє інтереси органів ДПС України - Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код в ЄДРПОУ ВП: 43983495), як правонаступника.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Державне підприємство Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка, , зареєстровано як суб`єкт господарювання.

23 січня 2020 року Головним управлінням ДПС в Харківській області відносно ДП XПЗ ім. Т.Г. Шевченка прийнято рішення №1 від 23.01.2020 року про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Не погоджуючись із таким рішенням, вважаючи його безпідставним та таким, що винесено всупереч вимогам законодавства, ДП XПЗ ім. Т. Г. Шевченка звернулось до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження правомірності прийнятого рішення №1 від 23.01.2020 року, контролюючим органом до матеріалів справи надано лист ГУ ДПС у Харківській області від 22.06.2020 № 12996/9/20-40-56-08-19, у якому зазначається про безперервність існуючого податкового боргу. Стосовно позовних вимог про визнання противоправною бездіяльність Головного управління ДПС в Харківській області щодо не визнання податкового боргу Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» безнадійним та не проведення його списання та зобов`язання ГУ ДПС в Харківській області провести списання безнадійного податкового боргу Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка» зі строком давності понад 1095 днів за період з 01 липня 2012 року по 02 березня 2017 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що наявність податкового зобов`язання протягом визначеного терміну не позбавляє позивача обов`язку сплатити такі зобов`язання, без встановлення причин такої несплати. Оскільки суд першої інстанції не задовольнив вимоги позивача стосовно списання існуючого податкового боргу як "безнадійного", тому дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління ДПС в Харківській області здійснити коригування показників стану розрахунків з бюджетом в інтегрованих картках платника податків Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» у зв`язку із списанням безнадійного податкового боргу є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Законом України від 21.12.2016 № 1797-У1ІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» (далі - Закон № 1797- VIII), який набрав чинності з 01.01.2017, змінено механізм стягнення коштів з рахунків платника у банках, зокрема пункт 95.5 статті 95 ПК України доповнено абзацами другим- шостим, відповідно до яких: у разі якщо податковий борг виник у результаті несплатигрошового зобов`язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.

У таких випадках: рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника податків у банках є вимогою стягувана до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи; рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платник) податків і є підставою для стягнення.

Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків та/або коштів з рахунків такого платника у банках за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду може бути здійснене за наступних умов:

1)виникнення податкового боргу у результаті несплати грошового зобов`язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати;

2)податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень;

3)відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.

Відтак, приписами вищевикладеної норми визначено право керівника контролюючого органу (його заступника або уповноваженої особи) прийняти рішення про стягнення коштів платника податків, проте тільки у випадку наявної сукупності перелічених умов.

При цьому, наявність зобов`язань держави в особі будь-якого державного (контролюючого) органу перед платником податків щодо повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань з будь-якого податку чи збору унеможливлює стягнення податкового боргу на підставі рішення контролюючого органу без звернення до суду.

Таким чином, лише сукупність вказаних обставин наділяє правом керівника контролюючого органу прийняти рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків такого платника у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Таким чином, зазначена норма закону імперативно встановлює право керівника контролюючого органу прийняти рішення про стягнення коштів платника податків лише у разі наявності умов, зокрема, відсутності зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 826/2352/15, від 26 березня 2019 року у справі №826/10755/15, від 25 вересня 2019 року у справі № 826/3439/15.

Матеріали справи не містять, відповідачем не надано доказів, а судом першої інстанції не встановлено, що на час прийняття спірного рішення контролюючим органом встановлено відсутність зобов`язань держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.

При цьому , колегією суддів встановлено та підтверджено матеріалами справи наявність у позивача переплати, а саме згідно :

- інтегрованих карток електронного кабінету платника податку: "Військовий збір» наявна переплата з військового збору в розмірі 78 578,75 грн.;

- інтегрованих карток електронного кабінету платника податку: «Податок на доходи фізичних осіб щодо сплати податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п» наявна переплата з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 2 244 938,34 грн.

