Справа № 540/1872/20
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/1872/20

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попова В.Ф.,

секретар Рябчич А.М.,

за участю:

представниці позивача Веріковської Т.А.,

представника відповідача Козлова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 16.01.2020р. № , рішення № 5339-10 від 03.04.2020 р. про опис майна у податкову заставу та податкової вимоги № 5339-10 від 03.04.2020 р. про сплату податкового боргу,

встановив:

ФОП ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.01.2020р. №, яким до позивача засновано штрафні санкції у сумі 946896,6 грн.

Позивач просить також визнати протиправними та скасувати рішення відповідача від 03.04.2020р. №5339-10 про опис майна у податкову заставу та податкову вимогу від 03.04.2020 №5339-10 про сплату податкового боргу - нарахованих штрафних санкцій у сумі 946896,6 грн.

Спірне податкове повідомлення рішення складене на підставі висновків акту документальної планової перевірки позивача від 20.12.2019р. №158/21-22-33-05/ НОМЕР_1 (далі акт №158).

За вказаним актом встановлено не оприбуткування по обліку товарні запаси (білизна «Дельфа») загальною вартістю 473448,3 грн. Висновок про таке не відображення у обліку (не оприбуткування) зроблено на підставі співставлення кількісних показників податкових накладних, зареєстрованих у ЄРПН, щодо придбання та продажу білизни, акту попередньої перевірки позивача та даних про відсутність обліку руху товарних запасів платника податку протягом перевірених податкових періодів.

Спірні вимога та опис майна у податкову заставу складені у зв`язку з несплатою позивачем штрафних санкцій, визначених у спірному ППР.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги у позовній заяві та у судовому засіданні представниця позивача зазначила, що висновок про не прибуткування білизни відповідачем зроблено на підставі не повних даних про фактичну наявність та подальший рух цього товару. Контролюючим органом не правомірно ігнорується залишок не проданої білизни «Дельфа» на початок перевірки, а приймається до уваги лише придбання та продаж товару за зареєстрованими податковими накладними.

Крім того, позивач посилаючись на ст.44 та ст.177 ПК України та ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову Звітність в Україні» від16.07.199р. №996-ХІУ( далі Закон №996) та Наказ Міністерства доходів і зборів України «Про затвердження форми Книги обліку доходів та витрат та Порядку її ведення» від 16.09.2013р. № 481 (далі Порядок №481) вважає, що не зобов`язаний вести бухгалтерський облік всіх господарських операцій, а форма книги обліку доходів та витрат зборів не передбачала обліку товарних запасів фізичними особами підприємцями.

З цих причин відповідач вважає, що висновки податкового органу про не оприбуткування товару зроблені на підставі припущення про обставини господарської діяльності платника податку, а не на підставі документально підтверджених доказів, які можуть бути використані для оцінки господарських операцій платника податків у відповідності до діючого законодавства України. У зв`язку із наведеними обставинами позивач просить скасувати спірне ППР і як наслідок спірні податкову вимогу та акт опису майна у податкову заставу.

Відповідач проти позову заперечував і зазначив, що під час перевірки, оформленої актом №158, було встановлено порушення позивачем п.12. ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995р. №265/95-ВР ( далі Закон №265). Вказане порушення, полягало в тому, що ФОП ОСОБА_1 протягом 2017-2018 рр. не оприбуткував товару (білизна «Дельфа») загальною вартістю 473447,3 грн. Наявність вказаного порушення, на думку відповідача, підтверджується тим, що позивач протягом 2017-2018рр. за податковими накладними проводив реалізацію білизни « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у кількості, яка значно перевищувала кількість цієї білизни, яка підтверджена податковими накладними на придбання вказаного товару. Відповідач стверджує, що згідно акту попередньої перевірки від 18.10.2017 р. №180/21221306/ НОМЕР_1 станом на 01.01.2017 року позивач не мав залишків не реалізованої білизни, а на письмовий запит від 20.11.2019р. №1364/фоп/21-22-33-05 не надав пояснень та підтверджуючих документів, щодо придбання та обліку товарних запасів, у тому числі і білизни « ІНФОРМАЦІЯ_1 » протягом перевірених періодів 2017-2018 років.

Вказані обставини, на думку податкового органу свідчать про відсутність обліку товарних запасів у позивача за перевірні періоди та підтверджує не оприбуткування проданої білизни, мінімальна вартість якої складає 473448,3 грн. З цих причин відповідач просить суд у повному обсязі відмовити у задоволені позовних вимог.

