Справа № 180/749/19
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2021 року Справа № 180/749/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.,
при секретарі Федуркіній А.В.,
позивач не з`явився (повідомлений належним чином)
представник позивача не з`явився (повідомлений належним чином)
представник відповідача (управління
Державної казначейської служби України
у м.Марганці Дніпропетровської області) Луценко І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до відповідача-1: Марганецького міського відділу Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідача-2: відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідача-3: управління Державної казначейської служби України у м. Марганці Дніпропетровської області про визнання рішень, дій, бездіяльності протиправними і такими, що порушують права, свободи, інтереси стягувачів у виконавчому провадженні та відшкодування моральної шкоди,-
22.04.2019 року ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача-1: Марганецького міського відділу Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідача-2: відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідача-3: управління Державної казначейської служби України у м. Марганці Дніпропетровської області, в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви від 08.10.2019 року, просить:
- визнати рішення, дії (бездіяльність) посадових осіб Марганецького міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у відмові виконання рішень Марганецького міського суду Дніпропетровської області по справі №2-а/180/1/2018, 180/536/17 від 09.02.2018 року протиправними та такими, що порушують його цивільні немайнові права на належну відповідь на його звернення та такі, що завдають йому та його підопічним моральної шкоди;
- визнати рішення, дії (бездіяльність) посадових осіб відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у відмові виконання рішень Марганецького міського суду Дніпропетровської області по справі №2-а/180/1/2018, 180/536/17 від 09.02.2018 року протиправними та такими, що порушують його цивільні немайнові права на належну відповідь на його звернення та такі, що завдають йому та його підопічним моральної шкоди;
- визнати рішення, дії (бездіяльність) посадових осіб управління Державної казначейської служби України у м.Марганці Дніпропетровської області у відмові виконання рішень Марганецького міського суду Дніпропетровської області по справі №2-а/180/1/2018, 180/536/17 від 09.02.2018 року протиправними та такими, що порушують його цивільні немайнові права на належну відповідь на його звернення та такі, що завдають йому та його підопічним моральної шкоди;
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є пенсіонером, інвалідом ІІ групи, опікуном неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Позивач вважає, що довготривале, незаконне, безпідставне невиконання рішення суду, яке набрало законної сили щодо позивача та неповнолітніх дітей, позбавлених батьківського піклування, негативно вплинуло на стан здоров`я позивача та дітей. Несвоєчасне виконання рішення суду та безпідставне повернення виконавчих листів є порушенням Закону України «Про виконавче провадження», що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Протиправні дії відповідачів призвели до моральних страждань позивачів, а тому ОСОБА_2 вважає правомірним стягнення з відповідачів моральної шкоди.
Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28.05.2019 року справу за позовною заявою ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до відповідача-1: Марганецького міського відділу Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідача-2: відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідача-3: управління Державної казначейської служби України у м. Марганці Дніпропетровської області, про визнання рішень, дій, бездіяльності протиправними і такими, що порушують права, свободи, інтереси стягувачів у виконавчому провадженні та відшкодування моральної шкоди, направлено за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Не погоджуючись з ухвалою про направлення справи за підсудністю, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28.05.2019 року скасовано, справу направлено до Марганецького міського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.
Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30.07.2019 року відкрито провадження у справі.
Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11.02.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково:

- визнано дії посадових осіб управління Державної казначейської служби України у м. Марганці Дніпропетровської області протиправними;

- стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку, відкритого у Державній казначейській службі України, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями 2000 гривень на користь ОСОБА_1 ;

- стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку відкритого у Державній казначейській службі України, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями 2000 гривень на користь ОСОБА_2 ;

- стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку відкритого у Державній казначейській службі України в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями 2000 гривень на користь ОСОБА_3 ;

- в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено;

- судові витрати віднесено за рахунок держави.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 та відповідач-3 подали апеляційні скарги.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29.05.2020 року апеляційні скарги задоволено частково, рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11.02.2020 року скасовано та провадження у справі закрито.

Не погодившись з постановою Дніпровського апеляційного суду від 29.05.2020 року, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.02.2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , задоволено частково, постанову Дніпровського апеляційного суду від 29.05.2020 року змінено, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови, в іншій частині постанову Дніпровського апеляційного суду від 29.05.2020 року залишено без змін.

05.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Дніпровського апеляційного суду із заявою про передачу справи до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28.04.2021 року справу №180/749/19 передано за юрисдикцією до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2021 року матеріали справи №180/749/19 передано на розгляд судді Ніколайчук С.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 року справу прийнято до провадження суддею Ніколайчук С.В., призначено розгляд справи в судовому засіданні на 20.05.2021 року.

13.05.2021 року від відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) до суду надійшли заперечення на позовну заяву, в яких позовні вимоги представник позивача не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову в часті позовних вимог, пред`явлених до відділу. В обґрунтування заперечень зазначив, що оскільки в пред`явлених виконавчих документах боржником визначено виконавчий комітет Марганецької міської ради Дніпропетровської області, то державним виконавцем виконавчі листи були правомірно повернуті стягувану без прийняття до виконання. Окрім того, казначейством було проведено безспірне списання коштів з рахунку виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на рахунок позивача.

Представниками відповідача-1 та відповідача-2 не подали до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відзиви або пояснення в обґрунтування своєї правової позиції.

Судом встановлено, що при первісному розгляді справи Марганецьким міським судом Дніпропетровської області 11.09.2019 року та 18.10.2019 року управлінням Державної казначейської служби України у м.Марганці Дніпропетровської області надано суду відзив, за яким відповідач -3 просить суд у задоволенні позовних вимог до них відмовити в повному обсязі у зв`язку з їх необґрунтованістю. Казначейство повідомило боржника виконавчий комітет Марганецької міської ради, про прийняття на розгляд та виконання заяви ОСОБА_1 про стягнення коштів згідно з виконавчими листами на загальну суму 30000 гривень. 25.10.2018 року від виконкому надійшов лист, що по справі №2-а/180/1/2018, 180/536/17 внесено апеляційну скаргу то Третього адміністративного апеляційного суду, яку направлено до Марганецького міського суду та надано копію апеляційної скарги. 26.10.2018 року ОСОБА_1 було повернуто заяву без виконання. 28.01.2019 року ОСОБА_1 знову звернувся до них із заявою, але заява була складена з порушенням вимог, тому була повернута без виконання. 29.01.2019 року до Казначейства знову надійшла заява про стягнення з виконавчого комітету Марганецької міської ради моральної шкоди на користь ОСОБА_1 суми 10000 гривень, на користь ОСОБА_3 10000 гривень, на користь ОСОБА_3 10000 гривень по справі №2-а/180/1/2018, 180/536/17 від 09.02.2018 року. 05.02.2019 року казначейством проведено безспірне стягнення коштів з рахунку виконавчого комітету Марганецької міської ради по справі №2-а/180/1/2018, 180/536/17 від 09.02.2018 року на користь ОСОБА_1 на загальну суму 30000 гривень. Документи з відміткою про виконання були повернені до Марганецького міського суду. Правові підстави для стягнення моральної шкоди з управління Державної казначейської служби України у м.Марганці Дніпропетровської області відсутні.

Також, при первісному розгляді справи Марганецьким міським судом Дніпропетровської області, Марганецький міський відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надав суду заперечення, в яких просить відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи тим, що до Марганецького МВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від опікуна ОСОБА_1 надходили виконавчі листи №2-а/180/1/2018, 180/536/17, 04.10.2018 року державними виконавцями було розглянуто заяви та прийнято рішення про відмову у відкритті виконавчих проваджень з таких підстав: згідно з ч.2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Керуючись п.10 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання так, як листи пред`явлені не за місцем виконання. Разом з тим ОСОБА_1 в усному та письмовому вигляді було рекомендовано звернутися до відділу примусового виконання рішень за адресою: АДРЕСА_1 , або до місцевої бюджетної установи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. У зв`язку з тим, що виконавчі документи підлягають виконанню державною казначейською службою, просить позов ОСОБА_1 залишити без розгляду.

31.05.2021 року на адресу суду від позивача надійшли заперечення на відзив відповідача 1, де останній не погоджується з викладеною позицією відповідача 1 та просить позовні вимоги задоволити повністю.