- з судового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 року по справі № 520/2813/19, що набрало чинності 07 жовтня 2019p. та яким визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Харківській області щодо нарахування пені та її відображення в інтегрованій картці платника з податку на додану вартість ДГІ ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка пені з податку на додану вартість всього в сумі 14 209,40 грн.; з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності всього в сумі 1 570 531,25 грн.; зобов`язано контролюючий орган виключити з інтегрованої картки платника зазначену пеню; зобов`язано контролюючий орган відновити в інтегрованій картці платника з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності позитивне сальдо розрахунків з податку на прибуток згідно декларації за 2018 рік у сумі 1 152 518 грн.

Таким чином, станом на дату прийняття спірного рішення у ДП ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка була наявна переплата зі сплати податків, зборів, обов`язкових платежів, тобто існувало зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків надміру сплачених ним грошових зобов`язань, що унеможливлює застосування контролюючим органом стягнення податкового боргу у спосіб передбачений пункту 95.5 ст. 95 Податкового кодексу України. Тоді як відповідачем не доведено відсутність зобов`язань держави щодо повернення ДП ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, що є обов`язковою умовою для застосування процедури погашення податкового боргу на підставі пункту пункту 95.5 ст. 95 Податкового кодексу України.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що контролюючий орган приймаючи оскаржуване рішення № 1 від 23.01.2020 року про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків, діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, тому таке рішення підлягає скасуванню , а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду 11 вересня 2020 року по справі № 826/2132/15.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що сума узгодженого грошового зобов`язання, несплачена платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої в порядку, визначеному цим Кодексом, є податковим боргом.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з п. 101.1 ст. 101 Податкового кодексу України безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг, підлягає списанню.

Положеннями п. 101.2 ст. 101 Податкового кодексу України під терміном "безнадійний податковий борг" розуміється, зокрема, податковий борг платника податку, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута (підпункт 101.2.1); податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3).

Пунктом 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України визначено строк давності 1.095 календарних днів.

Згідно з п. 102.4 ст. 102 Податкового кодексу України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Отже, за кожним податком та збором у платника податку виникає безумовний податковий обов`язок сплатити суму такого податку чи збору в порядку і строки, визначені законом. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. У разі виникнення у платника податку податкового боргу платник зобов`язаний його сплатити, а у разі несплати - податковий обов`язок не є виконаним.

При цьому стягнення коштів контролюючий орган має право ініціювати тільки в межах 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Податковий борг платника податків, стосовно якого минув цей строк давності, не може бути ініційований контролюючим органом до стягнення, оскільки безумовно вважається безнадійним.

У разі коли контролюючий орган ініціював до стягнення податковий борг до закінчення цього строку давності, цей податковий борг не підпадає під визначення «безнадійного», що зазначене у підпункті 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом), тому у разі його стягнення за рішенням суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, строк його стягнення може встановлюватись тільки до повного погашення заборгованості або до визнання його безнадійним тільки у випадках, передбачених підпунктами 101.2.1, 101.2.2, 101.2.4, 101.2.5 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 101.5 ст. 101 Податкового кодексу України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу.

Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Механізм списання безнадійного податкового боргу визначено Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 577, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за №844/24376 (далі - Порядок № 577).

Підпункт 3 пункту 2.1 Порядку № 577 передбачає, що під терміном «безнадійний податковий борг» слід розуміти: податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 Порядку № 577 визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. Днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається: у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів.

Згідно з пунктами 4.3-4.5 Порядку № 577 в інших випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Отже, списання безнадійного податкового боргу, в тому числі податкового боргу, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Аналогічний правовий висновок викладено і в постановах Верховного Суду від 4 вересня 2018 року (справа №813/4430/16), від 9 липня 2019 року (справа №0240/2269/18-а) та від 23 грудня 2019 року (справа №813/3277/18).

При цьому звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин), як це встановлено нормою пункту 4.1 Порядку № 577. В інших випадках, передбачених пунктом 101.2 статті 101 ПК України, пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку № 577, розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється саме контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.

Тому , посилання суду першої інстанції на те , що позивачем не було подано жодних заяв про списання податкового боргу та не було надано жодних документів до контролюючого органу, як того передбачають приписи п. 4.2 Порядку № 577, а тому позивачем не надано належних доказів, що податковим органом права Державного підприємства Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка були порушені є помилковими.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується податковим органом, податковий борг , щодо якого в рамках цієї справи заявлена вимога про його списання включає :

- грошові зобов`язання з рентної плати за користування надрами в загальному розмірі 18253,31 грн з урахуванням стягнення 1020 грн. на підставі постанови Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2013 по справі № 820/2478/13-а , з яких по податковим деклараціям : від 06.02.2013 № в сумі 1 074 грн; від 05.11.2013 № в сумі 447,50 грн; від 12.05.2014 № на суму 313,25 грн; від 02.02.2015 № на суму 1 215 грн; від 07.05.2015 № на суму 1 389,70 грн; від 04.02.2016 № на суму 1 236,80 грн; від 29.02.2016 № на суму 84,50 грн; від 29.02.2016 № на суму 2,54 грн; від 29.02.2016 № на суму 26,81 грн; від 26.04.2016 № на суму 6 842,98 грн; від 11.11.2016 № на суму 38,33 грн; від 11.11.2016 № на суму 1 277,76 грн; від 09.11.2016 № на суму 1 709,01 грн; від 02.02.2017 № на суму 2 595,13 гривень;

- грошові зобов`язання з рентної плати за спец використання води в розмірі 130 775,73 грн, з яких: по податковим деклараціям: від 06.02.2013 № на суму 5 401,20 грн; від 01.11.2013 № на суму 2 462 грн; від 12.05.2014 № на суму 1 723,40 грн; від 05.08.2014 № на суму 1 497,16 грн; від 14.10.2014 № на суму 1 283,28 грн; від 15.01.2015 № на суму 1 443,69 грн; від 27.04.2015 № на суму 6 951,10 грн; від 27.07.2015 № на суму 3 475,55 грн; від 10.11.2015 № на суму 3 475,55 грн; від 26.04.2016 № на суму 59 878,31 грн; від 29.07.2016 № на суму 13 095,10 грн; від 09.11.2016 № на суму 13 680,19 грн; від 02.02.2017 № на суму 15 389,20 гривень. Також податковий борг включає грошові зобов`язання в сумі 1 020 грн, донараховані на підставі податкового повідомлення-рішення від 28.01.2016 № ;

- пеня в сумі 22 152,67 грн, нарахована контролюючим органом на підставі податкового повідомлення-рішення від 19.12.2014 № , як результат проведення документальної виїзної перевірки, висновки якої оформлено актом від 15.12.2014 № 4440/20-333-22-06-08/14315500 та яким зафіксовано порушення платником термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності;

- грошові зобов`язання із земельного податку з юридичних осіб (за кодом платежу: 35) у загальному розмірі 91 046,03 грн, по податковим деклараціям: від 15.02.2012 № 881 у сумі 11 367,45 грн; від 10.05.2012 № 6801 на суму 1,44 грн; від 11.02.2013 № у сумі 19 487,05 грн; від 20.02.2014 № у сумі 19 487,05 грн; від 17.02.2015 № на суму 24 339,33 грн; від 18.02.2016 № на суму 15 104,96 грн; від 13.02.2017 № на суму 1 258,75 гривень.

- грошові зобов`язання із земельного податку з юридичних осіб (за кодом платежу: 51 ) у загальному розмірі 22 880 грн, з яких по податковим деклараціям: від 15.02.2012 № 1512 на суму 2 200 грн; від 09.02.2013 № на суму 4 840 грн; від 03.02.2014 № на суму 5 280 грн; від 18.02.2015 № на суму 5 280 грн; від 18.02.2016 № на суму 5 280 гривень;

- грошові зобов`язання із земельного податку з юридичних осіб (за кодом платежу: 50 ) у загальному розмірі 6309168,44 з урахуванням стягнення 464 133 грн стягнуто на підставі постанови Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2013 по справі № 820/2478/13-а , з яких по податковим деклараціям: від 29.02.2012 № на суму 555961,47 грн ; від 20.02.2013 № на суму 1 106 957,28 грн; від 18.02.2014 № на суму 1 106 569 грн; від 27.01.2016 № на суму 1 382 121,95 грн; від 06.02.2016 № на суму 1 980 587,61 грн; від 07.02.2017 № на суму 74 952,41 гривень;

- грошові зобов`язання з екологічного податку в загальному розмірі 103,59 грн, з яких: 35,22 грн донараховано контролюючим органом на підставі податкового повідомлення- рішення від 12.11.2015 № ; 6,68 грн нараховано платником в податковій декларації від 23.01.2016 № ; 0,13 грн нараховано платником в податковій декларації від 26.02.16 № ; 13,30 грн нараховано платником в податковій декларації від 20.04.16 № ; 3,90 грн нараховано платником в податковій декларації від 21.07.16 № ; 3,90 грн нараховано платником в податковій декларації від 31.10.16 № ; 40,46 грн нараховано платником в податковій декларації від 16.01.2017 № ;

- грошові зобов`язання за надходження від скидів забруднюючих речовин у водні об`єкти в загальному розмірі 11 623,67грн, з яких по податковим деклараціям: від 24.01.2014 № у сумі 3350,54 грн; від 12.05.2014 № на суму 8 273,13 гривень;

- заборгованість позивача з податку на додану вартість за період 2012-2017 роки, яка становить 3783855,56 грн та включає: 37 507,29 грн, нарахованих на підставі податкової декларації від 18.01.2013 № ; 167 418 грн, нарахованих на підставі податкової декларації від 19.03.2013 № ; 2 358 грн, нарахованих на підставі податкової декларації від 16.04.2013 № ; 269 978 грн, нарахованих на підставі податкової декларації від 22.05.2013 № ; 2 779 грн, нарахованих на підставі уточнюючого розрахунку від 01.04.2013 № ; 33,58 грн пені, нарахованої контролюючим органом 18.07.2013; 290 520 грн, нарахованих на підставі податкової декларації від 20.09.2013 № ; 6 532 грн, нарахованих на підставі податкової декларації від 30.10.2013 № ; 84 грн штрафної санкції, нарахованої 04.11.2013; 502 грн. нарахованих на підставі податкової декларації від 20.11.2013 №; 652 885 грн, нарахованих на підставі податкової декларації від 20.01.2014 № ; 1,34 грн пені, нарахованої 05.02.2014; 1 046 грн, нарахованих на підставі уточнюючого розрахунку від 01.12.2013 № ; 31 грн штрафної санкції, нарахованої 05.02.2014; 829 982 грн. нарахованих на підставі податкової декларації від 22.04.2014 № ; 106 грн. нарахованих на підставі уточнюючого розрахунку від 01.02.2014 № : 106 грн. нарахованих на підставі уточнюючого розрахунку від 01.02.2014 № ; 0,99 грн пені, нарахованої 30.05.2014; 14 378 грн, нарахованих на підставі податкової декларації від 30.05.2014 № ; 106 грн, нарахованих на підставі уточнюючого розрахунку від 01.03.2014 № ; 3 грн штрафної санкції, нарахованої 30.05.2014; 1 055 грн, нарахованих на підставі уточнюючого розрахунку від 01.05.2014 № ; 174 грн, нарахованих на підставі уточнюючого розрахунку від 01.07.2014 № ; 87 грн, нарахованих на підставі уточнюючого розрахунку від 01.06.2014 № ; 5 622 грн, нарахованих на підставі податкової декларації від 22.09.2014 № ; 156 658 грн, грн, нарахованих на підставі уточнюючого розрахунку від 01.01.2014 №; 5 грн, грн, нарахованих на підставі уточнюючого розрахунку від 01.01.2014 № ; 5 грн, нарахованих на підставі уточнюючого розрахунку від 01.01.2014 № ; 5 грн, нарахованих на підставі уточнюючого розрахунку від 01.01.2014 №; 18 222 грн, нарахованих на підставі податкової декларації від 22.12.2014 № ; 12 500 грн, нарахованих на підставі уточнюючого розрахунку від 01.11.2014 № ; 34,52 грн пені, нарахованої 05.01.2015; 625 грн штрафної санкції, нарахованої 05.01.2015; 358 240 грн, нарахованих на підставі податкової декларації від 20.01.2015 № ; 393 грн, нарахованих на підставі уточнюючого розрахунку від 01.12.2014 №; 1,27 грн пені, нарахованої 06.02.2015; 12 грн штрафної санкції, нарахованої 06.02.2015; 22 883 грн, нарахованих на підставі податкової декларації від 19.03.2015 №; 8 334 грн, нарахованих на підставі уточнюючого розрахунку від 01.02.2015 № ; 83,47 грн пені, нарахованої 26.05.2015; 5 139 грн, нарахованих на підставі уточнюючого розрахунку від 01.03.2015 № ; 6 190 грн, нарахованих на підставі уточнюючого розрахунку від 01.02.2015 № ; 44 грн штрафної санкції, нарахованої 26.05.2015; 7 грн нарахованих на підставі уточнюючого розрахунку від 01.02.2015 № ; 0,55 грн пені, нарахованої 18.06.2015; 241 грн, нарахованих на підставі уточнюючого розрахунку від 01.04.2015 № ; 226 025 грн, нарахованих на підставі податкової декларації від 19.06.2015 № ; 19 627 грн, нарахованих на підставі податкової декларації від 20.07.2015 № ; 80 006 грн, нарахованих на підставі податкової декларації від 20.08.2015 № ; 293 580 грн, нарахованих на підставі податкової декларації від 21.09.2015 № ; 5 400 грн, нарахованих на підставі уточнюючого розрахунку від 01.07.2015 № ; 441 грн пені, нарахованої 30.11.2015; 162 грн штрафної санкції, нарахованої 23.03.2016; 5 542 грн, нарахованих на підставі уточнюючого розрахунку від 01.05.2015 № ; 166 грн штрафної санкції, нарахованої 30.03.2016; 1 496,36 грн пені, нарахованої 30.03.2016; 15 грн, нарахованих на підставі уточнюючого розрахунку від 01.04.2015 № ; 4,52 грн пені, нарахованої 31.03.2016; 401 592 грн, нарахованих на підставі податкової декларації від 18.07.2016 №; 387 132 грн, нарахованих на підставі податкової декларації від 18.08.2016 №1; 6 грн, нарахованих на підставі уточнюючого розрахунку від 01.06.2016 № ; 0,34 грн пені, нарахованої 19.11.2016 на підставі уточнюючого розрахунку від 01.06.2016 № .

Колегія суддів зазначає, що податкові зобов`язання з рентної плати за користування надрами в сумі 1 020,0 грн , зобов`язання з земельного податку в розмірі 464133,0грн та грошові зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 547641,0грн були стягнуті на підставі судового рішення від 25.04.2013 по справі № 820/2478/13-а, тобто не підпадають під визначення безнадійного податкового боргу стосовно якого минув строк давності, що визнається позивачем та вимоги щодо списання вказаних сум не заявляються.

Жодних доказів вчинення податковим органом дій щодо стягнення з позивача саме вищевказаних сум заборгованості за винятком сум , які стягнуто на підставі судового рішення від 25.04.2013 по справі № 820/2478/13-а, відповідачем ані до суду першої ані до суду апеляційної інстанцій не надано.

Також, колегією суддів з наданих податковим органом індивідуальних карток платника - позивача встановлено, що жодного руху грошових коштів (зменшення/збільшення податкових зобов`язань) по вищевказаним податкам не відбувалося, сума заборгованості лишалася незмінно та в силу приписів пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України набула статусу податкового боргу.

Враховуючи, що граничний строк стягнення контролюючим органом до бюджету вищевказаних податкових зобов`язань , з урахуванням положень ст.102 ПК України, сплив , вказані суми заборгованості підпадають під визначення безнадійного податкового боргу.

