Справа № 553/2046/20
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

09 червня 2021 р. Справа № 553/2046/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду питання про прийняття додаткової постанови в адміністративній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Полтава від 14.01.2021 , головуючий суддя І інстанції: Тимчук Р.І., м. Полтава, по справі № 553/2046/20
за позовом ОСОБА_1
до Управління Держпраці у Полтавській області
про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,
ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Управління Держпраці у Полтавській області (надалі по тексту відповідач), в якому просила суд:
-закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення передбачене ст. 188-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
-стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1800,00 грн.
Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 14.01.2021 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1261 грн.20 коп. судового збору.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтава від 14.01.2021 по справі № 553/2046/20 скасовано.

Прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу задоволено.

Скасовано постанову №ПЛ15872/165/АВ-ПЛ27514П/165/ПТ-ПС від 11.09.2020 року, винесену головним державним інспектором праці Управління Держпраці у Полтавській області Тіхоновою Л.Д., якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ст. 188-6 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1 360,00 грн, а справу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 188-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито.

17.05.2021 року на адресу Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1800,00 грн.

Колегія суддів, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Виходячи з аналізу зазначеної норми, колегія суддів зазначає, що чинне законодавство передбачає можливість прийняття додаткового рішення, серед іншого, у разі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2021 року питання про судові витрати вирішено не було.

Позивачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення в якій просить стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Полтавській області витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1800,00 грн.

Згідно зі статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частинами першою-п`ятою статті 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Загальний порядок розподілу судових витрат урегульовано статтею 139 КАС України, частинами першою якої встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частини третя, п`ята статті 143 КАС України передбачають, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ст. 30 цього Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Приписи ч.9 ст. 139 КАС України містять критерії розподілу судових витрат, які суд повинен врахувати при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат.

Так, пунктами 1,2,4 ч. 9 ст. 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04, п. 269).

Так, позивачем в підтвердження понесення витрат на оплату правничої допомоги надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 23.09.2020 року, акт прийому-передачі послуг, квитанцію №2509/1 від 25.09.2020 року.

З наданих доказів слідує, що 23.09.2020 року між адвокатом Карнаух Т.М. та ОСОБА_1 (клієнт) було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги.

У відповідності до умов вказаного вище договору про надання правової (правничої) допомоги від 23.09.2020 року адвокат приймає на себе зобов`язання щодо забезпечення та надання правової (юридичної) допомоги клієнту з наступних питань та у таких обсягах, а саме: надання консультацій, складання та підготовка до подання адміністративного позову, додатків до нього, клопотань, заяв, інших процесуальних документів з питань визнання протиправною і скасування постанови №ПЛ15872/165/АВ-ПЛ27514П/165/ПТ-ПС від 11.09.2020 р., винесену головним державним інспектором праці Управління Держпраці у Полтавській області Тіхоновою Л.Д. про накладення штрафу на ОСОБА_1 .

На виконання умов договору про надання правової допомоги між позивачем та адвокатом Карнаух Т.М. було складено акт приймання-передачі наданих послуг від 25.09.2020 року з якого слідує, що адвокат Карнаух Т.М. (виконавець) розглянув постанову №ПЛ15872/165/АВ-ПЛ27514П/165/ПТ-ПС від 11.09.2020 р. та здійснив аналіз на предмет законності та правомірності; ознайомився з матеріалами адміністративного провадження щодо притягнення замовника до адміністративної відповідальності; надав консультацію замовнику про наявність обставин для визнання постанови №ПЛ15872/165/АВ-ПЛ27514П/165/ПТ-ПС від 11.09.2020 р. протиправною та її скасування в судовому порядку; підготував адміністративний позов та підготував всі необхідні документи для долучення до адміністративного позову; здійснив копіювання адміністративного позову та всіх додатків відповідно до кількості учасників справи; надав консультаційні послуги та надав складений по матеріалам замовника адміністративний позов із додатками; повідомив про необхідність та порядок подачі позову до суду та про процедуру розгляду справи.

На підтвердження понесених позивачем витрат з оплати правничої допомоги до матеріалів справи надано квитанцію №2509/1 від 25.09.2020 року, згідно якої ОСОБА_1 було сплачено гонорар адвокату у розмірі 1800,00 грн за надання правової (правничої) допомоги.

Таким чином, оцінивши всі аспекти даної справи та дослідивши надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, колегія суддів приходить до висновку про співмірність понесених позивачем витрат зі складністю справи та з фактичним обсягом виконаних робіт.

Відповідно до ч.7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Між тим, на час винесення додаткового рішення про стягнення судових витрат відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, не заявлялося та неспівмірність витрат не доводилася.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що розмір оплати послуг адвоката у розмірі 1800,00 грн, які просить позивач покласти на відповідача, є обгрунтованим, та відповідає критеріям ст. ст. 134, 139 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1800,00 грн.

Оскільки постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2021 року питання про судові витрати вирішено не було, то колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. ст. 243, 252, 292, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Прийняти додаткову постанову, якою стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Полтавській області (36014, м. Полтава, вул.Пушкіна, 119) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) грн 00 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Макаренко Я.М.
Судді(підпис) (підпис) Мінаєва О.М. Кононенко З.О.