В подальшому розгляд справи відкладено на 08.06.2021 року.

Позивач та представник позивача в судове засідання 08.06.2021 року не прибули, про дату, час та місце розгляду справи, повідомлені належним чином.

В судове засідання, призначене на 08.06.2021 року, прибув представник управління Державної казначейської служби України у м.Марганці Дніпропетровської області та підтримав обрану у відзиві правову позицію.

Заслухавши представника відповідача 3, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с.8 т.1).

Рішеннями виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 10.09.2014 року №325 та 327 ОСОБА_1 призначено опікуном неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9-10, т.1).

18.05.2018 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області видано виконавчі листи № 2-а/180/1/ 2018р., 180/536/17 про стягнення з виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень; стягнення з виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_3 в особі опікуна ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень; стягнення з виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 в особі опікуна ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень.

Відповідно до повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 04.10.2018 року, старшим державним виконавцем Марганецького міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Литвин Л.В. розглянуто оригінал виконавчого листа щодо примусового виконання виконавчого листа №180/536/17, виданого 18.05.2018 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області про стягнення з виконавчого комітету Марганецької міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень та встановив, що виконавчий документ №2-а/180/2018р., 180/536/17, пред`явлений не за місцем виконання. На підставі ст. 6 ч.2 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Відповідно до п.10 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», повертається виконавчий документ без прийняття до виконання (а.с.11-12 т.1).

Відповідно до повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 04.10.2018 року, державним виконавцем Марганецького міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мамедовою Ю.О., розглянуто заяву щодо примусового виконання виконавчого листа №180/536/18, виданого 18.05.2018 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області про стягнення з виконавчого комітету Марганецької міської ради на користь ОСОБА_3 в особі опікуна ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень та встановлено, що виконавчий документ 2-а/180/2018р., 180/536/17, пред`явлений не за місцем виконання. На підставі ст. 6 ч.2 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Відповідно до п.10 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», повертається виконавчий документ без прийняття до виконання (а.с.13 т.1).

Відповідно до повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 04.10.2018 року, державним виконавцем Марганецького міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мамедовою Ю.О., розглянуто заяву щодо примусового виконання виконавчого листа №180/536/17, виданого 18.05.2018 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області про стягнення з виконавчого комітету Марганецької міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень та встановлено, що виконавчий документ 2-а/180/2018р., 180/536/17, пред`явлений не за місцем виконання. На підставі ст. 6 ч.2 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Відповідно до п.10 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», повертається виконавчий документ без прийняття до виконання (а.с.14 т.1).

22.10.2018 року відповідно до копії заяви, адресованої начальнику Марганецького УДКСУ Дніпропетровської області, опікун ОСОБА_1 в інтересах підопічних ОСОБА_3 та ОСОБА_3 просив прийняти для виконання та виконати виконавчі листи по справі №2-а/180/1/2018р, 180/536/17, видані Марганецьким міським судом 18.05.2018 року, та перерахувати кошти на його особистий рахунок, який ним було надано (а.с.90 т.1).

23.10.2018 року в.о. начальника управління державної казначейської служби України в м.Марганці Дніпропетровської області Філоненко О. міському голові Жадько О. направлено лист щодо визначення рахунку та КЕКВ по безспірному списанню коштів за трьома виконавчими листами №2-а/180/1/2018 р., 180/536/17 від 09.02.2018 року (а.с.96 т.1).

25.10.2018 року начальнику УДКСУ у м.Марганці Резодубовій Ж.Б. міським головою Жадько О.А. повідомлено, що вказаний виконавчий документ не може бути виконано, бо вказане рішення на даний час не набрало законної сили, представником виконавчого комітету Марганецької міської ради на рішення Марганецького міського суду від 09.02.2018 року по справі №180/536/17 складено апеляційну скаргу, яку направлено до Марганецького міського суду (а.с.97 т.1).

