Справа № 300/2286/21
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
"10" червня 2021 р. справа № 300/2286/21
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Чуприна О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шевченко Наталія Павлівна, до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльність щодо не нарахування недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 за період з 07.10.2009 по 31.01.2019 та зобов`язання нарахувати за матеріалами пенсійної справи померлого суму недоотриманої ним пенсії за коментований період і видати довідку про суму належної, але не виплаченої пенсії для оформлення свідоцтва про право на спадщину, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (надалі по тексту також позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Шевченко Наталія Павлівна (надалі по тексту також представник позивача), 18.05.2021 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - відповідач, орган пенсійного фонду, Управління) про визнання протиправною бездіяльність щодо не нарахування недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 за період з 07.10.2009 по 31.01.2019 та зобов`язання нарахувати за матеріалами пенсійної справи померлого суму недоотриманої ним пенсії за коментований період і видати довідку про суму належної, але не виплаченої пенсії для оформлення свідоцтва про право на спадщину.
Ухвалою суду від 24.05.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху і надано десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, серед яких зокрема, подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших поважних підстав для поновлення такого строку та докази причин його пропуску.
07.06.2021, позивачем, на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху від 24.05.2021, через канцелярію суду подано заяву про усунення недоліків, в якій у прохальній частині заяви просив поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду із вказаним позовом, та щодо поважності причин його пропуску ОСОБА_1 вказав на наступні обставини.
Так, позивач стверджує, що станом на 17.12.2019 та 14.02.2020, позивачу не було відомо про намір відповідача не нараховувати та не виплачувати недоотриману ОСОБА_2 пенсію, так як вважав, що пенсійним органом буде добровільно нараховано позивачу ці кошти, як спадкоємцю ОСОБА_2 , адже позивач своєчасно у шестимісячний строк від дати смерті спадкодавця звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за померлим батьком. Про причини не нарахування недоотриманої пенсії померлого батька не було відомо ОСОБА_1 . Вказане змусило останнього повторно звертатися до відповідача із завою про нарахування невиплаченої пенсії від 17.12.2020, до якої долучив копії медичної картки ОСОБА_2 з офіційним перекладом, що свідчили про поважність причини, через які померлий ОСОБА_2 не мав можливості приїхати на територію України та відновити самостійно виплату своєї пенсії.
При цьому, як стверджує позивач про причини відмови у нарахуванні недоотриманої пенсії він дізнався з листа відповідача від 04.03.2021 за №1236-887/Ж-02/8-0900/21, до якого було долучено копію листа Управління від 14.02.2020 за №167-197/Ж-04/8-0900/20. Посилаючись на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а, позивач вважає, що початок перебігу строку звернення до адміністративного суду слід пов`язувати з датою отримання листа-відповіді, листа роз`яснення від органу ПФУ на запит особи про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку.
Поряд із вказаним ОСОБА_1 зазначив, що починаючи з березня 2019 року постійно хворів, з 15.11.2019 був госпіталізований до медичного закладу з гострим аліментарним панкреатитом, а в період з 12.03.2020 по 10.04.2021 в цілому по Україні існували значні ризики зараження коронавірусною хворобою, яка тільки з другої половини квітні послабилась, а тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом у травні 2021 року.
Будь-яких інших обґрунтувань позивачем не наведено. Із вказаних підстав ОСОБА_1 вважає, що ним пропущено строк звернення до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з поважних причини.
Вивчивши вказану заяву щодо поновлення строку звернення до суду та викладені у ній обґрунтування обставин про поважність причин пропуску такого строку звернення, дослідивши всі наявні докази, які містяться в матеріалах адміністративного позову, суддя зазначає наступне.
Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.
Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.
Строки звернення до адміністративного суду встановлені статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною 2 вказаної вище статті Кодексу визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте, або які дії вчинені.
