Справа № 340/1123/21
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/1123/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення та стягнення середнього заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати незаконним і скасувати Розпорядження сільського голови Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 23.02.2021 року №09к "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- поновити ОСОБА_1 на посаді спеціаліста І категорії Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області;

- стягнути з Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу. В обґрунтування вимог представник позивача вказав, що відповідачем протиправно прийнято рішення про звільнення позивача з посади спеціаліста 1 категорії Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області на підставі п.1 ч. 1 ст.40 КЗпП України, оскільки не було проведено реорганізації Ради, а також позивачу не пропонувалось переведення на іншу вакантну посаду.

Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи це тим, що відповідачем правомірно здійснено звільнення позивача на підставі п.1 ч. 1 ст.40 КЗпП України, в зв`язку з реорганізацією Ради як юридичної особи та скороченням штату. Позивача було попереджено про майбутнє вивільнення в зв`язку з реорганізацією. Також зазначено, що при звільненні працівника з підстав встановлених ч.ч.1, 2, 6 ст. 40 КЗпП України власник не зобов`язаний пропонувати працівникові, який звільняється, усі вакантні робочі місця, оскільки добір працівників це право власника ( а.с. 57-61).

Представником позивача подано відповідь на відзив ( а.с.83-88).

Представником відповідача надано до суду заперечення щодо відповіді на відзив ( а.с.98-100).

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків.

ОСОБА_1 ( позивач), працювала на невиборних посадах Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області з 16.09.2011 р.:

- з 16.09.2011 на посаді спеціаліста землевпорядника;

- з 11.10.2011 на посаді спеціаліста І категорії землевпорядника.

16.09.2011 позивачем прийнято присягу посадової особи місцевого самоврядування ( а.с.16).

Рішенням першої сесії восьмого скликання Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 08.12.2020 року №1 розпочались повноваження депутатів Суботцівської сільської ради восьмого скликання, обраних на перших виборах депутатів сільських, селищних, міських рад територіальних громад і відповідних сільських селищних міських голів 25 жовтня 2020 року.

Рішеннями першої сесії восьмого скликання Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 08.12.2020 року №№17, 18, 19, 20, 21 почато процедури реорганізації, відповідно:

- Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області;

- Володимирівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області;

- Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області;

- Казарнянської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області;

- Трепівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області.

Зазначені обставини не заперечуються сторонами у справі.

Рішенням першої сесії восьмого скликання Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 08.12.2020 року №10 затверджено структуру Суботцівської сільської ради об`єднаної територіальної громади, яка замість окремої посади спеціаліста І категорії землевпорядника, передбачала створення Відділу архітектури, капітального будівництва, житлово-комунального господарства, благоустрою та земельних відносин апарату сільської ради з двома штатними одиницями спеціаліста І категорії ( а.с.17,64).

Розпорядженням Суботцівської сільської ради від 22.12.2020 №12 оголошено конкурс на заміщення вакантних посад посадових осіб місцевого самоврядування Суботцівської сільської ради. Зокрема оголошено конкурс на посаду: «Спеціаліста І категорії, землевпорядника Відділу архітектури, капітального будівництва, житлово-комунального господарства, благоустрою та земельних відносин апарату сільської ради (2 штатні одиниці)» ( а.с.18-20).

Розпорядженням сільського голови від 23.12.2020 №14 з метою забезпечення трудових прав працівників Суботцівської, Богданівської, Володимирівської, Мошоринської, Казарнянської Трепівської сільських рад попереджено про наступне вивільнення працівників зазначених рад, зокрема ОСОБА_1 ( а.с.21).

Відповідно до Акту від 23.12.2020 спеціаліст І категорії землевпорядник Суботцівської сільської ради ОСОБА_1 відмовилася від ознайомлення з розпорядженням Суботцівського сільського голови "Про попередження працівників про наступне вивільнення" ( а.с.68, 69).

Рішенням третьої сесії восьмого скликання Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 24.12.2020 року №64 затверджено структуру та загальну чисельність працівників апарату Суботцівської сільської ради в новій редакції ( а.с.24-25).

05.01.2021 відбулось засідання комісії з питань реорганізації Богданівської, Володимирської, Трепівської, Казарнянської, Мошоринської та Суботцівської сільських рад. На порядку денному були питання визначення переважного права залишення на роботі і пропозиції посад службовцям сільських рад. За результатами засідання комісії вирішено рекомендувати сільському голові запропонувати взяти участь у конкурсі на заміщення вакантних посад Суботцівської сільської ради, серед інших, спеціалісту І категорії землевпоряднику ОСОБА_1 ( а.с.65-66).

Рішенням четвертої сесії восьмого скликання Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 12.01.2021 №91 затверджено структуру та загальну чисельність працівників Суботцівської сільської ради в новій редакції ( а.с.26-28).

Розпорядженням Суботцівського сільського голови від 26.01.2021 №30 оголошено конкурс на заміщення вакантних посад, зокрема на дві вакантні посади спеціаліста І категорії Відділу архітектури, капітального будівництва, житлово-комунального господарства, благоустрою та земельних відносин апарату сільської ради ( а.с.30).

Позивач зверталась до сільського голови з відповідним проханням переведення її на рівноцінну посаду спеціаліста І категорії Відділу архітектури, капітального будівництва, житлово-комунального господарства, благоустрою та земельних відносин апарату сільської ради, де існувала вакантна посада (заява від 16.01.2021 року) ( а.с.29).

Доказів надання письмової відповіді на вказану заяву відповідачем до суду не надано.

Відповідачем направлено ОСОБА_1 повідомлення про запропонування вакантних посад, на які оголошений конкурс ( а.с.74).

05.03.2020 відділенням поштового зв`язку лист повернуто Суботцівській сільській раді через закінчення терміну зберігання (а.с.75).

Розпорядженням сільського голови Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 23.02.2021 року №09к "Про звільнення ОСОБА_1 " ( а.с.31, 63) позивача звільнено з посаді спеціаліста І категорії землевпорядника у зв`язку з реорганізацією та скороченням штату, керуючись п.1 ч. 1 ст.40 КЗпП України з 23.02.2021, з урахуванням рішення Суботцівської сільської ради від 08.12.2020 № 10 "Про затвердження структури Суботцівської сільської ради Знам`янського району" та протоколу засідання комісії з питань реорганізації Богданівської, Володимирівської, Трепівської, Казарнянської, Мошоринської та Суботцівської сільських рад від 05.01.2021 № 1 ( а.с.65-66).

Позивач вважає протиправним вказане розпорядження та такими, що підлягає скасуванню, у зв`язку із чим звернулася до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування регулює Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» № 2493-III від 07.06.2001 (далі - Закон № 2493-III).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2493-III, служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Статтею 2 Закону № 2493-III визначено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно з ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти особі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується.

Відповідно до ч. 6 ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Щодо посилання представника позивача на відсутність обставин реорганізації Суботцівської сільської ради, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Відповідно до ч.5 ст. 104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Частиною 4 ст. 8 Закону України від 05.02.2015 р. No 157-VIII "Про добровільне об`єднання територіальних громад" передбачено, що з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою, у порядку, визначеному цим Законом, здійснюється реорганізація відповідних юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, та розміщених поза адміністративним центром об`єднаної територіальної громади, шляхом їх приєднання до юридичної особи - сільської, селищної, міської ради, розміщеної в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади. Після завершення реорганізації відповідні юридичні особи - сільські, селищні, міські ради припиняються у порядку, визначеному цим Законом.

Юридична особа - сільська, селищна, міська рада, розміщена в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади, є правонаступником прав та обов`язків всіх юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою.

Найменування представницького органу місцевого самоврядування об`єднаної територіальної громади як юридичної особи складається з частини, яка є похідною від власного найменування населеного пункту, визначеного її адміністративним центром, у формі прикметника та відповідного загального найменування представницького органу місцевого самоврядування (сільська, селищна, міська рада)

З аналізу зазначеної норми вбачається, що реорганізація відбувається саме тих рад, які приєдналися до рада, розміщена в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади. Що ж до ради, розміщеної в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади, то відносно неї здійснюється лише державна реєстрація змін до відомостей про неї, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань.

Крім того, станом на час судового розгляду справи, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відсутні відомості щодо припинення юридичної особи - Суботцівської сільської ради, ( а.с.104-105).

З огляду на викладене суд погоджується з твердженням представника позивача про не проведення реорганізації Суботцівської сільської ради, а тому посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на звільнення позивача в зв`язку з реорганізацією є необґрунтованим.

При вирішенні питання, чи додержані власником або уповноваженим ним органом норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суд зазначає таке.

Згідно ч.1 ст. 20 Закону № 2493-III крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України.

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Згідно правової позиції Верховного Суду України висловленої в постанові від 01.07.2015 у справі № 6-491цс15, власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Як вказує Верховний Суд України в п.19 Постанови Пленуму № 9 від 06.11.1992 Про практику розгляду судами трудових спорів, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Аналіз норми п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України дає підстави для висновку, що підставою для розірвання трудового договору за ініціативи власника або уповноваженого ним органу є зміни в організації виробництва і праці, які у свою чергу можуть мати місце у випадках ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Тому, під змінами в організації виробництва і праці, які можуть бути підставою для розірвання трудового договору слід розуміти, в тому числі скорочення чисельності або штату працівників, що призводить до скорочення займаної працівником посади та зумовлює його звільнення у випадку неможливості переведення працівника на іншу посаду.

Відповідачем не надано до суду доказів скорочення чисельності або штату працівників, що призводить до скорочення займаної позивачем посади.

Так, рішення ради про затвердження структури та загальної чисельностість працівників апарату Суботцівської сільської ради в новій редакції, не свідчать про скорочення чисельності або штату спеціалістів 1 категорії землевпорядника, тобто посади яку займала позивач перед звільненням.

Однак, суд зазначає, що питання доцільності скорочення чисельності або штату працівників не належить до компетенції суду. При звільненні у зв`язку зі скороченням штату працівників враховується переважне право працівника залишитися на роботі та пропонується інша робота на тому самому підприємстві, в установі, організації. Коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, формується з осіб, які займають аналогічну (ідентичну) посаду.

Тобто, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник вважається таким, що належним чином виконав вимоги ч.1, ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну посаду, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Отже, суд критично ставиться до посилання представника відповідача на право власника не пропонувати працівникові, який звільняється, усі вакантні робочі місця.

Судом встановлено, що, на час звільнення позивача у відповідача була можливість переведення позивача на іншу посаду, а саме нова структура передбачала збільшення штатних одиниць, в якій у складі Відділу архітектури, капітального будівництва, житлово-комунального господарства, благоустрою та земельних відносин апарату сільської ради, дві штатні одиниці спеціаліста І категорії, були вакантними.

Однак, представником відповідача не надано до суду доказів пропонування позивачу переведення на іншу посаду.

Крім того, не надано доказів вирішення заяви позивача від 16.01.2021 щодо переведення її на рівноцінну посаду спеціаліста І категорії Відділу архітектури, капітального будівництва, житлово-комунального господарства, благоустрою та земельних відносин апарату сільської ради, де існувала вакантна посада.

Посилання представника відповідача на повідомлення про запропонування вакантних посад, на які оголошений конкурс ( а.с.74), не приймаються судом як доказ пропонування позивачу вакантних посад для переведення, оскільки вказане повідомлення містить перелік вакантних посад на які оголошено конкурс.

Також суд зазначає, що проведення конкурсів на вакантні посади не свідчить про те, що відповідач не мав можливості перевести позивача на вакантні посади.

Отже, відповідачем не надано суду доказів, що при вивільненні позивач був належним чином ознайомлений з переліком вакантних посад, а також не доведено належними доказами, що позивач відмовився від запропонованих посад.

З огляду на викладене, суд вважає, що оскаржуване рішення відповідача прийнято з порушенням ч. 2 ст.2 КАС України, а саме прийняте не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; необґрунтовано; упереджено; недобросовісно; нерозсудливо; непропорційно, а тому рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Стосовно вимоги про поновлення ОСОБА_1 на посаді спеціаліста І категорії Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, суд зазначає, що у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Таким чином, враховуючи встановлення судом факту незаконного звільнення позивача зі займаної до такого звільнення посади (спеціаліста І категорії землевпорядника Суботцівської сільської ради ), вона підлягає поновленню саме на ній з 24.02.2021 (наступного дня після незаконного звільнення).

Згідно ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Як роз`яснено у п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року за № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів, у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Згідно ст. 27 Закону України «Про оплату праці», порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Обчислення середнього заробітку працівників здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 ( далі по тексту - Порядок №100).

Відповідно до п. 5 Порядку №100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно абзацу дев`ятнадцятого п. 4 Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Відповідно до абзацу 1 п. 8 Порядку №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних дні за цей період.

Згідно з довідкою про доходи нарахована заробітна плата ОСОБА_1 за грудень 2020 року становила 5 842,29 грн., за січень 2021 року 5 725,27 грн. Відпрацьовано днів у грудні 2020 року -10, у січні 2021 року - 8 (а.с.62)

Таким чином, сума нарахованої заробітної плати позивача згідно Порядку №100 за грудень 2020 року - січень 2021 року становить 11 567,56 грн. (5 842,29 грн. + 5 725,27 грн.), при фактично відпрацьованій кількості робочих днів - 18 (10+8).

Відповідно до абз.19 п.4 Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці не судом враховувались виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника, а саме за час щорічної і додаткової відпусток, допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Отже, середньоденна заробітна плата позивача за грудень 2020 року - січень 2021 року становить 642,64 грн. (11 567,561/18).

Середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.02.2021 по 07.06.2021, що підлягає виплаті позивачу становить 44 984,8 грн. (642,64* 70 робочих дні).

Середньомісячна заробітна плата становить 13 174,12 грн. ( 642,64. (середньоденна з/плата)х 20,5 ( середньомісячна кількість робочих днів за грудень 2020 року - січень 2021 року).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові №13 від 24.12.1999 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Таким чином, загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача, яка належить до виплати ОСОБА_1 становить 44 984,8 грн. з якої необхідно провести відрахування відповідно до чинного законодавства.

Пунктами 2, 3 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

За таких обставин суд вважає за необхідне допустити постанову до негайного виконання у частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, станом на 07.06.2021 ( а.с.104-105), назва юридичної особи - Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області змінено на Суботцівську сільську раду Кропивницького району Кіровоградської області, а тому належним способом захисту порушеного позивача, є поновлення позивача на посаді спеціаліста І категорії землевпорядника Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області або на рівнозначній посаді, яку вона займала до звільнення та та стягнення з останньої середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Таким чином, за підсумком наведеного суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Представником позивача заявлено клопотання про стягнення з Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.132 КАС України).

Частинами першою, другою статті 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Так, згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас, частинами четвертою, п`ятою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з тим, відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16, від 11 червня 2019 року у справі №826/841/17.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 р. №5076-VI встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У пункті 269 вказаного рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

На підтвердження понесеного позивачем розміру витрат на правничу допомогу адвоката надано: ордер на надання правничої (правової) допомоги серії КР №032123 (а.с.37); копію договору надання правової допомоги від 04.03.2021 ( а.с.35); рахунок - фактуру №18,03 від 18.03.2021 на суму 5000 грн. ( а.с.36); квитанцію від 18.03.2021 про сплату ОСОБА_1 на користь Белашова К.В. 5000 грн. (а.с.1).

Згідно копії договору надання правової допомоги від 04.03.2021 надання правової допомоги здійснюється в наступних формах: консультації: розробка та складання процесуальних документів; участь у судових засіданнях від імені та в інтересах клієнта; інші види послуг, які пов`язані з адвокатською діяльністю та виконанням договору.

Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджено сторонами та визначається в сумі 5 000 грн. ( а.с.35)

С звертає увагу на те, що справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, тобто без участі адвоката в судових засіданнях та є справою незначної складності.

При цьому суд зазначає, що підготовка позовної заяви у даній справі вимагала певного обсягу юридичної і технічної роботи, однак розмір витрат позивача, пов`язаних з правничою допомогою, не є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).

Крім того, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Також, суд зазначає, що згідно частин 9 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

За результатами розгляду справи суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Отже, загальна сума витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 3 000 грн.

Керуючись ст.ст. 139, 243 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області (вул. Центральна, буд. 24, с. Суботці, Знам`янський район, Кіровоградська область, 27444, ) про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення та стягнення середнього заробітку задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Розпорядження сільського голови Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 23.02.2021 року №09к "Про звільнення ОСОБА_1 "

Поновити ОСОБА_1 на посаді спеціаліста І категорії землевпорядника Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (вул. Центральна, буд. 24, с. Суботці, Знам`янський район, Кіровоградська область, 27444, ) або на рівнозначній посаді, яку вона займала до звільнення з 24.02.2021.

Стягнути з Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (вул. Центральна, буд. 24, с. Суботці, Знам`янський район, Кіровоградська область, 27444, ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 24.02.2021 по 07.06.2021 у сумі 44 984,8 ( сорок чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 80 коп. з проведенням обов`язкових відрахувань податків і зборів.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді спеціаліста І категорії землевпорядника Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (вул. Центральна, буд. 24, с. Суботці, Знам`янський район, Кіровоградська область, 27444, ) або на рівнозначній посаді, яку вона займала до звільнення.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у сумі 13 174,12 ( тринадцять тисяч сто сімдесят чотири) грн. 12 коп. з проведенням обов`язкових відрахувань податків і зборів.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 здійснені нею судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. (три тисячі гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (вул. Центральна, буд. 24, с. Суботці, Знам`янський район, Кіровоградська область, 27444, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. Сагун