26.10.2018 року в.о. начальника управління державної казначейської служби України в м.Марганці Дніпропетровської області Філоненко О. ОСОБА_1 направлено лист щодо повернення виконавчих документів №2-а/180/1/2018, 180/536/17 від 09.02.2018 року, оскільки представником виконавчого комітету Марганецької міської ради на рішення Марганецького міського суду від 09.02.2018 року по справі №2-а/180/1/2018, 180/536/17 внесено апеляційну скаргу від 25.10.2018 року, яку 25.10.2018 року отримано Марганецьким міським судом (а.с.17 т.1).

02.11.2018 року ОСОБА_1 направлялася заява начальнику відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного ТУЮ в Дніпропетровській області, яка отримана 07.11.2018 року, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.16 т.1).

04.01.2019 року ОСОБА_1 направлялася заява начальнику відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного ТУЮ в Дніпропетровській області, яке отримано 15.01.2019 року, про що свідчить оригінал рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.15 т.1).

21.01.2019 року начальником відділу примусового виконання рішень Півень С.В. ОСОБА_1 направлено листа з повідомленнями про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та виконавчими листами №2-а/180/1/2018, 180/536/17, вказуючи, що 07.11.2018 року до відділу примусового виконання рішень надійшли три виконавчі листи Марганецького міського суду Дніпропетровської області №2-а/180/1/2018 від 18.05.2018 року, яка наступного дня передано на розгляд державному виконавцю Ріга М.М. в кожному виконавчому документів боржником визначено виконавчий комітет Марганецької міської ради Дніпропетровської області та необхідно окремо: стягнути з виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень; стягнути з виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_3 в особі опікуна ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень; стягнути з виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 в особі опікуна ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень.

Розглянувши отримані матеріали державним виконавцем було встановлено, що примусове виконання пред`явлених виконавчих документів не підвідомче відділу примусового виконання рішень, оскільки відповідно до ч.2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань боржник - виконавчий комітет Марганецької міської ради Дніпропетровської області за своєю організаційно-правовою формою є органом місцевого самоврядування. Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є доходи місцевих бюджетів.

Відповідно до п.10 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю (а.с.18 т.1).

28.01.2019 року ОСОБА_1 управлінню ДКСУ у м.Марганці Дніпропетровської області направлено заяву з проханням прийняти на виконання виконавчі листи, видані 18.05.2018 року №2-а/180/1/2018р, 180/536/17 Марганецьким міським судом, про стягнення з виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_3 в особі опікуна ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень; стягнути з виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 в особі опікуна ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень; стягнути з виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень, кошти просив перерахувати: копія реквізитів ощадної книжки додається (а.с.102 т.1).

28.01.2019 року управлінням ДКСУ у м.Марганці Дніпропетровської області ОСОБА_1 направлено листа про повернення виконавчих листів по його заяві від 28.01.2019 року, оскільки заява про стягнення коштів складена в порушення вимог п.6 постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», а саме: заява не містить реквізити банківського рахунку, назву банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номеру рахунку, прізвища, імені, по батькові власника рахунку, на який слід перерахувати кошти (а.с.106 т.1).

29.01.2019 року ОСОБА_1 повторно управлінню ДКСУ у м.Марганці Дніпропетровської області направлено заяву з проханням прийняти на виконання виконавчі листи, видані 18.05.2018 року №2-а/180/1/2018р, 180/536/17 Марганецьким міським судом, про стягнення з виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_3 в особі опікуна ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень; стягнути з виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 в особі опікуна ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень; стягнути з виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень, та надано реквізити для перерахунку коштів (а.с.107 т.1).

30.01.2019 року начальником управління державної казначейської служби України в м.Марганці Дніпропетровської області Рєзодубовою Ж. міському голові Жадько О. направлено лист щодо визначення рахунку та КЕКВ по безспірному списанню коштів за трьома виконавчими листами №2-а/180/1/2018 р., 180/536/17 від 09.02.2018 року до 04.02.2019 року (а.с.111 т.1).

04.02.2019 року начальника УДКСУ у м.Марганець Рєзодубовій Ж.Б. виконавчим комітетом Марганецької міської ради Дніпропетровської області надано заяву про те, що виконавчий комітет Марганецької міської ради надає погодження щодо списання коштів у сумі 30000 гривень, вказавши рахунок (а.с.112 т.1).