З аналізу частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України слідує, що процесуальний закон обмежує право звернення особи до адміністративного суду певними часовими рамками, що сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Як слідує із прохальної частини адміністративного позову, позивач просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не нарахування недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 (надалі по тексту також - батько позивача, ОСОБА_2 ) за період з 07.10.2009 по 31.01.2019 та зобов`язати відповідача нарахувати за матеріалами пенсійної справи померлого ОСОБА_2 суму недоотриманої ним пенсії за період з 07.10.2009 по 31.01.2019, у зв`язку зі смертю, та надати позивачу довідку про суму належної, але не виплаченої ОСОБА_2 пенсії за період з 07.10.2009 по 31.01.2019 для оформлення свідоцтва про право на спадщину.
Мотивуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає про те, що він є сином померлого ОСОБА_2 , який з 14.08.1996 перебував на обліку як одержувач пенсії по інвалідності 2 групи у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. У 2006 році ОСОБА_2 виїхав за кордон, у зв`язку з необхідністю проходження лікування, однак постійно хворіючи та перебуваючи у важкому стані ІНФОРМАЦІЯ_1 помер у лікарні м. Лондона Сполученого королівства Великої Британії та Північної Ірландії. Маючи на меті оформити спадщину після смерті ОСОБА_2 , позивач як спадкоємець звернувся до відповідача із заявою про нарахування невиплаченої його батькові пенсії за весь період такого недоотримання, тобто з 01.05.2006 по 31.01.2019. Однак, листом від 14.02.2020 за №167-197/Ж-04/8-0900/20, орган пенсійного фонду повідомив позивача про те, що недоотримана пенсія нарахована ОСОБА_2 виключно за період з 01.05.2006 по 31.10.2006 в розмірі 2 321,08 гривень, при цьому пенсії після 01.11.2006 не нараховувалась. Підставою для відмови у нарахуванні недоотриманої пенсії за період з 01.11.2006 по 31.01.2019, відповідач зазначив про припинення з 01.11.2006 ОСОБА_2 виплату пенсії на підставі відповідного рішення, і її поновлення після цього часу не відбувалось. Після припинення виплати і до часу отримання запиту нотаріуса, за поновленням виплати ОСОБА_2 (батько позивача) не звертався, а тому рішення про поновлення виплати пенсії не приймалось.
За змістом частини 1 статті 123, частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач має право звернутися до суду з заявою про його поновлення, в якій вказати про підстави для поновлення строку та зобов`язаний додати докази поважності причин його пропуску.
Як уже зазначалось суддею, позивач у заяві про усунення недоліків від 07.06.2021, обґрунтовуючи поважність причин пропуску звернення до суду із вказаним позовом, вказує на три поважні причини пропуску - хворобу, обізнаність про причини відмови у нарахуванні недоотриманої пенсії із листа органу пенсійного фонду від 04.03.2021 та запровадження карантинних обмежень.
Перевіряючи поважність причин пропуску строку звернення з адміністративним позовом, суддя встановлює обставини, які стосуються дотримання строку звернення до суду, до яких, зокрема, слід віднести: початок перебігу строку, момент завершення строку, та наявність (відсутність) обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску звернення до суду та "добросовісність" заявника. Під останнім слід розуміти обставини, які свідчать про умисне чи недбале ставлення особою, яка звертається в суд (планує звернутися), до правил обчислення і застосування відповідних строків такого звернення.
У пункті 47 Рішення зазначено, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип resjudicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.
Враховуючи вказане, розгляд судом клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду, заявленого у заяві від 07.06.2021, з тих підстав і обґрунтування, які у ній зазначені, повинен відповідати принципу юридичної визначеності.
Спірні правовідносини між позивачем та відповідачем виникли починаючи з 14.02.2020 - дня розгляду органом пенсійного фонду звернення ОСОБА_1 про нарахування і виплату недоотриманої пенсії, у зв`язку із смертю його батька, та надання листа-відповіді від 14.02.2020 за №167-197/Ж-04/8-0900/20, в якому викладено фактичні обставини і юридичні припинення виплати пенсії ОСОБА_2 .
Суддя вважає наведені позивачем у заяві від 07.06.2021 підстави пропущення строків звернення до суду не поважними, виходячи з наступного.
Із матеріалів адміністративного позову слідує, що позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про нарахування і виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , за результатом розгляду якої листом від 14.02.2020 за №167-197/Ж-04/8-0900/20 позивача повідомлено про не можливість задоволення такої заяви із зазначенням відповідних причин. Так, орган пенсійного фонду повідомив позивача про те, що згідно електронної бази даних одержувачів пенсій та матеріалів пенсійної справи виплата пенсії здійснювалась по квітень 2006 року. З 01.05.2006 по 31.10.2006 виплата пенсії з поштового відділення поверталась, як не виплачено. А тому з 01.11.2006 виплата пенсії призупинено на підставі положень підпункту 4 пункту 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за змістом яких виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється у разі неотримання призначеної пенсії протягом шести місяців підряд. Після припинення виплати і до часу отримання запиту нотаріуса, за поновленням виплати ОСОБА_2 не звертався, а тому рішення про поновлення виплати пенсії не приймалось. Згідно коментованого листа, як додаток долучено довідку про суми нарахованої, але невиплаченої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.05.2006 по 31.10.2006.
Позивач не заперечує отримання листа від 14.02.2020 за №167-197/Ж-04/8-0900/20.
Відтак, доводи позивача про необізнаність до березня 2021 року щодо причин відмови у нарахуванні і виплати недоотриманої пенсії, в тому числі причин припинення виплати пенсії в 2006 році його померлому батьку, а також про обізнаність щодо таких причин тільки з листа-відповіді від 04.03.2021 за №1236-887/Ж-02/8-0900/21, суддя вважає такими, що не відповідають дійсності, а отже не могли бути причиною пропуску строку звернення до суду з даною позовною заявою.
Слід наголосити, що лист-відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 04.03.2021 за №1236-887/Ж-02/8-0900/21 не містить посилання на скерування позивачу додатку - лист Управління від 14.02.2020 за №167-197/Ж-04/8-0900/20.
Так, позивач звернувся із заявою від 17.12.2020 до органу пенсійного фонду із вимогою здійснити усі необхідні дії щодо нарахування пенсійної виплати ОСОБА_2 за період з 01.05.2006 по 31.01.2019 (до дня смерті) та надати довідку про суму належної, але не виплаченої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.05.2006 по 31.01.2019 для оформлення свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 .
На таку заяву, відповідачем надано відповідь від 04.03.2021 за №1236-887/Ж-02/8-0900/21, в якому повідомлено про неможливість розгляду повторного звернення із одного і того ж самого питання.
Суддя звертає увагу позивача на те, що повторне звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою від 17.12.2020 для отримання чергової відповіді не може свідчити про дотримання позивачем строків звернення до суду із вказаним позовом. Більше того позивач, з незрозумілих причин, не долучив до матеріалів позову первинне звернення до відповідача, на яке Управління підготовило письмову відповідь 14.02.2020.
ОСОБА_1 не надав суду жодних доказів, на підтвердження обставини неотримання листа органу пенсійного фонду від 14.02.2020 за №167-197/Ж-04/8-0900/20.
Окремо суддя виходить із того, що обставина звернення позивача на початку 2020 року до Управління не заперечується ОСОБА_1 , так як оформлення і надання відповіді від 14.02.2020 є не можливою без відповідної заяви.
Вступна частина такого листа (14.02.2020 за №167-197/Ж-04/8-0900/20) містить наступний запис "Головне управління Пенсійного фонду в області розглянуто Вашу звернення щодо нарахування та виплати недоотриманої пенсії, у зв`язку із смертю Вашого батька ОСОБА_2 ". Таким чином позивач ще на початку 2020 року в офіційному зверненні просив те, що повторно виклав у своїй заяві до відповідача від 17.12.2020.
Відтак, суддя, виходячи із непідтверджених припущень позивача про неотримання ним у лютому 2020 року до березня 2021 року первинної відповіді на своє звернення, розцінює таку поведінку ОСОБА_3 - "тривале нереагування заявника на подію неотримання від суб`єкта владних повноважень відповіді на власну заяву про вчинення юридично значимих дій" - як недбале ставлення особою, яка звертається в суд (планує звернутися), до правил обчислення і застосування відповідних строків такого звернення, порушуючи при цьому принцип "добросовісності" заявника і встановлені правила процесуального закону.
Стосовно хвороби ОСОБА_1 , про яку останній вказує як на поважну причину, яка унеможливлювала вчасне звернення позивача із вказаним позовом у строк, визначений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відзначає слідуюче.
В результаті дослідження долучених ОСОБА_1 доказів, зокрема Консультаційного висновку спеціаліста КНП "ІФОККЦ ІФОР" (без дати та номера), суддею встановлено, що такий висновок не містить жодної дати видачі та конкретного періоду необхідного знаходження позивача під наглядом сімейного лікаря для уникнення будь-яких стресових ситуацій. Такий висновок містить лише єдиний запис із датою - "ЕКТ від 15.03.2019".
В той же час, Виписка із медичної карти стаціонарного хворого №637 містить відомості про перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у Міській клінічній лікарні №1 в період з 15.11.2019 по 18.11.2019 у зв`язку із захворюванням "гострий аліментарний панкреатит".
Наведене свідчить про перебування позивача на стаціонарному лікуванні тільки 3 дня з 15.11.2019 по 18.11.2019, в той же час, суддя зауважує, що з дати надання позивачу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листа-відповіді від 14.02.2020 за №167-197/Ж-04/8-0900/20 до дати звернення позивача з даним позовом (18.05.2021) минув строк 1 рік 3 місяці і 5 днів.
Посилання позивача на обставину постійної (безперервної) хвороби починаючи з березня 2019 року не підтверджена жодними належними доказами.
Окремо слід відзначити про безпідставність посилання позивача на пункт 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суддя вказує, що в даній справі процесуальні строки, не були продовжені, зокрема, відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.
Не підлягає застосуванню положення пункту 2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 за №731-IX (надалі по тексту також - Закон №731-IX), який набрав чинності 17.07.2020, так як процесуальні строки, які були продовжені, зокрема, відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мали право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Строк же у спірному випадку завершився 10.07.2020 (дата реєстрація позовної заяви 18.05.2021), а строки, обумовлені коментованими вище законами №731-IX і №540-IX - 07.08.2020.
Більше того, посилаючись на введення в державі карантинних обмежень у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), позивач не надав жодного доказу на підтвердження обставин, пов`язаних із такими подіями, які мали місце у відношенні безпосередньо до ОСОБА_1 та перешкоджали своєчасному зверненні до суду.
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, які мають підтверджуватися належними доказами.
Враховуючи тривалий період з 14.02.2020 (дати оформлення і надання Управлінням відповіді) по 18.05.2021 (дати звернення ОСОБА_1 із позовом), який становить 1 рік 3 місяці і 5 днів, та беручи до уваги кількість днів перебування позивача на стаціонарному лікуванні протягом такого періоду - 3 дні, на переконання судді, позивач не був позбавлений можливості вчасно звернутися до суду за захистом права, яке вважає порушеним за змістом адміністративного позову.
Будь яких інших причин не звернення до суду в строк, визначений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, чи обставин, які об`єктивно перешкоджали такому зверненню, у позовній заяві від 18.05.2021 і заяві від 07.06.2021 позивачем не наведено, належних доказів на їх підтвердження не надано.
ОСОБА_1 звернувся в суд із даною позовною заявою для захисту свого порушеного права 18.05.2021.
З огляду на вказане, виходячи з положень статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя дійшов висновку, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду.
Згідно пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Оскільки позивачем у встановлений законом та ухвалою суду від 24.05.2021 строк не було наведено підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду, які б свідчили про поважність причин пропуску такого строку, то наявні правові підстави для повернення даної позовної заяви позивачу.
Водночас суддя звертає увагу ОСОБА_1 на те, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
На підставі наведеного, керуючись частиною 2 статті 123, пунктом 9 частини 4 статті 169, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шевченко Наталія Павлівна, до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльність щодо не нарахування недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 за період з 07.10.2009 по 31.01.2019 та зобов`язання нарахувати за матеріалами пенсійної справи померлого суму недоотриманої ним пенсії за коментований період і видати довідку про суму належної, але не виплаченої пенсії для оформлення свідоцтва про право на спадщину, - повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Згідно до підпункту 15.5 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.