Справа № 380/4629/21
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/4629/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Карп`як О.О. розглянувши в у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Державного підприємства «Львівський науково дослідний радіотехнічний інститут» про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі, -

встановив:

До суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Львівській області (далі позивач) до Державного підприємства «Львівський науково дослідний радіотехнічний інститут» (далі відповідач, Підприємство) у якому позивач просить:

- надати дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу Державного підприємства «Львівський науково дослідний радіотехнічний інститут» () за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановами Львівського окружного адміністративного суду позовні вимоги ДПІ у Франківському районі м. Львова Львівської області ДПС (ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ Міндоходів, ГУ ДФС у Львівській області, Залізничної ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області) до ДП «Львівський науково дослідний радіотехнічний інститут» про стягнення податкового боргу задоволено, а саме: від 12.03.2013 у справі №813/431/13-а в розмірі 1094591,76 грн.; від 22.10.2013 у справі №813/4854/13-а у розмірі 5032889,02 грн.; від 27.11.2013 у справі №813/4894/13-а на суму 81336,90 грн.; від 12.03.2014 у справі №813/605/14 у розмірі 79628,65 грн.; від 28.05.2014 у справі №813/3533/14 на суму 351912,72 грн.; від 25.11.2014 у справі №813/7574/14 на суму 131710,94 грн.; від 30.04.2015 року у справі №813/1786/15 у розмірі 197651,60 грн.; від 07.11.2016 у справі №813/3710/16 у розмірі 912092,04 грн. На виконання вказаних судових рішень контролюючим органом було скеровано ряд платіжних вимог щодо списання суми заборгованості із банківських рахунків боржника, однак внаслідок вжитих заходів сума заборгованості не була погашена. Станом на 17.03.2021 податковий борг відповідача становить 12721655,62 грн. Актами опису майна від 12.09.2019 №2/54-08 податковим керуючим було описано майно такого боржника. Описане майно було передано в податкову заставу, про що свідчать витяги д Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження. З огляду на вищенаведене, просить позов задоволити у повному обсязі.

23.04.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, просять відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Відповідач вказує, що є науково виробничим підприємством, що розробляє радіолокаційну техніку та радіотехнічні системи різного призначення для техніки, а також інформаційно керуючі системи для наземних транспортних засобів та бронетехніки. У зв`язку з тривалими кризовими процесами в економіці України та загалом світовій економіці, відсутністю достатнього фінансування з Державного бюджету України, відсутністю замовлень на їх продукцію, у підприємства в процесі господарської діяльності утворилась заборгованість перед іншими суб`єктами господарювання за надані послуги та товари, а також і перед державним та місцевим бюджетами у вигляді несплачених обов`язкових платежів. Відтак, несприятливі економічні обставини зумовили до неможливості виконання підприємством своїх фінансових зобов`язань. Однак вважає, що задоволення позовних вимог буде надмірним, не призведе до реальної сплати обов`язкових платежів та призведе до повної втрати інститутом будь яких засобів для проведення нормальної господарської діяльності. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 31.03.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

22.04.2021 на адресу суду надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи акта опису майна №371/05 від 21.04.2021.

31.05.2021 на адресу суду надійшли додаткові пояснення позивача про те, що Постановою КМ України від 09.12.2020 №1229 відповідача виключено із складу ДП «Укроборонпром» та передано до сфери управління Фонду державного майна України з метою подальшої приватизації.

02.06.2021 на адресу суду надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 по справі №380/2312/21.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Державне підприємство «Львівській науково-дослідний радіотехнічний інститут» 15.04.1991 року зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (код в ).

Постановою КМ України від 23.12.2004 року №1734 затверджено перелік підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, до якого включено Державне підприємство «Львівській науково-дослідний радіотехнічний інститут».