Враховуючи встановлені колегією суддів фактичні обставини щодо терміну виникнення у позивача податкового боргу , підтвердження під час апеляційного перегляду справи характеру цього податкового боргу, як безнадійного за ознакою збігу строку давності, протягом якого цей борг мав би бути стягнутий , слід дійти висновку, що податковий борг, суми якого позивач просить зобов`язати відповідача списати, є безнадійним, підлягає списанню, а бездіяльність відповідача щодо не визнання податкового боргу Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка» безнадійним та не проведення його списання є протиправною, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 3.2 Порядку №577 днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається: у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів.

При цьому, рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, визначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Частиною другою ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування». Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (див. рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05). Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Згідно з пунктом 4 ч. 2 ст. 245 КАС України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому в разі, коли законом встановлено повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У разі ж коли суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати під час вчинення дії (прийняття рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Приписи абзацу другого ч. 4 ст. 245 КАС України встановлюють, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи допущену протиправну бездіяльність відповідача щодо не визнання податкового боргу Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка» безнадійним та не проведення його списання колегія суддів вважає , що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління ДПС в Харківській області провести списання безнадійного податкового боргу Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка» зі строком давності понад 1095 днів за період з 01 липня 2012 року по 02 березня 2017 року.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління ДПС у Харківській області здійснити коригування показників стану розрахунків з бюджетом в інтегрованих картках платника податків у зв`язку із списанням безнадійного податкового боргу , колегія суддів зазначає таке.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 5 грудня 2013 року №765 було затверджено Порядок ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів (був чинним до 10 червня 2016 року), положеннями якого визначено, що: з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником (пункту 1 розділу ІІ); форми інтегрованих карток платника мають лицьовий та зворотний боки. Зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов`язань (податкового боргу), суми податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати. На лицьовому боці інтегрованої картки відображається додаткова інформація щодо стану розрахунків платника за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами та передоплатою (пункт 11 розділу ІІ); нарахуванню в інтегрованій картці платника підлягають: зобов`язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, самостійно визначені платником; суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником; зобов`язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, визначені територіальним органом Міндоходів та узгоджені відповідно до чинного законодавства; пеня за порушення встановлених строків погашення узгоджених сум зобов`язань за податками, зборами, митними платежами, єдиним внеском; пеня на суму заниження податкового зобов`язання, нарахованого територіальним органом Міндоходів або платником; проценти за користування розстроченням (відстроченням). Зобов`язання, штрафні санкції, пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником у звітності, відображаються територіальним органом Міндоходів в інтегрованій картці платника (пункти 1, 2 розділу ІІІ); у разі наявності у платника податкового боргу за податками, зборами територіальні органи Міндоходів зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник, в рахунок погашення боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником. У такому самому порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника відповідно до статті 95 Податкового кодексу України або за рішенням суду у випадках, передбачених законом (пункт 1 розділу V).

Отже, зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов`язань (податкового боргу), суми податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати.

Таким чином, картка облікового рахунку - це документ, який знаходиться в оперативному стані і відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету. Зазначення в ньому суми заборгованості, яка є безнадійною, порушує права позивача, оскільки відображає суму неіснуючого податкового боргу. Таким чином, відображення відповідачем в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань, створює наслідки для фінансового стану позивача, а належним способом захисту порушеного права товариства є зобов`язання відповідача внести інформацію в інтегровану картку позивача про відсутність податкового боргу з податку на додану вартість.

Отже, у платника податків наявний матеріально-правовий інтерес в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків.

Наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2018 року у справі №810/5997/15.

Проте, з огляду на допущену протиправну бездіяльність відповідача щодо не визнання податкового боргу Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка» безнадійним та не проведення його списання не можна стверджувати, що відповідач буде ухилятися від здійснення коригування показників стану розрахунків з бюджетом в інтегрованій картці платника податків у зв`язку із списанням безнадійного податкового боргу , а тому вказана позовна вимога є передчасною, тобто, фактично звернута на майбутнє та не може бути задоволеною.

