Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
провадження № ЗД/380/15/21
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

09 червня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення -

УСТАНОВИВ:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 (далі - позивач) про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви зупинення дії рішення про скасування матеріалів справи щодо набуття громадянства України ОСОБА_1 відповідно до ст. 21 Закону України «Про громадянство України», датоване 2011 р. за підписом провідного спеціаліста УГІРФО ГУ МВС України у Львівській області Скібінської Л.Л., до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі про оскарження цього рішення.

В обґрунтування цієї заяви позивач вказав, що предметом адміністративного позову є законність рішення про скасування матеріалів справи щодо набуття громадянства України ОСОБА_1 відповідно до ст. 21 Закону України «Про громадянство України», згідно з яким батько заявника ОСОБА_2 як громадянин України 08.11.2007 подав заяву та інші необхідні документи в УПРФО ГУ МВС України у Львівській області щодо набуття громадянства України його сином - ОСОБА_1 , відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про громадянство України» (набуття громадянства України дитиною у зв`язку з перебуванням у громадянстві України її батьків чи одного з них). Станом на 10.10.2011 встановлено, що ОСОБА_3 отримав паспорт громадянина України з порушенням чинного законодавства та його паспорт громадянина України підлягає вилученню, що несе за собою незаконне оформлення його сином громадянства України та відповідно до ст. 21 Закону України «Про громадянство України» рішення щодо набуття громадянства України ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

Позивач вважає, що вказане рішення містить очевидні ознаки протиправності, якими, на його думку, є: відсутність дати його складання, погодження та затвердження (зазначено лише рік - 2011); невідповідність, на думку позивача, зазначених в рішенні відомостей дійсності, оскільки паспорт громадянина України, виданий Магєррамов ОСОБА_4 , так ніколи і не вилучався та 19.08.2016 органом 4602 було видано біометричний паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , яким він активно користувався; станом на 2011 рік Магеррамлі Тебрізу виповнилося 20 років, але рішення не було в той час доведено до його відома, натомість в тексті рішення мова йде про доведення до відома батька заявника, хоча цього також, як стверджує позивач, зроблено не було. Неможливість вчасно оскаржити це рішення призвела до порушення прав, свобод та інтересів позивача, який у січні 2021 року не зміг обміняти паспорт громадянина України для виїзду за кордон, який закінчив свою дію, на новий.

Магеррамлі ОСОБА_5 також вважає, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, яка в майбутньому зробить неможливим їх захист або ускладнить виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову, а саме: позивач працює на державній службі в правоохоронних органах, відтак, на його думку, приведення в дію оскаржуваного рішення може призвести не лише до його звільнення із займаної посади, але й до визнання дій, які вчинялися ним з використанням наданих йому державною Україна повноважень, неправомірними, що може негативно вплинути не лише на права третіх осіб, але й зашкодити державним інтересам та іміджу України як правової держави; приведення в дію оскаржуваного рішення суперечить принципу правової визначеності та «доктрині venire contra factum proprium», оскільки в період з 2011 по 2021 роки держава Україна в особі своїх державних органів сприймала заявника як громадянина України: приймала від нього Присягу на вірність Українському народові, його служіння на користь Українському народові у лавах Збройних сил та МВС та Національної поліції України як учасника бойових дій та як особи, яка займає посаду в правоохоронних органах України, держава Україна нагороджувала його державними нагородами, видавала і продовжувала дію паспортів громадянина України, що давало позивачу усі підстави вважати себе громадянином України; дії органу ДМС України щодо скасування рішення про оформлення громадянства України позивача містять комплекс заходів, а, отже, у разі подальшого впровадження та оформлення результатів до ухвалення судом рішення у цій адміністративній справі матиме місце небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, і, зокрема, позивача буде позбавлено паспорта, що зумовить відсутність захисту та невизначеність правового статусу останнього в Україні та за кордоном, а обмеження свободи пересування позбавить можливості належного захисту порушених прав.

Згідно з ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд керується ч. 1 ст. 2 КАС України, відповідно до якої завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Забезпечення позову згідно з ч. 2 ст. 150 КАС України допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; необхідності у зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Заявник обов`язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч. 1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Для можливості застосування судом вищезазначених форм забезпечення позову, про які просить позивач у заяві про забезпечення позову, необхідна наявність певних підстав, передбачених чинним законодавством України.

Предметом дослідження у межах спірних правовідносин є правомірність прийнятого Державної міграційної служби України у Львівській області рішення про скасування матеріалів справи щодо набуття громадянства України ОСОБА_1 відповідно до ст. 21 Закону України «Про громадянство України» від 2011 року.

Дослідивши подану ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову, суд зауважує, що забезпечуючи позов шляхом зупинення дії рішення про скасування матеріалів справи щодо набуття громадянства України ОСОБА_1 відповідно до ст. 21 Закону України «Про громадянство України» до вирішення справи по суті, і якому ще не надано офіційну правову оцінку в межах оскарження та без застосування принципів адміністративного судочинства, зокрема, таких як гласності і відкритості, змагальності тощо, суд фактично ухвалює рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Оцінку зазначеному у заяві оскаржуваному рішенню відповідача буде надано при розгляді справи по суті заявлених позовних вимог, а не на стадії розгляду заяви про забезпечення позову. При цьому, якщо таке порушення прав позивача буде встановлене при розгляді справи по суті, порушене право позивача буде відновлено з моменту його порушення.

Сам факт подання адміністративного позову не може бути підставою для забезпечення адміністративного позову, а при розгляді відповідної заяви питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті не вирішується.

Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018 у справі № 800/521/17 (реєстраційний номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 73082059) зазначено, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскаржуваного рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 826/13306/18, від 10.04.2019 (справа № 826/16509/18) та від 13.05.2020 (справа № 640/16714/19).

Звертаючись до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, заявник лише допускає можливість вчинення Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області комплексу заходів, передбачених оскаржуваним рішенням, зокрема позбавлення ОСОБА_1 паспорта, що, на думку останнього, може призвести до негативних наслідків. Заявником також не підтверджено неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Суд також враховує, що рішення суду за такими позовами не потребують виконання. Їх значення полягає у констатації факту неправомірності оскаржуваного рішення і позбавлення його правових наслідків шляхом скасування. Тому у справі за таким позовом не може бути ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду. Отже, і заходів забезпечення позову вони не потребують.

Таким чином, задоволення заяви позивача про забезпечення позову не відповідає критеріям обґрунтованості, збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин та не відповідає інституту забезпечення позову, а відтак задоволенню не підлягає.

При цьому суд роз`яснює, що позивач не позбавлений можливості ініціювати питання перед судом про доцільність забезпечення його позову на будь-якій стадії розгляду справи у разі встановлення відповідних підстав для цього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 153, 154, 243, 248, 256, 293-295, пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

2. Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд у п`ятнадцятиденний строк з дати її складання.

Суддя Р.П. Качур