Справа № 640/11760/21
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2021 року м. Київ № 640/11760/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особавідділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Офіс Генерального прокурора
провизнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. про закінчення виконавчого провадження від 19.04.2021 ВП №64707355 (з урахуванням уточненої позовної заяви від 17.05.2021).

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про те, що виданий Окружним адміністративним судом м. Києва виконавчий лист у справі №826/17795/14 про поновлення ОСОБА_1 на посаді у межах виконавчого провадження №64707355 не виконано, оскільки ОСОБА_1 поновлено на посаді у Генеральній прокуратурі України, а не на посаді в Офісі Генерального прокурора, як зазначено у даному виконавчому листі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.05.2021 відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Офіс Генерального прокурора, призначено судове засідання у справі на 02.06.2021, а також витребувано від відповідача докази та матеріали, необхідні для розгляду справи по суті.

У призначене на 02.06.2021 судове засідання з`явились позивач, представники відповідача та третьої особи.

Позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача, у свою чергу, наголосив на правомірності оскаржуваної постанови, з огляду на фактичне виконання виконавчого листа.

Представник третьої особи також заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки поновлення позивача на посаді в Офісі генерального прокурора можливе лише за умови успішного проходження ним атестації, проведеної на виконання положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 №113-ІХ, згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 03.10.2019 №221, відтак, належним способом виконання спірного виконавчого листа, за твердженням представника третьої особи, є поновлення останнього на посаді саме у Генеральній прокуратурі України.

У судовому засіданні судом на підставі ч.3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, заслухавши пояснення осіб, які з`явились у судове засідання, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та пояснення третьої особи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, за результатами розгляду заяви стягувача про примусове виконання виконавчого листа №826/17795/14, виданого 18.02.2021 Окружним адміністративним судом м. Києва, про поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Офісу Генерального прокурора з 24.10.2014, постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. відкрито виконавче провадження від 03.03.2021 (ВП №64707355), якою, зокрема, встановлено боржнику - Офісу Генерального прокурора - негайно виконати рішення суду.

У свою чергу, постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. від 19.04.2021 закінчено виконавче провадження №64707355 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки листом Офісу Генерального прокурора відділ повідомлено про виконання рішення суду, до якого долучено наказ від 13.04.2021 №347ц про поновлення ОСОБА_1 на роботі, на підставі чого внесено запис до трудової книжки.

Вважаючи вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернулась з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

У той же час, виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (ч.ч. 2 та 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Так, оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження від 19.04.2021 винесена саме з огляду на висновки державного виконавця про фактичне виконання виконавчого документу у повному обсязі, з чим позивач не погоджується.

Відтак, у межах заявленого спору слід встановити факт виконання чи невиконання виконавчого листа №826/17795/14, виданого 18.02.2021 Окружним адміністративним судом м. Києва.

Зі змісту вказаного виконавчого листа вбачається, що останній видано на негайне виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2021 у справі №826/17795/14 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Офісу Генерального прокурора з 24.10.2014.

У той же час, наказом Офісу Генерального прокурора від 13.04.2021 №347ц ОСОБА_1 поновлено на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Генеральної прокуратури України з 24.10.2014, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці позивача.

З огляду на викладене, суд звертає увагу на положення ст. 129-1 Конституції України, якими визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Вказане у своїй сукупності свідчить про те, що рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2021 у справі №826/17795/14 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді не виконано, оскільки наведеним рішенням позивач підлягає поновленню на посаді саме в Офісі Генерального прокурора, а не на посаді у Генеральній прокуратурі України, що зроблено наказом Офісу Генерального прокурора від 13.04.2021 №347ц.

При цьому, з наявних у матеріалах справи доказів не вбачається того, що Офіс Генерального прокурора (боржник у виконавчому провадженні) звертався у межах адміністративної справи №826/17795/14 із заявою про роз`яснення судового рішення та/ або заявою про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення і за результатом розгляду відповідної заяви встановлено протилежне.

Як наслідок, суд дійшов до висновку про протиправність та необхідність скасування оскаржуваної постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. від 19.04.2021 про закінчення виконавчого провадження №64707355, у зв`язку з відсутністю фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, що встановлено під час судового розгляду даної справи.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення останніх у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 246, 268-269, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.04.2021 про закінчення виконавчого провадження №64707355.

Присудити здійснені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) документально підтверджені судові витрати у розмірі 908,00 грн. (дев`ятисот восьми грн. 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей визначених ст. 272 цього Кодексу.

Суддя Т.О. Скочок