Колегія суддів вважає неправильним застосування судом першої інстанції до спірних відносин на пп. 101.2.1 ст.101 ПК України, як підставу для відмови в задоволенні позову, оскільки за наслідками запровадження стосовно позивача процедури розпорядження майном у справі про банкрутство, провадження у якій порушено ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.02.2018 по справі № Б-50/120-09, постанова про визнання позивача банкрутом не виносилася, а ухвалою визнано вимоги Центральної ОДПГ ГУ ДФС у Харківській області, Харківської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Харківській області, Лозівської об`єднаної державної податкової інспекції у Харківській області - погашеними, закрито провадження по справі № Б-50/120-09 в частині визнання кредиторських вимог, зобов`язано керуючого санацією внести зміни до реєстру кредиторів шляхом виключення з реєстру кредиторів вимоги податкових служб.

Також, слід зауважити, що в силу приписів п.87.10 ст. 87 ПК України з моменту винесення судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство платника податків порядок погашення грошових зобов`язань, які включені до конкурсних кредиторських вимог контролюючих органів до такого боржника, визначається згідно із законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" без застосування норм цього Кодексу.

Відповідно до норми, яку можна вивести за правилом "від зворотного", погашення грошових зобов`язань, які не включені до конкурсних кредиторських вимог, в тому числі, за поточними податковими зобов`язаннями боржника, тобто тими, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, визначається нормами ПК України. Норми цього Кодексу не встановлюють іншого правового регулювання щодо списання податкового боргу платника податків, до якого застосовані судові процедури у справі про банкрутство.

Що ж стосується норми підпункту 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 ПК України, то вона по відношенню до норм статті 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є самостійною і не створює з нею колізії. Будь-яких виключень щодо застосування цієї норми у випадку застосування до платника податків судових процедур у справі про визнання боржника банкрутом законодавством не встановлено.

Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з позиціями щодо застосування норм права, викладеними у постановах Верховного Суду від 09 липня 2019 року по справі №0240/2269/18-а.

В зв`язку чим, колегія суддів відхиляє доводи відповідача, з якими погодився суд першої інстанції щодо правомірності прийняття оскаржуваного рішення та правомірності своєї бездіяльності .

Судом першої інстанції наведені обставини не враховані, з огляду на що висновки про відмову у задоволені позовних вимог є помилковими.

Враховуючи вище встановлене колегія суддів дійшла висновку щодо часткового задоволення позовних вимоги .

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі Ґарсія Руіз проти Іспанії (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарги підлягає частковому задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення заявленого позову.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 року по справі № 520/3086/2020 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Харківській області № 1 від 23.01.2020 року про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Визнати противоправною бездіяльність Головного управління ДПС в Харківській області щодо не визнання податкового боргу Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка» безнадійним та не проведення його списання.

Зобов`язати Головне управління ДПС в Харківській області провести списання безнадійного податкового боргу Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка» зі строком давності понад 1095 днів за період з 01 липня 2012 року по 02 березня 2017 року :

- з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення (платіж 85 ) - в загальній сумі 18 253,31 грн.;

- з рентної плати за спецвикористання води (крім рентної плати за спецвикористання води водних об`єктів місцевого значення) (платіж 85 ) в загальній сумі 130 775,73 грн.,

- з пені за порушення термінів розрахунку у сфері ЗГД, невик. зобов`язань, та ш/с за порушення вимог валютного законодавства (платіж 30 ) в загальній сумі 22 152,67 грн.;

- з земельного податку з юридичних осіб (платіж 50 ) - в загальній сумі 91046,03 грн.,

- з земельного податку з юридичних осіб (платіж 51 ) - в загальній сумі 22880,00 грн.,

- з земельного податку з юридичних осіб (платіж 50 ) - в загальній сумі 6309168,44 грн.,

- з екологічного податку, який справляється за викид в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення (крім викидів в атмосферу ДВООК) (платіж 00) в загальній сумі 103,59 грн.,

- з надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти (платіж 85 ) в загальній сумі 11 623,67 грн.,

- з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (платіж 00) в загальній сумі 3783855,56 грн.

В іншій частині в позові відмовити.

Стягнути на користь Державного підприємства "Харківський приладобудівний завод ім.Т.Г.Шевченка" судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 21020,0грн. та за подачу апеляційної скарги в розмірі 31530,0 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 14.06.2021 року