Судом встановлено такі обставини по справі.

Відповідачем у період з 25.11.2019 по 31.12.2019 року проведено документальну планову перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року про що складено акт перевірки №158.

За наслідками перевірки встановлено порушення п.12. ст.3 Закону №265 в частині не оприбуткування товару загальною вартістю 473448,3 грн. та п.63.3 ст. 63 ПК України в частині не повідомлення податкового органу про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, або через які провадяться діяльність за формою №20-пп.

Підставою для висновків відповідача про порушення позивачем приписів п.12 ст.3 Закону №265 та ст.63 ПКУ були результати порівняльного аналізу придбання та продажу товарів за податковими накладними, що були зареєстровані платниками податку на додану вартість ФОП ОСОБА_1 та його постачальниками в Єдиному Реєстрі податкових накладних (ЄРПН).

Так, відповідачем було встановлено, що за даними ЄРПН протягом 2017-2018 років позивач придбав білизну «Дельфа» ємністю 1 кг. у кількості 163488 штук, загальною вартістю 710307,2 грн., продав білизну у кількості 261770 штук, та отримав доходу вад такого продажу у сумі 1244734,91 грн. Тобто кількість проданої білизни на 98282 одиниці перевищує кількість придбаної (сторінка 31 акту).

У 2017-2018 роках позивач придбав білизну «Дельфа» 1,5 кг. у кількості 28704 штуки загальною вартістю 170678,4 грн., продав товару у кількості 44114 грн. і отримав доходів від такого продажу у сумі 311660,54 грн., тобто кількість проданої білизни 1,5 кг. на 15410 одиниць перевищує кількість придбаної.

За актом попередньої перевірки від 18.10.2017р. №180/21221306/ НОМЕР_1 залишок непроданих товарів на кінець перевіреного податкового періоду (на початок перевіреного за актом №158 періоду) складає 221371,52 грн. Даних про номенклатуру та кількість товарів, що становлять залишок 221371,52 грн. у акті перевірки немає.

На вимогу відповідача детальної інформації про номенклатуру та кількісний вираз залишків товарно-матеріальних цінностей станом на 01.01.2017р. ФОП ОСОБА_1 не надано. Не надано також даних обліку товарних запасів протягом перевірених податкових періодів 2017-2018 років та залишків товарів на кінець перевірених періодів згідно акту №158.

За даними перевірки, позивач у 2017-2018 роках отримував доходи від здійснення господарської діяльності у безготівковій формі, оскільки розрахунки з контрагентами постачальниками товарів (робіт, послуг) здійснювались виключно у безготівковій формі. За поясненнями позивача постачальники товарів (робіт, послуг) були платниками ПДВ і тому весь продаж мав реєструватись у ЄРПН.

На підставі вказаної інформації контролюючий орган вважає, що позивачем не оприбутковано по обліку білизни « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 1 кг. у кількості 98282 грн., вартість якої виходячи з мінімальної ціни придбання становить 383299,8 грн. та не оприбутковано білизни «Дельфа» 1,5 кг. у кількості 15410 одиниць вартістю якої 90148,5 грн., чим порушено вимоги п. 12 ст.3 Закону № 265 і як наслідок п. 63.3 ст. 63 ПКУ.

За результатами перевірки відповідачем було складено спірне податкове повідомлення рішення, що до застосування до позивача штрафних санкцій у подвійному розмірі не оприбуткованої вартості товарів як того вимагає ст.20 Закону №265. У зв`язку з несплатою донарахованих сум штрафних санкцій відповідачем було направлено позивачеві податкову вимогу про необхідність сплати санкцій та прийняте рішення про опис майна у податкову заставу.

Свою правову позицію стосовно ведення обліку товарних запасів представник позивача обгрунтовує тим, що жодним законодавчим документом не передбачено обов`язків фізичної особи підприємця вести облік товарних запасів, що єдиним видом обліку для підприємця є ведення книги обліку доходів та витрат, форма ведення якої не передбачає визначення залишків товарних запасів на кінець звітного періоду.

Крім того, представник позивача стверджує, що фактичний залишок товарів на кінець перевірки не відповідає залишкові, що зазначений у акті від 18.10.2017р. №180/21221306/ НОМЕР_1 і позивач будучи не обізнаним у податкових спорах не вважав за доцільне заперечувати ці дані перевірки.