Відповідно меморіальних ордерів №1, №2, №3 від 04 лютого 2019 року на користь ОСОБА_1 перераховано 30000 гривень стягнення моральної шкоди по справі № 2-а/180/1/2018р., 180/536/17 (а.с.113,114 т.1).

14.02.2019 року начальником УДКСУ в м.Марганці Дніпропетровської області Рєзодубовою Ж. судді Марганецького міського суду Нанічкіній Н.М. направлено повідомлення щодо повернення виконавчих листів, у зв`язку із їх виконанням (а.с.115 т.1).

19.03.2019 року начальником відділу примусового виконання рішень Півень С.В. ОСОБА_1 направлено листа з повідомленнями про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та виконавчими листами №2-а/180/1/2018, 180/536/17, вказуючи, що 07.11.2018 року до відділу примусового виконання рішень надійшла одна заява ОСОБА_1 про примусове виконання рішення до трьох виконавчих листів Марганецького міського суду Дніпропетровської області №2-а/180/1/2018 від 18.05.2018 року.

Не погоджуючись з діями відповідачів стосовно затягування виконання виконавчих листів № 2-а/180/1/ 2018р., 180/536/17, виданих Марганецьким міським судом Дніпропетровської області, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Вказаним Законом, крім органів державної виконавчої служби, визначено інші органи, до повноважень яких віднесено виконання рішень судів.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Виконавчий комітет Марганецької міської ради Дніпропетровської області за своєю організаційно - правовою формою є органом місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 143 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є доходи місцевих бюджетів.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону № 606-XIV рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконується органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» є спеціальним у сфері гарантування державою виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державні підприємство, установа, організація.

Згідно з ч.1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 1 пункту 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України встановлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету, рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Зазначені рішення передаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань. Видатки бюджетних установ, щодо яких прийнято рішення про накладення на них арешту, дозволяється здійснювати в частині видатків, які статтею 55 цього Кодексу визначено як захищені, у разі зазначення про це у судовому рішенні.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржника, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845.

Пунктом 2 Порядку № 845 визначено, що виконавчі документи - це оформлені в установленому порядку виконавчі листи судів та накази господарських судів, видані на виконання рішень про стягнення коштів, а також інші документи, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року у справі №822/743/16.

Суд зазначає, що предметом спірних виконавчих листів було стягнення моральної шкоди з виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області.

З аналізу наведених норм законодавства та правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 07.10.2020 року у справі №822/743/16, позивачу необхідно було звернути вказані листи до виконання шляхом звернення із належним чином сладеною заявою до відповідного органу казначейського обслуговування бюджетних коштів, а не до органів державної виконавчої служби.

За таких обставин, беручи до уваги зазначене вище, суд вважає, що дії державних виконавців Марганецького міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області вчинені на підставі Закону України «Про виконавче провадження» та у межах своїх повноважень, а відтак позовні вимоги в частині визнання дій (бездіяльністі) цих посадових осіб у відмові виконання виконавчих документів та стягнення моральної шкоди протиправними та не підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог до управління державної казначейської служби України в м.Марганці Дніпропетровської області суд зазначає наступне.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09.02.2018 року, на виконання якого видано виконавчі листи, набрало законної сили 18.04.2018 року, про що міститься відповідна відмітка у виконавчих листах, пред`явлених позивачем до виконання та наданих суду.

За таких обставин, 26.10.2018 року посадовими особами управління державної казначейської служби України в м.Марганці Дніпропетровської області безпідставно повернуто виконавчі листи із зазначенням того, що рішення не набрало законної сили.

Крім того, зазначене рішення управлінням державної казначейської служби України в м.Марганці Дніпропетровської області в частині стягнення судового збору виконано 11 липня 2018 року.