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2013 року у справі №813/431/13-а позовні вимоги ДПІ у Франківському районі м. Львова Львівської області ДПС до ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» про стягнення податкового боргу у розмірі 1 094 591,76 грн. задоволено повністю.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.10.2013 року у справі №813/4854/13-а позовні вимоги ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області до ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» про стягнення податкового боргу у розмірі 5 032 889,02 грн. задоволено повністю.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2013 року у справі №813/8494/13-а позовні вимоги ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області до ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» про стягнення податкового боргу у розмірі 81 336,90 грн. задоволено повністю.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2014 року у справі №813/605/14 позовні вимоги ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області до ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» про стягнення податкового боргу у розмірі 79 628,65 грн. задоволено повністю.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2014 року у справі №813/3533/14 позовні вимоги ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області до ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» про стягнення податкового боргу у розмірі 351 912,72 грн. задоволено повністю.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25.11.2014 року у справі №813/7574/14 позовні вимоги ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області до ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» про стягнення податкового боргу у розмірі 131 710,94 грн. задоволено повністю.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30.04.2015 року у справі №813/1786/15 позовні вимоги ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області до ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» про стягнення податкового боргу у розмірі 197 651,60 грн. задоволено повністю.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 07.11.2016 року у справі №813/3710/16 позовні вимоги Залізничної ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області до ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» про стягнення податкового боргу у розмірі 912 092,04 грн. задоволено повністю.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 року у справі № 380/2312/21 позовні вимоги Головного управління ДПС у Львівській області до ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» про стягнення податкового боргу у розмірі 3 988 779,75грн. задоволено повністю.

Як вказує позивач у позові, на виконання вище зазначених рішень суду податковим органом було скеровано ряд інкасових доручення щодо списання суми заборгованості із банківських рахунків боржника, однак, внаслідок вжитих заходів сума заборгованості не була погашена. Ці інкасові доручення були повернені податковому органу без виконання.

Станом на 17.03.2021 сукупний податковий борг відповідача становить 12 721 655,62 грн., що підтверджується довідкою Головного управління ДПС у Львівській області від 17.03.2021 № 3232/5/13-01-13-04.

Податковий керуючий на підставі рішення начальника ДПІ у Франківському районі м. Львова від 25.03.2010 року № 6005/10/24-033/64 про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу склала акт опису майна № 2-54-08 від 12.09.202019 року.

Згідно з цим актом податковий керуючий провела опис такого майна відповідача: автомонтажний корпус площею 2347,2 м.кв., за адресою м. Львів, вул. Наукова, 7, реєстраційний номер майна 7456045; комплекс інженерних споруд (насосна станція), площею 67,8 м.кв., за адресою м. Львів, вул. Наукова, 7, реєстраційний номер майна 101; корпус №2, площею 1489,1 м.кв., за адресою м. Львів, вул. Наукова, 7, реєстраційний номер майна 101; будівля овочесховища з підвалом, площею 794,6 м.кв., за адресою м. Львів, вул. Наукова, 7, реєстраційний номер майна 101; виробнича споруда фарбування камер, площею 261 м.кв., за адресою м. Львів, вул. Наукова, 7, реєстраційний номер майна 101.

Актом опису майна №371/05 від 21.04.2021 року податковий керуючий провела опис такого майна відповідача: приміщення корпусу 6-А, (адміністративна шестиповерхова з технічним поверхом будівля літ «А-6»), площею 4063,8 м.кв., за адресою м. Львів, вул. Наукова, 7, реєстраційний номер майна 14325798; корпус інженерних споруд (насосна станція) площею 67,8 м.кв., за адресою м. Львів, вул. Наукова, 7, реєстраційний номер майна 101; лабораторний корпус Б (чотириповерхова будівля з технічним поверхом та підвалом літера «А-4» площе 12853 м.кв., за адресою м. Львів, вул. Наукова, 7; автомонтажний корпус площею 2347,2 м.кв., за адресою м. Львів, вул. Наукова, 7, реєстраційний номер майна 7456045; виробнича споруда фарбування камер, площею 261 м.кв., за адресою м. Львів, вул. Наукова, 7, реєстраційний номер майна 101; будівля овочесховища з підвалом, площею 794,6 м.кв., за адресою м. Львів вул. Наукова, 7, реєстраційний номер 101; металевий склад; корпус №2 площею 1489,1 м.кв. за адресою м. Львів, вул.. Наукова, 7, реєстраційний номер майна 101; бомбосховище, об`єкт площею 1061,5 м.кв., за адресою м. Львів, вул. Наукова, 7, корпус 7В, реєстраційний номер майна101; будівля трансформаторної підстанції, площа 87,4 кв.м. за адресою м. Львів, вул. Наукова, 7, реєстраційний номер майна 101; будівля станції хімічних осадків, загальна площа 51,3 м.кв. за адресою м. Львів, вул. Наукова, 7, реєстраційний номер майна 101; будівля холодили площею 212,9 м.кв., за адресою м. Львів, вул. Наукова,7, реєстраційний номер майна 101; будинок відпочинку «Пролісок», об`єкт житлової нерухомості площею 379,3 м.кв, за адресою Львівська область, Сколівський район, с. Гребенів, вул. Карпатська, буд.15, реєстраційний номер майна 245; металевий склад; гараж, загальна площа 32,4 м.кв., за адресою Львівська область, Сколівський район, с. Гребенів, вул. Карпатська, буд.15, реєстраційний номер майна 245.

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №180999492, №180999047, №180999688 від 13.09.2019, №181069042, №181079913 від 16.09.2019 року контролюючим органом зареєстровано вид обтяження податкова застава на об`єкти:

- автомонтажний корпус площею 2347,2 м.кв., за адресою м. Львів, вул. Наукова, 7, реєстраційний номер майна 7456045;

- комплекс інженерних споруд (насосна станція), площею 67,8 м.кв., за адресою м. Львів, вул. Наукова, 7, реєстраційний номер майна 101;

- корпус №2, площею 1489,1 м.кв., за адресою м. Львів, вул. Наукова, 7, реєстраційний номер майна 101;

- будівля овочесховища з підвалом, площею 794,6 м.кв., за адресою м. Львів, вул. Наукова, 7, реєстраційний номер майна 101;

- виробнича споруда фарбування камер, площею 261 м.кв., за адресою м. Львів, вул. Наукова, 7, реєстраційний номер майна 101.

Доказів реєстрації податкової застави на інші об`єкти не подано.

Постановою КМ України від 09.12.2020 року №1229 виключено із складу Державного концерну Укроборонпром Державне підприємство «Львівській науково-дослідний радіотехнічний інститут» та передано Фонду державного майна до сфери управління об`єкти державної власності з метою їх подальшої приватизації - Єдиний майновий комплекс державного підприємства Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут.

Оскільки вжитими заходами контролюючого органу не досягнуто погашення податкового боргу, що обліковується за відповідачем, Головне управління ДПС у Львівській області орган звернулось до суду з адміністративним позовом про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Згідно з абзацом 1 підпункту 87.1, підпунктом 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Підпунктами 88.1, 88.2 статті 88 Податкового кодексу України встановлено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Відповідно до пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

Таким чином, податкова застава є способом забезпечення виконання обов`язку зі сплати грошових зобов`язань, при її застосуванні обмежуються права платника податків щодо розпорядження власним майном.

Відповідно до абзацу 1 пункту 89.2 статті 89 Податкового кодексу України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде права власності у майбутньому.

Згідно з пунктом 89.3 статті 89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Пунктом 89.8 статті 89 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у разі наявності у платника податків непогашеного податкового боргу податковий орган вправі поширити на майно такого платника податкову заставу на підставі відповідного рішення керівника податкового органу та складеного акта опису ліквідного майна, яка підлягає реєстрації у відповідному державному реєстрі.

Відповідно до підпунктів 95.1, 95.2 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким чином, Податковим кодексом України встановлено особливий порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з платника податків у рахунок погашення податкового боргу. Органами стягнення за такими рішеннями, які здійснюють процедуру їх примусового виконання, є контролюючі органи в розумінні Податкового кодексу України.

Обов`язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у контролюючого органу права на звернення до суду із даним позовом:

- наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів);

- сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна платника має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку;

- відсутність коштів на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків;

- наявність майна платника податків - боржника у податковій заставі.

Лише сукупність вказаних обставин є підставою для звернення контролюючого органу до суду із позовом про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків.

Отже, Податковим кодексом України встановлено черговість вжиття податковим органом заходів щодо погашення податкового боргу: спочатку приймаються заходи для стягнення коштів з платника податків, а у разі їх недостатності погашення податкового боргу здійснюється за рахунок майна платника, що перебуває у податковій заставі.

Вказана позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 02 квітня 2019 року у справі № 809/1941/14.

Згідно з п. 87.3.7. ст. 87 ПК України не може бути використано як джерело погашення податкового боргу платника податків майно, що не може бути предметом застави відповідно до Закону України "Про заставу".

Статтею 4 Закону України «Про заставу» передбачено, що предметом застави не можуть бути об`єкти державної власності, приватизація яких заборонена законодавчими актами, а також майнові комплекси державних підприємств та їх структурних підрозділів, що знаходяться у процесі корпоратизації.

Судом встановлено, що відповідач є державним підприємством, засновником якого, згідно даних Єдиного державного реєстру підприємств та організацій на момент розгляду справи є Фонд державного майна України.

Постановою КМ України від 09.12.2020 року №1229 виключено із складу Державного концерну Укроборонпром Державне підприємство «Львівській науково-дослідний радіотехнічний інститут» та передано Фонду державного майна до сфери управління об`єкти державної власності з метою їх подальшої приватизації - Єдиний майновий комплекс державного підприємства Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут.

Відповідно до ст.22 Господарського кодексу України, держава здійснює управління державним сектором економіки відповідно до засад внутрішньої і зовнішньої політики. Суб`єктами господарювання державного сектора економіки є суб`єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб`єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п`ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб`єктів. Повноваження суб`єктів управління у державному секторі економіки - Кабінету Міністрів України, міністерств, інших органів влади та організацій щодо суб`єктів господарювання визначаються законом. Зазначені суб`єкти управління у державному секторі економіки можуть приймати рішення, необхідні для підготовки до реалізації та здійснення державно-приватного партнерства (концесії), які є обов`язковими до виконання підприємствами, установами, організаціями, що перебувають у сфері їх управління. Законом можуть бути визначені види господарської діяльності, яку дозволяється здійснювати виключно державним підприємствам, установам і організаціям. Держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб`єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління. Правовий статус окремого суб`єкта господарювання у державному секторі економіки визначається уповноваженими органами управління відповідно до вимог цього Кодексу та інших законів. Відносини органів управління з названими суб`єктами господарювання у випадках, передбачених законом, можуть здійснюватися на договірних засадах. Держава застосовує до суб`єктів господарювання у державному секторі економіки усі засоби державного регулювання господарської діяльності, передбачені цим Кодексом, враховуючи особливості правового статусу даних суб`єктів.

Таким чином, Господарським кодексом України передбачено дві групи суб`єктів господарювання державного сектора економіки:

1) підприємства, що діють на основі лише державної власності;

2) інші суб`єкти державного сектора економіки, що мають, крім акціонера держави, також й інших акціонерів (учасників), однак держава забезпечує вирішальний вплив на господарську діяльність цих суб`єктів.

Таким чином, державними підприємствами відповідно до Господарського кодексу України є підприємства, що діють на основі державної власності.

Стаття 326 Цивільного кодексу України визначає, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 63 Господарського кодексу України залежно від способу утворення (заснування) та формування статутного фонду в Україні діють підприємства унітарні та корпоративні.

Порядок утворення державного унітарного підприємства визначено у статті 73 цього Кодексу, яка, зокрема, передбачає, що державне унітарне підприємство утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління. Найменування державного унітарного підприємства повинно містити слова „державне підприємство". Органом управління державного унітарного підприємства є керівник підприємства, який призначається органом, до сфери управління якого входить підприємство, і є підзвітним цьому органові. Державні унітарні підприємства діють як державні комерційні підприємства або казенні підприємства.

Відповідно до ст.136 Господарського кодексу України, право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.

Згідно ст.137 Господарського кодексу України, правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом). Власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб`єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати у суб`єкта господарювання надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується ним не за призначенням.

Відповідно до ст.141 Господарського кодексу України, до державного майна у сфері господарювання належать єдині майнові комплекси державних підприємств або їх структурних підрозділів, нерухоме майно, інше окреме індивідуально визначене майно державних підприємств, акції (частки, паї) держави у майні суб`єктів господарювання різних форм власності, а також майно, закріплене за державними установами і організаціями з метою здійснення необхідної господарської діяльності, та майно, передане в безоплатне користування самоврядним установам і організаціям або в оренду для використання його у господарській діяльності. Держава через уповноважені органи державної влади здійснює права власника також щодо об`єктів права власності Українського народу, зазначених у частині першій статті 148 цього Кодексу. Управління об`єктами державної власності відповідно до закону здійснюють Кабінет Міністрів України і, за його уповноваженням, центральні та місцеві органи виконавчої влади. У випадках, передбачених законом, управління державним майном здійснюють також інші суб`єкти. Види майна, що може перебувати виключно у державній власності, відчуження якого недержавним суб`єктам господарювання не допускається, а також додаткові обмеження щодо розпорядження окремими видами майна, яке належить до основних фондів державних підприємств, установ і організацій, визначаються законом. Відчуження суб`єктом господарювання державного майна, яке належить до основних фондів, здійснюється у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України. Продаж суб`єктом господарювання державного майна, яке належить до основних фондів, здійснюється лише на конкурентних засадах.

Згідно преамбули Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» №2864-ІІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цей Закон спрямований на забезпечення економічної безпеки держави, недопущення руйнування цілісних майнових комплексів державних підприємств, захисту інтересів держави під час реалізації майна господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків.

Статтею 1 Закону №2864-ІІІ встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків (далі - підприємства), до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна. Дія мораторію, встановлена частиною першою цієї статті, не поширюється на застосування примусової реалізації майна (за виключенням об`єктів, що відповідно до закону не підлягають приватизації, а також підприємств, перед якими у держави є підтверджена в установленому порядку заборгованість з відшкодування різниці в тарифах на теплову енергію та послуги з опалення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню) для погашення заборгованості перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та її дочірніми підприємствами, що здійснювали постачання природного газу на підставі ліцензії. Порядок реалізації майна ( 749-2017-п ) встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону для його цілей під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв`язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов`язань боржника з перерахування фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Конституційний Суд України у п. 3.3 рішення від 10.06.2003 року у справі № 1-11/2003 за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» (справа про мораторій на примусову реалізацію майна) роз`яснив, що за змістом ст. 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» мораторій не поширюється на відчуження рухомого та іншого майна підприємств, що не забезпечує ведення їх виробничої діяльності, а також на продаж об`єктів нерухомого майна та інших засобів виробництва, що забезпечують виробничу діяльність підприємства-боржника у процедурі його санації (ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Відповідно до пункту 3 розділу 1 Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затверджено наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 №73, необоротні активи - всі активи, що не є оборотними. Оборотні активи - гроші та їх еквіваленти, що не обмежені у використанні, а також інші активи, призначені для реалізації чи споживання протягом операційного циклу чи протягом дванадцяти місяців з дати балансу.

Як встановлює пункт 5 для цілей бухгалтерського обліку основні засоби класифікуються за такими групами: основні засоби (земельні ділянки; капітальні витрати на поліпшення земель, не пов`язані з будівництвом; будівлі, споруди та передавальні пристрої; машини та обладнання; транспортні засоби; інструменти, прилади, інвентар (меблі); тварини; багаторічні насадження; інші основні засоби), інші необоротні матеріальні активи (бібліотечні фонди; малоцінні необоротні матеріальні активи; тимчасові (нетитульні) споруди; природні ресурси; інвентарна тара; предмети прокату; інші необоротні матеріальні активи).

Оскільки встановлені судом обставини справи свідчать про те, що майно Підприємства, яке описане в податкову заставу, належить до основних засобів, що забезпечують ведення виробничої діяльності, а частка державної власності в статутному капіталі відповідача становить не менше 25 %, а саме майно позивача належить державі (Фонд державного майна) та перебуває у Підприємства на праві господарського відання, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна відповідача, що перебуває у податковій заставі.

Аналогічна правова позиція викладена і, зокрема, в постановах Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі №818/1604/16, від 31 березня 2020 року у справі №818/2857/14 та від 19 січня 2021 року у справі №808/3932/15 ,від 25.03.2021 у справі №806/1453/17.

Відповідно до висновків Верховного Суду (у справах, наведених вище), посилання контролюючого органу на те, що у даному випадку норми ПК України мають пріоритет по відношенню до інших законодавчих актів, оскільки спірні правовідносини (погашення податкового боргу) є податковими, не спростовують правильності висновку судів у цій справі з огляду на те, що пунктом 87.2 статті 87 ПК України чітко визначено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами, у тому числі й Законом №2864-ІІІ.

Окрім того, відповідно до частин четвертої та шостої статті 12 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» з дня прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства або пакета акцій (частки) господарського товариства і до переходу права власності до покупця або припинення приватизації об`єкта приватизації відповідно до частини шостої цієї статті без згоди органів приватизації такі підприємства (товариства), їх уповноважені органи управління не мають права щодо: вчинення правочину та/або господарського зобов`язання, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг чи сума коштів, що є предметом такого правочину та/або господарського зобов`язання, перевищує 10 відсотків вартості активів підприємства та/або господарського товариства за даними фінансової звітності за останній звітний період. Забороняється ділити предмет правочину з метою ухилення від вимоги, передбаченої цим абзацом; вчинення правочинів та/або господарських зобов`язань, предметом яких є відчуження підприємством та/або господарським товариством або набуття ним земельної ділянки та іншого нерухомого майна, та/або майнових прав на зазначені об`єкти та/або внаслідок яких може відбутися зменшення вартості такого майна або зменшення розміру земельної ділянки, що належить такому підприємству та/або господарському товариству або перебуває в його користуванні; вчинення правочинів та/або господарських зобов`язань, предметом яких є обтяження земельних ділянок, іншого нерухомого майна та/або основних фондів підприємства та/або господарського товариства та/або майнових прав на зазначені об`єкти; списання основних засобів, що мають залишкову вартість, безоплатної передачі та реалізації майна для погашення заборгованості, передачі майна в управління інше. Якщо дії, передбачені частиною четвертою цієї статті, вчиняються без попереднього погодження органом приватизації та з покупцем (у період з дати підписання договору купівлі-продажу до переходу права власності до покупця), такий правочин є недійсним. Зазначені обмеження діють до завершення приватизації об`єкта.

Забороняється ділити предмет правочину/господарського зобов`язання з метою ухилення від вимог, передбачених цією частиною.

Відповідальність за збереження цілісності майнових комплексів та за шкоду, завдану таким об`єктам, несуть керівники відповідних підприємств.

Так, досліджуючи наявні у справі, що розглядається, акт опису майна в податкову заставу на предмет наявності законодавчої заборони щодо його реалізації, в податкову заставу передано майно -, яке є основними засобами, й до яких, відповідно, не може бути застосовано заходи примусового стягнення, у тому числі й надано дозвіл на погашення суми податкового боргу за рахунок його продажу.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 19 січня 2021 року справа № 808/3932/15.

Щодо питання дотримання контролюючим органом встановленого ПК України порядку звернення до суду з вимогою надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника, що перебуває в податковій заставі, суд виходить з наступного.

З метою виконання рішення суду та стягнення податкового боргу, податковим органом надсилались до АТ АКБ «Львів» та АТ «Укрексімбанк», в яких відкриті рахунки відповідача інкасові доручення №17/05 від 20.01.2021, №1/05 від 20.01.2021, №22/05 від 20.01.2021, №14/05 від 20.01.2021, №19/05 від 20.01.2021, №15/05 від 20.01.2021, №34/05 від 20.01.2021, №27/05 від 20.01.2021, №29/05 від 20.01.2021, №30/05 від 20.01.2021, №31/05 від 20.01.2021, №32/05 від 20.01.2021, №33/05 від 20.01.2021, №35/05 від 20.01.2021, №42 від 20.02.2020, №274 від 19.05.2020.

Указані інкасові доручення були повернуті банком без виконання, що на думку податкового органу належним чином підтверджує факт відсутності у підприємства грошових коштів та як наслідок обґрунтовує можливість стягнення податкового боргу за рахунок майна платника.

Згідно з наданою податковим органом інформацією про наявність розрахункових рахунків відповідача, в нього наявні 7 діючих банківських рахунків, зокрема у -Філія ПАТ ПІБ в м. Львів, АТ «Укрексімбанк», АТ АКБ «Львів», Казначейство України, АТ КБ «ПриватБанк». Проте, як установлено судом та як свідчать матеріали справи, інкасові доручення надсилались податковим органом не до всіх банківських установ, в яких відкриті розрахункові рахунки підприємства. На підставі наведеного, контролюючим органом не вжито всіх заходів для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу та не надано доказів відсутності коштів на усіх рахунках платника податків у банках, обслуговуючих відповідача. (Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №П/811/4/17, від 18 травня 2021 року справа № 808/3183/16).

Окрім того, всі інкасові доручення, які долучені до матеріалів справи контролюючим органом як на підтвердження обставин відсутності грошових коштів на рахунках Підприємства, складені 20.01.2021 та повернені банківськими установами 02.02.2021 року, що, однак, не є беззаперечним доказом відсутності коштів на усіх рахунках платника податків у обслуговуючих його банках на час звернення із цим позовом до суду 26.03.2021 року. (Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду25 березня 2021 року справа № 807/1621/15).

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що позивачем не доведено наявності підстав для надання дозволу на погашення всієї суми податкового боргу за рахунок майна ДП «Львівський науково дослідний радіотехнічний інститут», що перебуває в податковій заставі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Головного управління ДПС у Львівській області до Державного підприємства «Львівській науково-дослідний радіотехнічний інститут» про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09.06.2021 року.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна