Справа № 931/293/21
Суддя: Кідиба Т. О.
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 931/293/21
Провадження № 2-а/931/2/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Кідиби Т.О.,

за участю: секретаря - Гупалик А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання незаконною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання незаконною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що поліцейським групи реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 1 (смт. Локачі) Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області капралом поліції Новосадом О. В. 17 травня 2021 року відносно нього було винесено постанову серії БАБ № 879000 за ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Із змісту вказаної постанови вбачається, що він 16 травня 2021 року о 17 год. 28 хв. керував мотоблоком марки "FORTE" в АДРЕСА_1 без посвідчення водія відповідної категорії, тобто, не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 "А" Правил дорожнього руху України.

Зазначає, що відповідачем у постанові про накладення адміністративного стягнення не зазначено відповідної категорії, яку він повинен був мати на право керування мотоблоком "FORTE". Окрім того, у постанові не наведено доказів, на яких грунтується висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення. Також поліцейський не роз`яснив йому його права, не ознайомив з матеріалами справи, позбавив права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, залучити захисника. Стверджує, що питання навчання громадян та видачу посвідчень на право керування мотоблоками не врегульоване на законодавчому рівні, він має посвідчення тракториста-машиніста, яке пред`являв поліцейському, однак останній не взяв його до уваги.

Вважає постанову серії БАБ № 879000 від 17 травня 2021 року незаконною, оскільки вона винесена з порушенням норм КУпАП, Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Просить визнати незаконною та скасувати постанову поліцейського групи реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності (смт. Локачі) Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області Новосада О.В. серії БАБ № 879000 від 17 травня 2021 року про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. і провадження у справі за ч. 2 ст.126 КУпАП відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, просить стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2837,50 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 454 грн.

Ухвалою судді від 26.05.2021 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та виклику сторін. Разом з тим, відповідачу був встановлено строк - три дні з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву, а також доказів в обгрунтування своїх заперечень проти позову.

Відповідно до вимог ч. 6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвала судді від 26.05.2021 року разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів була вручена ГУНП у Волинській області 28.05.2021 року, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.17), однак відповідач у встановлений судом строк, а також станом на час розгляду справи правом подачі відзиву на позов не скористався, будь яких доказів в обгрунтування правомірності винесення постанови про накладення адміністративного стягнення суду не подав.

Згідно із ч.5 ст.262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Будь яких клопотань про розгляд справи з викликом сторін та інших від сторін не поступало.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Частиною 1 ст. 286 КАСУ передбачено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАСУ у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд встановив на їх підставі такі фактичні обставини та зміст правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 9 КАСУ суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Обраним позивачем предметом спору у даній справі і способом захисту права, що передбачено КУпАП та КАСУ, є вирішення адміністративних справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно із постановою серії БАБ № 879000 від 17 травня 2021 року ОСОБА_1 було притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн за те, що останній 16 травня 2021 року о 17 год. 28 хв. в с. Затурці по вул. 8 Березня керував мотоблоком марки "FORTE", б/н, без посвідчення водія відповідної категорії, тобто, не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 "А" Правил дорожнього руху (а. с. 4).

Відповідно до п. 2.1 "А" водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху України транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Транспортні засоби поділяються на механічні та немеханічні. До механічних транспортних засобів відносяться ті, що приводяться в рух за допомогою двигуна або електродвигуна потужністю понад 3 кВт.

Із долученої позивачем до матеріалів справи Інструкції з експлуатації та паспорту виробу дизельний культиватор (грунтофрез) моделі "FORTE" 1050, 1050E, 1350, 1350E вбачається, що останній являє собою силовий агрегат, призначений для обробітку грунту фрезами. За його допомогою здійснюється розпушування грунту, боротьба з бур`янами, вологе збереження та підгортання. Мотокультиватор "FORTE" - це машина, в якій ходова частина і робоча машина утворюють єдиний нероздільний блок, та має горизонтальну раму з розміщеними на ній фрезами. Дає можливість продуктивної роботи на обмежених ділянках території, міжряддях, на клумбах і біля дерев, має дизельний двигун з мінімальною потужністю 4,0 кВт, а також мінімальний об`єм двигуна - 296 мл.

Позивачем надано також копію виданого йому посвідчення тракториста-машиніста із відкритою категорію "А" (а.с.5).

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушенняє будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за, зокрема, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Нормами ст.ст. 72, 73 КАСУ визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовимиі електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В порушення вимог ч.2 ст. 77 КАСУ відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 керував мотоблоком марки "FORTE" як механічним транспортним засобом в розумінні ПДР України, тобто, того факту, що він використовував його для перевезення людей і (або) вантажу, а також не вказано, посвідчення водія якої категорії повинен був мати ОСОБА_1 , керуючи мотоблоком, враховуючи те, що він має посвідчення тракториста-машиніста. Будь яких доказів в підтвердження правомірності винесеної поліцейським постанови від 17.05.2021 року відповідачем не подано.

Згідно зі ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови вина особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, доказів порушення ОСОБА_1 п.2.1"А" ПДР відповідачем суду не надано, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 879000 від 17 травня 2021 року, винесену відносно ОСОБА_1 слід визнати незаконною і скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами першою, другою статті 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас, частинами четвертою, п`ятою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2837,50 грн.

На підтвердження таких витрат ОСОБА_1 надано:

- договір №3/21-А від 20.05.2021 року про надання правової допомоги адвокатським бюро "Сергія Усіка" в особі керуючого бюро - адвоката Усіка С.С. (а. с. 8);

- акт розрахунку витрат наданої правничої допомоги, відповідно до якого адвокатом з врахуванням складності справи та інших обставин нараховано гонорар в сумі 2837 грн. 50 коп. (а. с. 9);

- акт приймання передачі наданої правничої допомоги (а. с. 9 на звороті);

- розписка адвоката Усіка С. С. про отримання від ОСОБА_1 гонорару в сумі 2837 грн. 50 коп. (а. с. 10).

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, судом враховується відсутність клопотань відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, характер інституту судових витрат, те, що оплата послуг адвоката безпосередньо пов`язана з розглядом справи, до уваги береться складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт щодо правової консультації, збирання доказової бази, складання позовної заяви.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу є співмірним із складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, зазначених у акті, до матеріалів справи долучено докази про сплату гонорару, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню в сумі 2837,50 грн., яка є підтвердженою належними доказами у справі і її слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП у Волинській області.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року в справі № 543/775/17 зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг зі сплати судового збору за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Також Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, який передбачав, що судовий збір при оскарженні постанов про адміністративне правопорушення сплаті не підлягає, та зазначила, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

У вищезазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду вказано, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, позивачем при подачі адміністративного позову було понесено судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 грн. (а.с. 3), які відповідно до ч. 1ст. 139 КАС України слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП у Волинській області.

Отже, адміністративний позов підлягає до задоволення повністю.

Керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 126, 245, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 1, 8, 9, 77, 132, 134, 139, 162, 229, 241-246, 257, 262, 286 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 879000 від 17 травня 2021 року, винесену поліцейським групи реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 1 (смт. Локачі) Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області капралом поліції Новосадом О. В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 126 КУпАП - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області (вул. Винниченка, 11, м.Луцьк, Волинська обл., 43025, ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , судові витрати у справі по сплаті судового збору в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2837 (дві тисячі вісімсот тридцять сім) грн 50 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Локачинський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Локачинського районного суду Т. О. Кідиба