Справа № 420/5628/21
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5628/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним товариства з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» до Одеської митниці Держмитслужби, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500050/2021/000051/2 від 27 березня 2021 року;

визнати протиправною бездіяльність Одеської митниці Держмитслужби, яка полягала в непроведенні в письмовому вигляді консультації між товариством з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» та Одеською митницею Держмитслужби відповідно до частин п`ятої, шостої статті 55 та частини четвертої статті 57 Митного кодексу України перед винесенням рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500050/2021/000051/2 від 27 березня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог товариством з обмеженою відповідальністю Барбатекстіль, з посилання на укладення контракту №NG20201207 від 12.07.2020 року між позивачем та Nantong Land Import & Export Co.Ltd, постачання товару за вказаним контрактом та подання декларації №UA 500050/2021/0004116, зазначено, що документи для підтвердження числових значень складових митної вартості товару в вказаній декларації було надано до Одеської митниці Держмитслужби у повному обсязі. Також представник позивача зазначив, що незважаючи на вимогу позивача про проведення письмової консультації з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товару, таку консультацію перед винесенням рішення відповідач не провів.

Ухвалою суду від 09.04.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Вказаною ухвалою судом витребувано у відповідача по справі Одеської митниці Держмитслужби належним чином засвідчену копію митної декларації №UA 100480/2020/305 805 від 11 березня 2021 року, яка була використана Одеською митницею Держмитслужби як джерело інформації для коригування митної вартості товару при прийнятті рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500050/2021/000051/2 від 27 березня 2021 року.

11.05.2021 року за вх.№23392/21 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву разом із додатками, в якому вказано, що на думку в Одеської митниці Держмитслужби адміністративний позов ТОВ «Барбатекстіль» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено відповідачем, під час митного контролю товарів за митною декларацією (МД) №UA500050/2021/004116 від 27.03.2021 року програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартостi iз зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів, здійснення запиту додаткових документів, а у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості.

Також, вказано відповідачем, під час здійснення Одеською митницею Держмитслужби контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) №UA500050/2021/004116 від 27.03.2021 року було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цi товари, а саме:

- відповідно до п.п. в) п. 1 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається, така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України. Проте, у наданих до митного оформлення документах були відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

- рахунком про вартість морського перевезення від 25.03.2021 року №352, визначено що він згідно договору про перевезення № 04-01 від 01.04.2016 підлягає оплаті протягом 3 банківських днів, але банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати морського перевезення відповідно до виставленого рахунка-фактури відсутні;

- у поданій до митного оформлення експортній декларації країни відправлення від 04.02.2021 №00530308 зазначені відомості про інший товарно-транспортний документ (до митного оформлення надано морський товарно-транспортний документ з номером SHWS221011816, а в експортній МД країни відправлення зазначено відомості про транспортний документ з номером НОМЕР_1 ) та відсутнє посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт), що унеможливлює здійснити пов`язання наданої експортної декларації з даною поставкою товару;

- у поданому до митного оформлення зовнішньоекономічному договорі п.5 зазначено, що серед іншого, партія товару супроводжується сертифікатом про походження, якого до митного оформлення надано не було.

Таким чином, зазначено у відзиві, надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 Митного кодексу України додаткові документи та відомості.

У відзиві також зазначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналiз баз даних ЄAIC та встановлено, що рівень митної вартості оформлених товарів у максимально наближений до митного оформлення час та об`єм партії товару є більшим та становить: товару №1 4,51 доларів США/кг, 0,361 доларів США за 1 квадратний метр (ЕМД від 11.03.2021 № UA 100480/2020/305805). Враховуючи вищезазначене митну вартість товару №1 скориговано до рівня 4,51 доларів США за 1кг нетто.

Як вказано відповідачем, листом ТОВ "БАРБАТЕКСТІЛЬ" від 27.03.2021 року №2703/21-01 митницю повідомлено, що додаткові документи надаватись не будуть та висунуто прохання в письмовому вигляді провести консультації між ТОВ "БАРБАТЕКСТІЛЬ" та Одеською митницею Держмитслужби перед винесенням рішення про коригування митної вартості товарів з метою обрання методу визначення митної вартості товарів, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, в той момент як декларування товарів здійснюється агентом з митного оформлення ТОВ "ГЕЛАКСІ ПЛЮС" відповідно до договору від 16.03.2016 року № дг-000205. Враховуючи зазначені в повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення зазначеної партії товару, відсутності документального підтвердження заявленого рівня вартості оцінюваного товару та повноти включення витрат, а також те, що декларантом не подано жодного документа згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МКУ, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не можна було застосувати.

Як стверджує відповідач, в рамках проведення консультації з декларантом відповідно до ч. 5 ст. 55 МКУ, митну вартість товарів, заявлених до митного оформлення за ЕМД 27.03.2021 № UA500050/2021/0041 16, було скориговано.

Отже, вказує відповідач, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці Держмитслужби містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митному органу у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Зважаючи на вищевикладене, Одеська митниця Держмитслужби просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль».

Суд зазначає, що станом на дату вирішення даної адміністративної справи витребуваних судом доказів на адресу суду не надходило.

14.05.2021 року за вх.№ЕП/13237/21 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

У відповіді на відзив , зокрема, зазначено, що докази понесених витрат на правничу допомогу будуть надані до суду протягом п`яти днів з дня прийняття судом рішення по суті спору.

Копію відповіді на відзив отримано відповідачем засобами електронної пошти 14.05.2021 року.

Станом на дату вирішення даної адміністративної справи заперечень з боку відповідача не надходило.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

12.07.2020 року між Nantong Land Import & Export Co.Ltd, компанією, зареєстрованою в Китайській Народній Республіці, (Продавець), та позивачем укладено контракт №NG20201207, відповідно до якого продавець продає позивачу продукцію в асортименті власного виробництва (а.с. 11-12).

Відповідно до п.2 контракту ціна за товар, що постачається повинна бути узгоджена сторонами. Вона вказується в інвойсі на постачання.

Згідно з п. 3 контракту товар поставляється на умовах ФОБ Шанхай, Китай.

Пунктом 5 контракту визначено, що упаковка і маркування товару повинні відповідати стандартам, технічним умовам і зразкам, узгодженим сторонами при укладенні даного контракту. Партія товару від продавця супроводжується коносаментом, комерційним інвойсом, сертифікатом походження, сертифікатом якості, копією декларації країни походження.

23.03.2021 року між Nantong Land Import & Export Co.Ltd, компанією, зареєстрованою в Китайській Народній Республіці (Продавець), та позивачем укладено додаткову угоду до контракту №NG20201207 від 12.07.2020 року, якою п.11 контракту щодо юридичної адреси ТОВ «Барбатекстіль» викладено у новій редакції (а.с.13).

На виконання умов контракту №NG20201207 від 12.07.2020 року, відповідно до інвойсу від 12.07.2020 року №ВВ070 здійснено постачання товару, а саме: тканини текстильної синтетичної полотняного переплетення, виготовленої з синтетичних текстурованих поліефірних ниток на 100% (а.с.14).

Декларантом ТОВ Барбатекстіль 27.03.2021 року подано до митного органу електронну митну декларацію №UA500050/2021/004116, в якій митна вартість товару, вартість якого відкоригована відповідачем, визначена в розмірі 60297,72 доларів США вагою брутто 25906 кг (а.с.15).

Позивач при поданні митної декларації UA500050/2021/004116 надав відповідачу, зокрема наступні документи:

- Сертифікат якості б/н від 29.01.2021 року;

- Рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №ВВ074 від 29.01.2021 року (а.с.14);

- Коносамент (Bill of lading) №SHWS221011816 від 08.02.2021 року (а.с.20);

- Навантажувальний документ (Bordereau) наряд №480 від 26.03.2021 року (а.с.22);

- Декларація про походження товару (Declaration of origin) №ВВ074 від 29.01.2021 року;

- Висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи -0738 від 18.09.2020 року;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару №352с від 25.03.2021 року;

- Страховий поліс № від 05.02.2021 року;

- Додаткова угода №б/н від 23.03.2021 року (а.с.13);

- Контракт №NG20201207 від 12.07.2020 року (а.с.11-12);

- Договір про надання послуг митного брокера №ДГ-0000205 від 16.03.2016 року;

- договір (контракт) про перевезення №04-01 від 01.04.2016 року (а.с.16-17);

- Додаткова угода №2 від 22.12.2018 року до договору №04-01 від 01.04.2016 року (а.с.18);

- Результати зважування №РК-3165 від 26.03.2021 року ;

- Копія митної декларації країни відправлення №00530308 від 04.02.2021 (а.с.21).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Судом встановлено, що під час здійснення Одеською митницею Держмитслужби контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з вищевказаними митними деклараціями було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності.

27.03.2021 року Одеською митницею Держмитслужби було складено запит (повідомлення) митного органу на адресу позивача (а.с.23).

На запит митного органу щодо надання інформації, яка підтверджує числові значення складової митної вартості товару, позивачем, направлено лист з поясненнями щодо розбіжностей від 27.03.2021 року вих.№ 2703/21-01 (а.с.23-24).

Надалі, Одеською митницею Державної митної служби України 27.03.2021 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500050/2021/000051/2 (а.с.26), яким позивачу скориговано вартість за одиницю товару до 4,51 доларів США за кг.

У вказаному рішенні, крім іншого, зазначено, що подані документи містять розбіжності , а саме:

- відповідно до п.п. в) п. 1 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається, така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України. Проте, у наданих до митного оформлення документах були відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

- рахунком про вартість морського перевезення від 25.03.2021 року №352, визначено що він згідно договору про перевезення № 04-01 від 01.04.2016 підлягає оплаті протягом 3 банківських днів, але банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати морського перевезення відповідно до виставленого рахунка-фактури відсутні;

- у поданій до митного оформлення експортній декларації країни відправлення від 04.02.2021 №00530308 зазначені відомості про інший товарно-транспортний документ (до митного оформлення надано морський товарно-транспортний документ з номером SHWS221011816, а в експортній МД країни відправлення зазначено відомості про транспортний документ з номером НОМЕР_1 ) та відсутнє посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт), що унеможливлює здійснити пов`язання наданої експортної декларації з даною поставкою товару;

- у поданому до митного оформлення зовнішньоекономічному договорі п.5 зазначено, що серед іншого, партія товару супроводжується сертифікатом про походження, якого до митного оформлення надано не було.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи спрацювання автоматизованою системою аналізу та управління ризиками відповідних форм митного контролю щодо вжиття заходів з метою перевірки числових значень складових митної вартості товарів, митниця відповідно до п.3 ст.53 МКУ декларанту поставлено вимогу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) прейскуранти (прайс-листи), каталоги виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 7) сертифікат про походження; 8) копію експортної декларації країни відправлення.

У рішення вказано, що у відповідності до частини 6 статті 53 МКУ декларанта було повідомлено про можливість за власним бажанням подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару та що 27.03.2021 року позивачем надано лист №2703/21-01 про неможливість надати додаткові документи.

Як зазначено у рішенні, в рамках проведення консультацій з декларантом відповідно до ч.5 ст.55 Митного кодексу України, враховуючи надані документи, позивача повідомлено, що митна вартість товарів, заявлених до митного оформлення з ЕМД UA500050/2021/004116 буде скоригована.

У рішенні вказано, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості оформлених товарів у максимально наближений до митного оформлення час та об`єм партії є більшим та становить: по товару №1-4,51 доларів США/кг. Враховуючи вищезазначене, митну вартість даного товару скориговано до рівня 5,86 доларів США/кг, 0,361 дол.США за 1 кв.м. (ЕМД від 11.03.2021 року №UA/100480/2020/305805.

Одеською митницею Держмитслужби, прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500050/2021/00114 за результатами перевірки митної декларації UA500050.2021.004116 від 27.03.2021 року (а.с. 27).

Не погоджуючись із рішеннями про коригування митної вартості товарів та бездіяльністю Одеської митниці Держмитслужби, яка полягала у не проведенні в письмовому вигляді консультації між ТОВ Барбатекстіль та Одеською митницею Держмитслужби відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 55 та ч. 4 ст. 57 Митного кодексу України перед винесенням рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500050/2021/000051/2 від 27 березня 2021 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Митний Кодекс України (далі МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

У відповідності до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно ч.2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України, зокрема документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається митні органи.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 ст.54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З наведеного вбачається, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Щодо оскаржуваного рішення Одеської митниці Державної митної служби про коригування митної вартості товарів № UA500050/2021/000051/2 від 27.03.2021 року, суд зазначає наступне.

Як вже встановлено судом, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної позивачем митної вартості товару заявленому у спірному випадку до декларування, відповідач послався на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності та документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

- відповідно до п.п. в) п. 1 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається, така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України. Проте, у наданих до митного оформлення документах були відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

- рахунком про вартість морського перевезення від 25.03.2021 року №352, визначено що він згідно договору про перевезення № 04-01 від 01.04.2016 підлягає оплаті протягом 3 банківських днів, але банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати морського перевезення відповідно до виставленого рахунка-фактури відсутні;

- у поданій до митного оформлення експортній декларації країни відправлення від 04.02.2021 №00530308 зазначені відомості про інший товарно-транспортний документ (до митного оформлення надано морський товарно-транспортний документ з номером SHWS221011816, а в експортній МД країни відправлення зазначено відомості про транспортний документ з номером НОМЕР_1 ) та відсутнє посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт), що унеможливлює здійснити пов`язання наданої експортної декларації з даною поставкою товару;

- у поданому до митного оформлення зовнішньоекономічному договорі п.5 зазначено, що серед іншого, партія товару супроводжується сертифікатом про походження, якого до митного оформлення надано не було.

Щодо твердження відповідача про ненадання позивачем документів на підтвердження вартості упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 Контракту №NG20201207 визначено базисні умови поставки FОВ Шанхай, Китай (Інкотермс 2010).

Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс) умови поставки FОВ передбачають, що продавець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для надання товару в розпорядження покупця. Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно надавати у розпорядження товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування (п. А.9 Розділу «Перевірка - упаковка маркування»).

Отже, вартість упаковки, пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням, здійсненої за Контрактом №NG20201207 від 12.07.2020 року поставки товару на умовах поставки FOB м. Шанхай, Китайська Народна Республіка була понесена продавцем та вже включена до ціни Товару, а тому зауваження відповідача про відсутність інформації щодо включення/не включення до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, вартості упаковки або пакувальних матеріалів є необґрунтованими та безпідставними.

Крім цього, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у графі МД 37. Процедура митної декларації, поданої декларантом, зазначено ZZ00 (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

З поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак витрати на пакування не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

На думку суду, вимога митного органу про надання додаткових документів на підтвердження такої складової митної вартості як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, за умови включення вартості пакування до ціни товару, є безпідставною та нічим не обґрунтованою.

Верховним Суд у постанові від 02.07.2019 справа №160/8573/18 у даному контексті зазначено таке: Щодо доводів відповідача, що позивачем не підтверджено документально така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Умовами Контракту №2737-HD/CN (пункт 2.2 Контракту) визначено, що ціна на товар включає в себе вартість пакування, у зв`язку з чим, Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для окремого додавання вартості упаковки до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначенні митної вартості товару.

Щодо твердження відповідача про те, що рахунком про вартість морського перевезення від 25.03.2021 року №352, визначено що він згідно договору про перевезення № 04-01 від 01.04.2016 підлягає оплаті протягом 3 банківських днів, але банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати морського перевезення відповідно до виставленого рахунка-фактури відсутні, суд зазначає наступне.

Правовідносини між ПП «ІНТЕРВІД» (Експедитор) та Позивачем регулюються Договором №04-01 від 01.04.2016 року на транспортно-експедиційне обслуговування.

Відповідно до пункту 4.5 Договору розрахунок між сторонами здійснюється шляхом безготівкового розрахунку, оплата здійснюються протягом 3 банківських днів із моменту виставлення рахунку.

Разом із декларацією №UA500050/2021/004116 декларантом позивача було подано рахунок №352 від 25.03.2021 року, який підтверджує розмір понесених ТОВ «Барбатекстіль» витрат, пов`язаних із перевезенням товару до митної території України (255 665.99 грн.)

Як зазначено позивачем у поясненнях, поданих до митного органу, оскільки рахунок експедитора виставлений 25 березня 2021 року, то він підлягає до сплати в силу пункту 4.5 Договору 04-01 від 01.04.2016 року до 30 березня 2021 року включно. Також, позивач повідомив, що рахунок Експедитора станом на день підписання листа був неоплаченим, а відтак позивач не міг надати останньому банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати морського перевезення в силу об`єктивної відсутності останніх. Позивач також повідомив відповідачу, що в нього були відсутні будь-які інші договори (угоди, контракти) з третіми особами, пов`язані з контрактом, рахунки про здійснення платежів третім особам користь продавця та рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням.

З вищевказаних пояснень та наданих до суду доказів, судом встановлено, що станом на дату подання декларантом ТОВ «Барбатекстіль» до митного оформлення декларацію №UA500050/2021/004116, а також станом на дату надання позивачем на вимогу Одеської митниці Держмитслужби пояснень, у позивача були відсутні документи, що підтверджують факт оплати морського перевезення відповідно до виставленого рахунку №352 від 25.03.2021 року.

Щодо твердження відповідача про те, що у поданій до митного оформлення експортній декларації країни відправлення від 04.02.2021 №00530308 зазначені відомості про інший товарно-транспортний документ (до митного оформлення надано морський товарно-транспортний документ з номером SHWS221011816, а в експортній МД країни відправлення зазначено відомості про транспортний документ з номером НОМЕР_1 ) та відсутнє посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт), що унеможливлює здійснити пов`язання наданої експортної декларації з даною поставкою товару, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що в експортній декларації від 04.02.2021 №00530308, зокрема, зазначено умови поставки товару (FOB), його вартість (60 297,72 доларів США).

У поясненнях, поданих ТОВ «Барбатекстіль» до відповідача зазначено, що в експортній декларації вказаний лінійний коносамент (ZIMUSNH20362491), який пов`язаний із Домашнім коносаментом (SHWS221011816), який було надано позивачем відповідачу, що підтверджується нарядом Експедитора, який містить посилання як на Лінійний коносамент (№ZIMUSNH20362491), так і на Домашній коносамент (SHWS221011816).

Вказані позивачем пояснення підтверджуються наданим до суду та до митного органу нарядом №480 від 26.03.2021 року (а.с.22), в якому зазначено, що вантаж прибув за документом №ZIMUSNH20362491 (SHWS221011816).

Суд вважає, що відсутність посилання в експортній декларації на контракт жодним чином не впливає на розмір митної вартості товару, а зазначення в едекларації, яка формується відповідно до законодавства Китайської Народної Республіки, саме номера контракту не передбачено вимогами чинного законодавства України.

Крім цього, копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і має бути оформлена відповідно до чинного законодавства цієї країни.

Відповідачем у оскаржуваному рішенні не наведено обґрунтування невідповідності наданої позивачем копії митної декларації країни відправлення вимогам законодавства країни-відправника.

Щодо твердження відповідача про те, що у поданому до митного оформлення зовнішньоекономічному договорі п.5 зазначено, що серед іншого, партія товару супроводжується сертифікатом про походження, якого до митного оформлення надано не було, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 МК України сертифікат про походження товару це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Частинами 1-2 ст. 43 МК України передбачено, що документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації.

Декларація про походження товару це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару (ч. 6 ст. 43 МК України).

Як встановлено судом, позивачем до митного органу під час розмитнення товару за митною декларацією № UA500050/2020/004116 подано Інвойс № ВВ074 від 29.01.2021 року в якому, зокрема, зазначено країну походження товару - Китай (а.с.14).

Відтак митний орган мав можливість встановити вищевказані обставини про країну походження товару.

При цьому, суд звертає увагу, що сертифікат походження товару та митна декларація країни відправлення товару не є тими документами, які впливають на визначення митної вартості товару.

З урахуванням зазначеного, зауваження митного органу щодо наданих до митного оформлення документів є необґрунтованими та безпідставними.

Суд зазначає, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

При цьому, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

У розумінні наведених статей МК України сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

У свою чергу, не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 09.04.2019 року у справі №826/10733/15 та від 19.02.2019 року у справі №826/2312/16.

Відповідно до ст. 8 Митного кодексу України державна митна служба здійснюється на основі принципів, в тому числі, законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, тощо.

Згідно з ч.3 ст.318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ч.7 ст.54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

З аналізу встановлених судом обставин суд приходить до висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у Митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем та протиправність оскаржених рішень та карток відмови.

Суд зазначає, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару (за ціною договору) та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. Крім того, відомості з інформаційних баз даних органів Держмитслужби, на які посилається відповідач, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, а тому такі дані не можуть мати пріоритетного значення по відношенню до наданих декларантом первинних документів про товар.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, наведеному у постанові від 15.05.2018 року по справі №820/3881/17.

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення, прийняте Одеською митницею Держмитслужби, є необґрунтованим, а відтак підлягає скасуванню.

Щодо вимог позивача про визнання протиправною бездіяльність Одеської митниці Держмитслужби, яка полягала в непроведенні в письмовому вигляді консультації між товариством з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» та Одеською митницею Держмитслужби відповідно до частин п`ятої, шостої статті 55 та частини четвертої статті 57 Митного кодексу України перед винесенням рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500050/2021/000051/2 від 27 березня 2021 року, суд зазначає наступне.

З наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що у пункті 3 прохальної частини листа ТОВ Барбатекстіль №2703/21-01 від 27.03.2021 року, позивач просив у випадку неможливості, на думку Одеської митниці Держмитслужби, визнання митної вартості товару за першим методом провести в письмовому вигляді консультацію між ТОВ Барбатекстіль та Одеською митницею Держмитслужби перед винесенням рішення про коригування митної вартості товару з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товару.

Згідно з ч.4 ст.57 Митного кодексу України, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.55 Митного кодексу України, декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

У спірному рішення вказано, що в рамках проведення консультацій з декларантом відповідно до ч.5 ст.55 Митного кодексу України, враховуючи надані документи, позивача повідомлено, що митна вартість товарів, заявлених до митного оформлення з ЕМД UA500050/2021/004116 буде скоригована.

Доказів проведення консультацій з декларантом чи позивачем відповідно до ч.5 ст.55 Митного кодексу України до суду не надано.

Таким чином, відповідач, незважаючи на вимогу позивача про проведення письмової консультації з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості Товару, таку консультацію перед винесенням оскаржуваного рішення не провів.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість вищевказаної вимоги позивача.

Згідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст.2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання даного адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 7133,06 грн., відповідно до платіжного доручення №473 від 01.04.2021 року (а.с.10).

За таких обставин, з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивач слід стягнути понесені позивачем витрати в розмірі 7133,06 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500050/2021/000051/2 від 27 березня 2021 року;

Визнати протиправною бездіяльність Одеської митниці Держмитслужби, яка полягала в непроведенні в письмовому вигляді консультації між товариством з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» та Одеською митницею Держмитслужби відповідно до частин п`ятої, шостої статті 55 та частини четвертої статті 57 Митного кодексу України перед винесенням рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500050/2021/000051/2 від 27 березня 2021 року.

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби за рахунок її бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю Барбатекстіль сплачений судовий збір у розмірі 7133,06 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю Барбатекстіль (, адреса: 65009, м. Одеса, Французький бульвар, 66/1);

Відповідач: Одеська митниця Держмитслужби (, адреса: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а).

Суддя П.П.Марин