Відповідно до ч.8 Порядку №845 органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку:

1) приймають їх до розгляду та реєструють відповідно до вимог організації діловодства. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер;

2) здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів;

3) повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

Таким чином, на органи казначейства покладено обов`язок прийняття рішення щодо перерахування коштів з державного бюджету на користь фізичних осіб на підставі поданих ними документів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були подані до відповідача 3 виконавчі листі, оформлені належним чином з відміткою про набрання рішенням законної сили, а тому в управління Державної казначейської служби України у м. Марганці Дніпропетровської області не було підстав для повернення цих виконавчих листів, оскільки останні містили всі необхідні реквізити для прийняття рішення про перерахування коштів на користь позивача.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 129 Конституції України однією із засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Право на звернення до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, було б ілюзорним, якби органи Державної виконавчої служби України допускали, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презумується.

Пред`являючи виконавчий документ до виконання, стягувач має законні та обґрунтовані очікування, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, буде виконано відповідно до вимог та в порядку, встановленому законом, у розумний строк, необхідний для вчинення таких дій, що також не потребуватиме від стягувача додаткових зусиль, яких можна було б уникнути у разі дотримання вимог Закону.

Як встановлено судом, рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області про стягнення на користь позивачів грошових коштів в період з жовтня 2018 року по 4 лютого 2019 року залишалось невиконанним, у зв`язку з протиправним поверненням відповідача 3 виконавчих листів.

Враховуючи, що мають місце протиправні дії управління Державної казначейської служби України у м.Марганці Дніпропетровської області щодо повернення без виконання виконавчих листів Марганецького міського суду Дніпропетровської області по справі №2-а/180/1/2018, 180/536/17 від 09.02.2018 року, суд вважає, що позовна вимога про визнання дій цих посадових осіб управління Державної казначейської служби України у м.Марганці Дніпропетровської області щодо відмові у виконанні рішень Марганецького міського суду Дніпропетровської області по справі №2-а/180/1/2018, 180/536/17 від 09.02.2018 року протиправними, підлягає задоволенню в редакції, визначеній судом згідно з ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: визнати протиправними дії управління Державної казначейської служби України у м.Марганці Дніпропетровської області щодо повернення без виконання виконавчих листів Марганецького міського суду Дніпропетровської області по справі №2-а/180/1/2018, 180/536/17 від 09.02.2018 року.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з управління Державної казначейської служби України у м.Марганці Дніпропетровської області моральної шкоди, суд зазначає, що частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, судам слід надавати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30.01.2018 та 20.02.2018 (справи №№ 804/2252/14, 818/1394/17 відповідно) та у постанові від 20.05.2020 (справа №821/1269/17).

Отже, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Слід визначити, що на підтвердження заподіяння позивачу моральної шкоди, останнім не надано жодного належного доказу, у зв`язку з чим суд не має можливості встановити та підтвердити наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями відповідача-3 та негативними наслідками, що настали для позивачів у вигляді заподіяної моральної шкоди.

Квитанції, надані позивачем до справи, суд оцінює критично, так, як останні не зрозуміло, яке відношення мають до предмету спору і не вказують на моральні страждання позивача.

Беручи до уваги те, що позивачем не доведено і не надано суду відповідних доказів завдання йому моральної шкоди, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у цій частині вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 818/1434/17, від 19 жовтня 2020 року у справі 580/194/19.

Позовні вимоги до Марганецького міського відділу Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки за наслідками розгляду цієї справи не встановлено протиправності дій посадових осіб наведених державних органів.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено в частині 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, судом враховується, що згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з частинами 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідач-3 не довів правомірність своїх дій в розумінні ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Натомість доводи позивача, з огляду на вищевикладене, є частково обґрунтованими, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 139 КАС України, за наслідками розгляду даної справи не здійснюється, оскільки позивач у відповідності до ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до відповідача-1: Марганецького міського відділу Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідача-2: відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідача-3: управління Державної казначейської служби України у м. Марганці Дніпропетровської області, про визнання рішень, дій, бездіяльності протиправними і такими, що порушують права, свободи, інтереси стягувачів у виконавчому провадженні та відшкодування моральної шкоди - задоволити частково.

Визнати протиправними дії управління Державної казначейської служби України у м.Марганці Дніпропетровської області щодо повернення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без виконання виконавчих листів Марганецького міського суду Дніпропетровської області по справі №2-а/180/1/2018, 180/536/17 від 09.02.2018 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Розподіл судових витрат на засідками розгляду справи не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук