Справа № 640/685/21
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 року м. Київ № 640/685/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві

про визнання протиправним, скасування рішення

УСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач) в якому просить суд скасувати рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 28 вересня 2018 року № 1294/26-15-13-14-26/ НОМЕР_1 ; зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у місті Києві поновити реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , платником єдиного податку третьої групи, ставка 5% за 01 січня 2018 року; вважати поданими декларації платника єдиного податку за рік 2018 № , за І квартал 2019 року № , за І півріччя 2019 року № , за три квартали 2019 року № , за рік 2019 року № , за І квартал 2020 року № , за три квартали 2020 року № , за рік 2020 року; зобов`язати Головне управління ДПС у місті Києві провести звірку та співставлення даних податкової звітності з єдиного податку за період з 01 січня 2018 рок по 31 грудня 2020 року фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що за відсутності правових підстав, податковим органом анульовано реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , платником єдиного податку третьої групи, ставка 5%.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Відзиву від відповідача не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено наступне.

З 20 листопада 2017 року ОСОБА_1 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 , зареєстрований у Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець. Під час реєстрації позивачем обрано спрощену систему оподаткування і, згідно з даними реєстру платників єдиного податку, став платником єдиного податку третьої групи.

28 вересня 2018 року Головним управлінням ДФС у м. Києві винесено рішення №1294/26-15-13-14-26/ НОМЕР_1 про виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку, в результаті якого реєстрацію позивача платником єдиного податку анульовано.

З вказаним Рішенням позивач не погодився та 19 жовтня 2020 року звернувся з відповідною скаргою до Державної податкової служби України.

Рішенням ДПС від 10 грудня 2020 року вих. № 34848/6/99-00-04-04-03-06 скарга ФОП ОСОБА_1 від 19 жовтня 2020 року на рішення Головного управління ДФС у м. Києві № 1294/26-15-13-14-26/ НОМЕР_1 від 28 вересня 2018 року про виключення з реєстру платників єдиного податку залишена без розгляду та повернута позивачу.

11 вересня 2020 року позивач отримав лист ГУ ДПС у м. Києві від 27 серпня 2020 року вих. № 40732/ФОП/26- 15-42-03-27 про надання пояснення та їх документального підтвердження (копія листа міститься в матеріалах справи).

З вказаного листа позивачу стало відомо, що його реєстрація платником єдиного податку анульована контролюючим органом 30 вересня 2018 року на підставі рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку. З 01 жовтня 2018 року ФОП ОСОБА_1 перебуває на загальній системі оподаткування.

Як стверджує позивач, зворотного податковим органом не доведено, про вказане рішення позивачу не було відомо, а тому 16 вересня 2020 року направив листа до ДПІ у Подільському районі ГУ ДПС у м. Києві з проханням надати його копію та повідомити підстави прийняття такого рішення.

07 жовтня 2020 року позивач отримав листа ГУ ДПС у м. Києві від 02 жовтня 2020 року № 47470/ФОП/26-15- 33-16-15 щодо підстав анулювання свідоцтва та копію рішення, що оскаржується (копія листа міститься в матеріалах справи).

Згідно з листом ГУ ДПС у м. Києві щодо підстав анулювання свідоцтва рішення було прийнято через «наявний податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування». Саме заборгованість у сумі 736,19 грн, яка утворилась за результатом подання звітної податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік (копія декларації та розрахунку податку на доходи фізичних осіб містяться в матеріалах справи).

Незгода позивача з рішенням про виключення його з реєстру платників єдиного податку, обумовила на звернення до суду.

В силу вимог ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинтсва України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлюються нормами глави І розділу ХІV Податкового кодексу України "Спрощена система оподаткування, обліку та звітності" (далі - ПК України).

Згідно пункту 298.1 статті 298 ПК України порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку першої - третьої груп здійснюється відповідно до підпунктів 298.1.1-298.1.4 цієї статті.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 31.1 статті 31 ПК України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

В свою чергу, підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 ПК України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Абзацом 2 пункту 294.1 статті 294 ПК України передбачено, що податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.

Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду (п. 294.2 статті 294 ПК України).

Приписами підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Абзацом 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України встановлено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Разом з цим, реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку (п. 299.1 ст. 299 ПК України).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, в розрізі приписів пункту 299.2 статті 299 ПК України, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Відповідно до пункту 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

Пунктом 299.11 статті 299 Податкового кодексу України передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки. При цьому реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом у постановах від 21 лютого 2018 року у справі № 813/1465/17, від 15 травня 2018 року у справі № 813/676/17.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення підставою для його прийняття стали норми абзацу 3 пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що зі змісту оскаржуваного рішення не вбачається можливим встановити документи, які підтверджують наявність заборгованості. Зокрема, графа «документи, які підтверджують наявність підстав для виключення з реєстру платників єдиного податку» не заповнена.

Відзиву від відповідача також не надходило, жодних доказів на підтвердження наявності заборгованості у позивача матеріали справи не містять.

Посилання у листі ГУ ДПС у місті Києві від 02 жовтня 2020 року № 17ОП/26-15-33-16-15 на наявність заборгованості у позивача з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичним особами за результатами річного декларування, а саме: 01 квітня 2018 року - 735,86 грн, 01 травня 2018 року - 735,86 грн, 01 червня 2018 року - 735,86 грн, 01 липня 2018 року - 735,86 грн, 01 серпня 2018 року - 735,86 грн, 01 вересня 2018 року - 735,86 грн не підтверджуються матеріалами справи.