З цього приводу суд зазначає, що позивачем не було оскаржено вказаний акт перевірки та сплачено всі донараховані суми в повному обсязі, що є підтвердженням визнання викладених в акті висновків.

Не погодившись з висновками акту перевірки №158 позивач листом від 09.01.2020 року направив відповідачеві заперечення на вказаний акт перевірки. Листом від 14.01.2020 року №68/фоп/21-22-33-05 позивача було повідомлено про відхилення його заперечень на висновки акту перевірки.

За результатами перевірки та розгляду заперечень позивача 16.01.2020 року відповідачем було складено спірне податкове повідомлення рішення про застосування штрафних санкцій за порушення законодавства з питань застосування реєстраторів розрахункових операцій, стосовно не оприбуткування товарних запасів.

В період розгляду справи позивач, за власною ініціативою звернувся до ТОВ «Європейський інститут судових експертиз» із замовленням на проведення судової економічної експертизи щодо підтвердження висновків акту перевірки №158 та відповідно щодо правомірності застосування штрафних санкцій за спірним податковим повідомленням рішенням.

За висновками судово-економічної експертизи № 8 від 29.03.2021 року, експертом зазначено, що чинним законодавством України не передбачено обов`язкового ведення бухгалтерського обліку та залишку товарних запасів фізичними особами підприємствами на загальній системі оподаткування (у тому числі і позивачем по даній справі).

Крім того, судовим експертом зазначається, що акт перевірки №158 не містить інформації та фактів щодо реалізації товарів, які не оприбутковані за місцем реалізації та зберігання за цінами реалізації як того вимагають положення ст.3 та ст.20 Закону №265.

Судовий експерт зазначає, що під час перевірки відповідачеві було надано документи, які підтверджують наявність білизни «Дельта» на початок перевіреного періоду у кількості, (з урахуванням придбання ) достатній для здійснення продажу у 2017-2018 роках у обсягах, відображених у податкових накладних та належним чином зареєстрованих у ЄДРПН. Зокрема таким документом є акт зняття залишків № 4 у складі ФОП ОСОБА_1 станом на 28.11.2016 року.

З цих підстав судовий експерт дійшов до висновку про неправомірність обчислення позивачеві штрафних санкцій за спірними ППР на підставі висновків акту перевірки №158.

Суд не погоджується з позицією позивача та висновками експерта і відмовляє у задоволенні позовних вимог з таких підстав.

Відповідно до п. 44.1 ст.44 ПКУ для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За перевірені податкові періоди 2017-2018 років позивач був платником податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, податку на додану вартість та інших податків і зборів виходячи із загальної системи оподаткування своєї діяльності.

За п.177.2 ст.177 ПКУ для фізичних осіб підприємців (що оподатковуються за загальною системою оподаткування) об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п.200.1 ст. 200 ПКУ сума податку податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п.198.3 ст.198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За п.198.5 ст.198 ПКУ платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Згідно п.177.10 ст.177 ПКУ фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Таким чином, враховуючи вимоги ст.177, 198 та 200 Податкового кодексу України, суд приходить до висновку, що позивач як платник податку на доходи фізичних осіб та ПДВ зобов`язаний був забезпечити ведення обліку витрат у спосіб, який дозволив би встановити беззаперечний зв`язок цих витрат з власною оподатковуваною господарською діяльністю. Для ведення такого обліку крім ведення книги обліку доходів та витрат позивач мав забезпечити у будь-який із доступних йому способів ведення обліку товарних запасів у вартісному, номенклатурному та кількісному вимірах який би дозволив встановити напрями використання понесених витрат.

Суд вважає, що наявність чи відсутність обліку товарних запасів, або їх облік не може бути свідченням оприбуткування чи не оприбуткування вказаних товарних запасів.

Процес оприбуткування товарних запасів полягає у відображенні придбання товарів у книзі обліку доходів та витрат фізичної особи підприємця.

Згідно п.6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013р. №481) передбачено, що у книзі обліку у графі 1 зазначається дата запису; у графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг;

Таким чином суд вважає, що оприбуткуванням по обліку позивача придбання білизни « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є відображення позивачем документально підтвердженого придбання білизни у графі 5 книги обліку доходів та витрат платника податків у будь-який період, що передує продажу цієї білизни.

Суд вважає, що порівняння податкових накладних на придбання та продаж товарів є додатковим, але не основним доказом не відображення по обліку платника податків придбання білизни « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Але в силу тих обставин, що позивачем не було надано документи під час перевірки в повному обсязі, то на думку суду відповідач правомірно використовував інформаційні бази та реєєстри ПН

Не приймається до уваги суд пояснення представника позивача про необізнаність ФОП ОСОБА_2 з н`юансами податкового законодавства України, яка спричинила до невірного відображення у акті перевірки залишків товарів на кінець звітного періоду 2016 року, оскільки підприємницька діяльність це діяльність, яку здійснює особа на свій страх та ризик і тому ця особа має усвідомлювати всі ризики здійснення такої діяльності утому числі і ризики стосовно санкцій за порушення законодавства України.

Таким чином, згідно акту зняття залишків №4 станом на 28.11.2016 року на складі ФОП ОСОБА_1 обліковувались залишки товарної групи «засоби для прання» у сумі 2180967,80 грн. та у кількості 308002 штук, утому числі білизна «Дельта» 1 кг 178634 шт. на суму 696672,6 грн. та білизна «Дельта» 1,5 кг. 60122 шт. на суму 176213,7 грн.

Позивач стверджував, що вказаний акт зняття залишків було надано відповідачеві під час перевірки, який не було прийнято до уваги під час складання висновків акту перевірки №158.

У той же час податковий орган листом від 20.11.2019 року №1364/фоп/21-22-33-05 просив позивача надати інформацію про залишки ТМЦ станом на 01.01.2017, 01.01.2018, 31.12.2018р. (у кількісному та вартісному виразі по кожному виду товарів).

Листом від 03.12.2019 року №5 позивач повідомив контролюючий орган про відсутність обліку товарних запасів не згадавши про наявність акту зняття залишків ТМЦ на 28.11.2016року. Відсутнє посилання на акт зняття залишків і у запереченнях на акт перевірки №158 наданих позивачем 09.01.2020р. У зв`язку з цим суд не приймає до уваги цей доказ.

Крім того, наявність акту зняття залишків №4 не спростовує дані акту перевірки позивача від 18.10.2017р. №180/21221306/ НОМЕР_1 про наявність залишків ТМЦ у позивача станом на 01.01.2017 року у сумі 221371,52 грн. оскільки між датою зняття залишків та датою відображеною у акті перевірки знаходиться період, достатній для організації та здійснення продажу товарів, перелічених у акті зняття залишків товарів №4.

Суд зазначає, що фактично позивач не виконав свій обов`язок, щодо надання контролюючому органу всіх наявних документів, що стосуються періоду проведення перевірки, не надав запитуєму контролюючим органом інформацію, що виключає в подальшому посилання на акти зняття залишків чи інші документи/докази які не були предметом дослідження під час такої перевірки.

З цих причин суд не приймає у якості доказів акт про фактичну наявність білизни на початок перевірки акту №158 на які посилається позивач та експерт у своєму висновку.

Враховуючи те, що позивачем не надано доказів оприбуткування білизни «Дельта» 1кг та 1,5 кг за книгою обліку доходів та витрат, суд приходить до висновку про відсутність підтвердження такого оприбуткування у обліку ФОП ОСОБА_1 .

Крім того, суд зазначає, що позивач жодним чином не спростовує інформацію використану податковим органом з ЄРПН щодо придбання/реалізації білизни, яка фактично сформована за даними позивача та його контрагентів. Розбіжності між даними ЄРПН та позицією позивача з посиланням на акти які не були предметом перевірки та з`явились лише під час оскарження ППР є підтвердженням висновків акту перевірки та факту неоприбуткування по обліку позивача придбання білизни « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Позивач вказує також про неправильність обчислення розміру штрафної санкції за спірним ППР.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 20 Закону №265 до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

З цих причин суд вважає що штрафна санкція мала бути обчисленою виходячи із цін продажу білизни, а не виходячи із цін придбання цього товару, тобто фактичний розмір штрафної санкції мав бути більшим ніж визначено у спірному ППР, але вид штрафних санкцій, визначення їх розміру, узгодження з суб`єктом підприємництва є виключною компетенцією податкового органу, а не суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 16.01.2020 р. № задоволенню не підлягають, а відповідно і податкова вимогу та акт опису майна у податкову заставу

Керуючись ст. 242-246 КАС України, суд

вирішив:

Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 16.01.2020 р. № , рішення № 5339-10 від 03.04.2020 р. про опис майна у податкову заставу та податкової вимоги № 5339-10 від 03.04.2020 р. про сплату податкового боргу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 09 червня 2021 р.

Суддя В.Ф. Попов

кат. 111030000