Справа № ЗВ/380/35/21
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №ЗВ/380/35/21
У Х В А Л А

про повернення заяви без розгляду

09 червня 2021 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Сасевич О.М., розглянувши в письмовому провадженні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про заміну стягувача у виконавчому написі і виконавчому провадженні за виконавчим написом його правонаступником,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду 16.04.2021 року надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про заміну стягувача у виконавчому написі і виконавчому провадженні за виконавчим написом його правонаступником.

З метою обґрунтування вказаної заяви заявник вказує, що 26.07.2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» (позичальник) та ОСОБА_1 (боржник) укладено кредитний договір 82/КВ-06. Окрім цього, в якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, між Банком та іпотекодавцем ПП «Техбудкомлект» 26.07.2006 року було укладено договір іпотеки. Кредит придбано ПАТ «Дельтабанк» в ТОВ «Укрпромбанк» на підставі договору про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельтабанк» від 30.06.2010 року. У зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань за кредитним договором між банком та боржником приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. було вчинено виконавчий напис №3356 від 20.11.2013 року про звернення стягнення на нерухоме майно. 02.09.2020 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ПАТ «КБ «Дельта Банк» було укладено договір №2303/К/1 про відступлення права вимоги. Таким чином, як вказує заявник, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право кредитора за кредитним договором №82/КВ-06, а тому просить замінити сторону у виконавчому написі №3356 від 20.11.2013 року та виконавчому провадженні.

Ухвалою судді від 23.04.2021 року заяву було залишено без руху та надано заявнику строк для усунення її недоліків.

Заявою від 12.05.2021 року заявником було усунуто недоліки, які слугували підставою для залишення заяви без руху, внаслідок чого ухвалою судді від 19.05.2021 року заяву було призначено до розгляду.

Розглянувши подану заяву суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до приписів ч.2 ст.167 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), якщо подана заява (клопотання, заперечення) є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Частиною 1 ст.379 КАС України, яка міститься в розділі IV КАС України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах», визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Частиною 4 ст. 379 передбачено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) поняття «суд, встановлений законом» передбачає розуміння суду, як юрисдикційного органу, що вирішує питання, віднесені до його компетенції на підставі норм права, відповідно до встановленої процедури. Цей орган має бути встановлений законом. ЄСПЛ у рішеннях наголосив, що поняття «суд, встановлений законом», стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування «суду», але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді («Coeme та інші проти Бельгії» №3249296 та ін., рішення від 22.06.2000, «Gurov проти Молдови» №3645502, рішення від 11.07.2006, «Олександр Волков проти України» №21722/11, рішення від 09.01.2013, «DMD Group A.S. проти Словаччини» №1933403, рішення від 05.10.2010, «Сокуренко і Стригун проти України» №№29458/04 та 29465/04, рішення від 20.07.2007).

Крім того, ЄСПЛ у справі «Занд проти Австрії» від 12 жовтня 1978 року вказав, що поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно практики ЄСПЛ поняття «суд, встановлений законом» передбачає, в тому числі, дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Судова юрисдикція це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства між собою - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, суб`єктний склад та характер спірних матеріальних правовідносин. Таким критерієм може бути також і пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Так, на відміну від розділу IV КАС України, розділ VI ЦПК України встановлює порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних не тільки з виконанням судових рішень у цивільних справах, а і рішень інших органів (посадових осіб).

Зокрема даний розділ ЦПК України містить ст.442, яка теж регламентує порядок заміни сторони виконавчого провадження.

При цьому, як вбачається з назви розділу Кодексу, в якому міститься дана стаття, положення останньої поширюються не тільки на судові рішення у цивільних справах, а і на рішення інших органів (посадових осіб).

Таким чином, ЦПК України містить пряму вказівку на вид судочинства, зокрема цивільне, в якому слід вирішувати питання щодо заміни стягувача в даному виконавчому написі.

Окрім цього, суд приймає до уваги, що предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах установленої компетенції. За загальним правилом основний спосіб розмежування предметної юрисдикції полягає в розмежуванні за видом спірних правовідносин.

Відповідно до матеріалів заяви ТОВ «Діджи Фінанс» відносини між сторонами вищезгаданого виконавчого напису є цивільно-правовими як такі, що виникли внаслідок укладення іпотечного договору.

Заявник, звертаючись до суду з даною заявою у порядку статті 379 КАС України, просить суд замінити стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Діджи Фінанс» у виконавчому написі нотаріуса №3356 від 20.11.2013 року та виконавчому провадженні.

При цьому положеннями статті 379 КАС України встановлено, що разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

З аналізу вищенаведених норм слідує, що суд має можливість заміни стягувача саме у виконавчому провадженні або у виконавчому листі.

Крім того, частиною другою статті 74 цього Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частина 1 статті 287 КАС України визначає, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

На підставі частини 1 статті 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Суд зазначає, що заяву про заміну стягувача подано до відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису.

Як уже зазначено, за приписами частин 1 та 4 статті 379 КАС України, яку розміщено у Розділі IV «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах», у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Приписами частини 4 статті 379 КАС України встановлено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи вищенаведене суд зазначає, що до відкриття виконавчого провадження у порядку, визначеному статтею 379 КАС України, може бути замінено боржника або стягувача лише у виконавчому листі, під яким розуміється виконавчий документ, виданий судом, який розглядав адміністративну справу як суд першої інстанції.

Виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа у розумінні статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», який є відмінним від виконавчого листа за формою, змістом, а також суб`єктом та процедурою видання, отже положення частини четвертої статті 379 КАС України не можуть бути застосовані у випадку заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса, виконавче провадження за яким ще не відкрито.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.01.2021 в справі №ЗВ/380/22/20.

Окрім цього, заявник просить здійснити заміну стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого напису №3356 від 20.11.2013 року, однак не надає суду доказів існування відповідного виконавчого провадження.

А тому вищенаведене виключає можливість розгляду поданої ТОВ «Діджи Фінанс» заяви про заміну стягувача у виконавчому написі в порядку, визначеному ст.379 КАС України, відтак її слід повернути заявнику без розгляду.

Керуючись статтями ч.2 ст.167, 241, 248, 256, 295, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.442 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про заміну стягувача у виконавчому написі і виконавчому провадженні за виконавчим написом його правонаступником повернути без розгляду.

Згідно ст. 256 КАС України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сасевич О.М.