Відповідачем на вимогу суду не надано витягу з облікової картки фізичної особи - підприємця, натомість позивачем надано виписку по особовому рахунку за період з 01 січня 2018 року по 29 грудня 2020 року, з якої вбачається сплата податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичним особами за результатами річного декларування.

Як встановлено матеріалами справи, всупереч вимогам пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України перевірку з вказаного питання податковим органом проведено не було, відповідно і акт перевірки останнім не складався.

За вказаних обставин суд зазначає, що Податковим кодексом України закріплена чітка послідовність дій, які мають бути обов`язково вчинені контролюючим органом до прийняття відповідного рішення (проведення перевірки платника єдиного податку, виявлення допущення ним порушення, зокрема, встановлення факту наявності податкового боргу, складання акта перевірки та прийняття на його підставі рішення). Іншої процедури законодавчо не передбачено.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми законодавства, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що контролюючий орган при прийнятті рішення від 28 вересня 2018 року № 1294/26-15-13-14-26/ НОМЕР_1 про виключення з реєстру платників єдиного податку діяв всупереч та не у відповідності до повноважень, наданих йому законодавством України, а тому зазначене рішення контролюючого органу є протиправним і підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання поновити реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , платником єдиного податку третьої групи, ставка 5% за 01 січня 2018 року, суд зазначає таке.

Відповідно до змісту статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З системного аналізу вказаних норм КАС України можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду, у випадку визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Суд також звертає увагу, що Верховний Суд України у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, за вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання Головне управління Державної податкової служби у м. Києві поновити реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , платником єдиного податку третьої групи, ставка 5% за 01 січня 2018 року та включити до реєстру платників єдиного податку.

Задовольняючи дану вимогу у вказаний спосіб, суд виходить з позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 06 листопада 2018 року по справі №820/4721/17 (адміністративне провадження №К/9901/51009/18), згідно якої право позивача підлягає захисту та відновленню, та приведення у стан, що існував до такого порушення з боку відповідача. Ні положеннями КАС України, більш того не положеннями податкового законодавства, не встановленні обмеження щодо можливості звернення з позовом до суду саме з такими вимогами. Такі вимоги, є не лише належними, а й дієвим способом захисту від протиправних дій відповідача.

Щодо вимоги вважати поданими декларації платника єдиного податку за рік 2018 № , за І квартал 2019 року № , за І півріччя 2019 року № , за три квартали 2019 року № , за рік 2019 року № , за І квартал 2020 року № , за три квартали 2020 року № , за рік 2020 року суд зазначає наступне.

Матеріали справи містять копії декларації платника єдиного податку за рік 2018 № , за І квартал 2019 року № , за І півріччя 2019 року № , за три квартали 2019 року № , за рік 2019 року № , за І квартал 2020 року № , за три квартали 2020 року № , за рік 2020 року, на вказаних документах міститься відмітка податкового органу «документ прийнято».

Відповідно до наданих квитанцій № 2 вказані декларації також прийняті, не зупинені.

З наведеного вбачається, що вищевказані податкові звіти прийняті податковим органом станом на момент розгляду справи, відтак визнання їх у судовому порядку такими, що прийняті, є безпідставним.

Щодо вимоги про зобов`язання Головного управління ДПС у місті Києві провести звірку та співставлення даних податкової звітності з єдиного податку за період з 01 січня 2018 рок по 31 грудня 2020 року фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, урегульовані Податковим кодексом України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК).

У пункті 61.1 статті 61 цього Кодексу визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 ПК).

Відповідно до статті 71 ПК інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 ПК для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

Згідно з пунктом 73.5 статті 73 ПК з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб`єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб`єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб`єкту господарювання у десятиденний термін.

Механізм проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок визначено Порядком проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1232.

У разі необхідності проведення зустрічної звірки контролюючий орган (ініціатор) надсилає контролюючому органу (виконавцю), до компетенції якого віднесено реалізацію повноважень щодо здійснення податкового контролю стосовно суб`єкта господарювання, запит про проведення зустрічної звірки для підтвердження даних, отриманих від платника податків та інших суб`єктів інформаційних відносин.

Зустрічна звірка може бути проведена контролюючим органом (ініціатором) самостійно, якщо здійснення податкового контролю щодо цього суб`єкта господарювання віднесено до його компетенції.

Контролюючий орган (виконавець), який проводить зустрічну звірку, складає довідку за наявності інформації, для отримання якої надіслано запит контролюючим органом (ініціатором), та її документального підтвердження. У разі відсутності запитуваної контролюючим органом (ініціатором) інформації контролюючий орган (виконавець) надсилає завірений печаткою запит про подання інформації та її документального підтвердження суб`єкту господарювання у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що позивач просить зобов`язати податковий орган провести зустрічну звірку, проте матеріали справи не містять доказів звернення позивача із аналогічними вимогами до відповідача та отримання відмови.

Відтак, суд не вбачає порушення права позивача в цій частині, а тому позов в частині зобов`язання Головного управління ДПС у місті Києві провести звірку та співставлення даних податкової звітності з єдиного податку за період з 01 січня 2018 рок по 31 грудня 2020 року фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У той же час, відповідач у справі обов`язку щодо доведення правомірності своїх дій та рішень не виконав, відзиву без поважних причин не надав, що судом кваліфікується у відповідності до приписів ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, як визнання позову.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 28 вересня 2018 року № 1294/26-15-13-14-26/ НОМЕР_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у місті Києві поновити реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , платником єдиного податку третьої групи, ставка 5% за 01 січня 2018 року.

4. В решті вимог відмовити.

5. Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 4204,00 грн (чотири тисячі двісті чотири) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова