Справа № 240/6357/20
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року м. Житомир справа № 240/6357/20

категорія 104040000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердичівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Бердичівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, який не забезпечив своєчасність складення касаційної скарги - надання безоплатної вторинної правової допомоги;

- визнати факт відсутності в природі касаційної скарги, яка була би складена адвокатом Остапенко В.В.;

- визнати наявність у відповідача повноважень замінити адвоката;

- зобов`язати відповідача замінити адвоката, який має невідкладно скласти касаційну скаргу та заявити клопотання про поновлення процесуального строку оскарження.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що звернувся до Бердичівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги з метою отримання безоплатної вторинної правової допомоги при розгляді справи №2-44/2000 Андрушівським районним судом Житомирської області, у зв`язку із чим відповідачем у визначеному Законом порядку, призначено для надання такої допомоги адвоката ОСОБА_2 , яка у свою чергу безпідставно відмовила у складанні касаційної скарги на постанову апеляційного суду Житомирської області. Відмічає, що 31.05.2018 звернувся до відповідача із письмовою скаргою з приводу вказаної відмови та просив невідкладно вжити заходів щодо своєчасного складання касаційної скарги, на яку не отримав жодної відповіді.

Вказану бездіяльність відповідача ОСОБА_1 оскаржив до суду, рішенням якого зобов`язано відповідача надати позивачу обґрунтовану відповідь на скаргу позивача від 31.05.2018.

Позивач вважає, що відповідач зобов`язаний був перевірити зазначені в його скарзі обставини, встановити причини відсутності касаційної скарги, яку зобов`язаний був скласти адвокат, а також встановити наявність передбачених статтею 24 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" підстав для заміни адвоката.

Однак, на думку позивача, відповідач передбачених законом обов`язків не виконав, на факт відмови своєчасно скласти касаційну скаргу не відреагував, заміну адвоката не здійснив, а тому позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за його позовом до Бердичівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Постановою Верховного Суду від 31.03.2021 ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2020 у справі № 240/6357/20 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції - Житомирського окружного адміністративного суду, яка надійшла до суду 12.04.2021.

Ухвалою суду від 19.04.2021 продовжено розгляд даної адміністративної справи, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

18.05.2021 до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог, за їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Пояснює, що на виконання вимог закону, Центром 10.06.2018 за вихідним номером №04-09/544 направлено позивачу письмову відповідь на його скаргу від 31.05.2018, в якій останнього повідомлено, про відсутність порушень адвокатом Остапенко Вірою Василівною при наданні йому безоплатної правової допомоги та відповідно про відсутність підстав для звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії з метою притягнення до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження адвоката ОСОБА_2 .

Додатково повідомляє, що направлення Центром позивачу вищевказаної відповіді на його скаргу датовану 31.05.2018 позивач не звертався до відповідача зі зверненням про надання йому безоплатної вторинної правової допомоги щодо написання процесуальних документів по справі № 2-44/2000 у вигляді касаційної скарги на постанову апеляційного суду Житомирської області, разом з тим, не надав будь-яких доказів, що звертався до адвоката та отримав відмову від надання безоплатної вторинної правової допомоги.

31.05.2021 позивачем направлено до суду відповідь на відзив, в якій заперечує стосовно тверджень відповідача та просить суд захистити в судовому порядку порушені відповідачем його права та інтереси.

Разом з тим, у прохальній частині відповіді на відзив позивач заявляє клопотання про витребування доказів у справі та про призначення судового засідання в режимі відеоконференції. З приводу яких суд вважає за необхідне вказати, що позивачем в порушення положення статей 166, 167 КАС України вказані клопотання не викладено окремим письмовим документом із дотриманням вимог, визначених ст.167 КАС України, а тому суд дійшов до висновку, що прохання відповідача не підлягає розгляду, оскільки подане з порушення вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Згідно з положеннями ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню із таких підстав.

Судом встановлено, що Бердичівський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначив Королю М.П. адвоката для надання безоплатної правової допомоги у справі № 2-44/2000, яка перебувала у провадженні Андрушівського районного суду Житомирської області.

31.05.2018 позивач звернувся до відповідача зі скаргою, у якій просив повідомити підставу відмови у наданні правової допомоги і вжити заходи щодо своєчасного складання касаційної скарги.

Як встановлено судом, при розгляді справи №288/814/18, Бердичівський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги листом №04-09/344 від 10.06.2018 надав відповідь на скаргу, в якій зазначено, що адвокати є окремими суб`єктами надання безоплатної вторинної правової допомоги, у своїй діяльності не підпорядковуються Центру, а співпрацюють з ним на договірних засадах, а тому Центру забороняється здійснювати будь-який вплив на здійснення адвокатської діяльності.

Вважаючи протиправною бездіяльність Центру стосовно розгляду його скарги, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2020 визнано протиправною бездіяльність Бердичівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги щодо розгляду скарги ОСОБА_1 від 31.05.2018 та зобов`язано Бердичівський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 31.05.2018 та прийняти рішення щодо заміни адвоката за наслідками її розгляду.

На виконання рішення суду відповідачем повторно розглянуто скаргу ОСОБА_1 від 31.05.2018 та листом №04-23/143 від 26.03.2020 повідомлено останнього про відсутність підстав для звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури зі скаргою на дії чи бездіяльність адвоката ОСОБА_2 . В той час роз`яснено, що підстави для заміни адвоката Остапенко В.В. відсутні, оскільки будь-які рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури відносно вказаного адвоката не приймалися.

Разом з тим, роз`яснено, що будь-які рішення стосовно припинення надання позивачу безоплатної вторинної правової допомоги відповідачем не приймалося, а тому позивач має право звернутися до Бердичівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги або відділу "Попільнянського бюро правової допомоги" Бердичівського місцевого центру із зверненням про надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Однак, ОСОБА_1 не погоджуючись із наданою відповідачем відповіддю за результатами розгляду скарги від 31.05.2018 звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне вказати наступне.

За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Пунктом 14 частини першої статті 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються: судоустрій, судочинство, статус суддів, засади судової експертизи, організація і діяльність прокуратури, органів дізнання і слідства, нотаріату, органів і установ виконання покарань; основи організації та діяльності адвокатури.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" від 02 червня 2011 року №3460-VI (далі - Закон № 3460-VI, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) безоплатна вторинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.

Безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: захист; здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; складення документів процесуального характеру.

Пунктом 1 частини першої статті 14 вказаного Закону визначено, що право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають особи, які перебувають під юрисдикцією України, якщо їхній середньомісячний дохід не перевищує двох розмірів прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до закону для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення, а також інваліди, які отримують пенсію або допомогу, що призначається замість пенсії, у розмірі, що не перевищує двох прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб - на всі види правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону.

Згідно з статтею 17 Закону №3460-VI центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги: приймає рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги або про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги; забезпечує складення процесуальних документів за зверненням суб`єктів права на безоплатну вторинну правову допомогу; забезпечує участь захисника при здійсненні досудового розслідування та судового провадження у випадках, коли захисник відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії; забезпечує участь захисника у розгляді справи про адміністративне правопорушення; забезпечує здійснення представництва інтересів суб`єктів права на безоплатну вторинну правову допомогу в судах, інших органах державної влади, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; укладає контракти з адвокатами, включеними до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, для надання такої допомоги на постійній основі; укладає договори з адвокатами, включеними до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, для надання такої допомоги на тимчасовій основі (на підставі окремих договорів про надання послуг); видає доручення для підтвердження повноважень захисника або повноважень адвоката для здійснення представництва інтересів особи в судах, органах державної влади, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; приймає рішення про заміну адвоката відповідно до статті 24 цього Закону; подає клопотання до Координаційного центру з надання правової допомоги про виключення адвоката з Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 24 цього Закону; приймає рішення про припинення надання безоплатної вторинної правової допомоги; подає Координаційному центру з надання правової допомоги звіти про свою діяльність; виконує інші функції, передбачені Положенням про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Відповідно до частини першої статті 18 вказаного Закону звернення про надання одного з видів правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону, подаються особами, які досягли повноліття, до Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги або до територіального органу юстиції за місцем фактичного проживання таких осіб незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

Разом із зверненням про надання безоплатної вторинної правової допомоги особа або законний представник особи повинні подати документи, що підтверджують належність особи або осіб, стосовно яких звертається законний представник, до однієї з вразливих категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 цього Закону (ч.4 ст.18 Закону №3460-VI).

Частиною першою статті 19 Закону №3460-VI передбачено, що у разі звернення особи про надання одного з видів безоплатної вторинної правової допомоги Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги зобов`язаний протягом десяти днів з дня надходження звернення прийняти рішення щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги.

При цьому, ч.1 ст. 21 Закону №3460-VI визначено, що після прийняття рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначає адвоката, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі за контрактом.

Відповідно до ч.2 ст. 21 вказаного Закону під час призначення адвоката враховуються його спеціалізація, досвід роботи, навантаження, складність справ, у яких адвокат бере участь.

Згідно з частиною третьою статті 21 Закону №3460-VI повноваження адвоката як захисника у кримінальному провадженні, для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення та представництва інтересів осіб, які мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами підтверджуються дорученням Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Пунктом 3 частини першої статті 25 Закону №3460-VI визначено, що суб`єкт надання безоплатної вторинної правової допомоги має право представляти права і законні інтереси осіб, які потребують безоплатної вторинної правової допомоги, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами на підставі доручення Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги;

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 26 Закону №3460-VI адвокат, який надає безоплатну вторинну правову допомогу, зобов`язаний надавати якісно та в необхідному обсязі безоплатну вторинну правову допомогу.

В той час, дії та бездіяльність посадових і службових осіб, які порушують порядок та строки розгляду звернень про надання безоплатної правової допомоги, надання неякісної правової допомоги можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до суду та в адміністративному порядку (ст. 31 Закону №3460-VI).

Разом з тим, п. 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI, чинний на момент виникнення спірних правовідносин) адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Частиною першою статті 5 вказаного Закону визначено, що адвокатура є незалежною від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб.

Держава створює належні умови для діяльності адвокатури та забезпечує дотримання гарантій адвокатської діяльності (ч.2 ст.5 Закону №5076-VI).

Пунктами 1, 9, 11 частини першої статті 23 Закону №5076-VI визначено, що професійні права, честь і гідність адвоката гарантуються та охороняються Конституцією України, цим Законом та іншими законами, зокрема: забороняються будь-які втручання і перешкоди здійсненню адвокатської діяльності; забороняється втручання у приватне спілкування адвоката з клієнтом; забороняється втручання у правову позицію адвоката.

Статтею 33 зазначеного Закону вказаного, що адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Згідно з статтею 34 Закону №5076-VI, підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону №5076-VI право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затверджено Наказом Міністерства юстиції України 02.07.2012 № 967/5 (далі по тексту - Положення № 967/5).

Підпунктами 3, 6 пункту 8 Положення № 967/5 передбачено, що регіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги (республіканський (Автономної Республіки Крим), обласні, Київський та Севастопольський міські) (далі - регіональні центри) відповідно до покладених на них завдань, зокрема, укладають контракти/договори з адвокатами, включеними до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, відповідно до Порядку і умов укладення контрактів з адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі, та договорів з адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на тимчасовій основі, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року № 8; приймають рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги або про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги.

Частинами 1-3 підпункту 18 пункту 13 Положення № 967/5 визначено, що місцеві центри, відповідно до покладених на них завдань, відповідно до довіреності, виданої відповідним регіональним центром: видають доручення адвокатам, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, для надання безоплатної вторинної правової допомоги суб`єктам відповідного права, визначеним пунктами 1, 2, 8-12 частини першої статті 14 Закону, скасовують у разі необхідності такі доручення в установленому порядку; приймають рішення про заміну адвоката у випадках, передбачених Законом.

Так, як відмічає позивач у позовній заяві 30.10.2015 звернувся до відповідача із заявою про надання безоплатної вторинної правової допомоги

За результатами розгляду заяви відповідач видав наказ №50/2 від 30.10.2015 про надання йому безоплатної правової допомоги адвокатом ОСОБА_2 та видано їй доручення для ведення справи №2-44/2000 в Андрушівському районному суді за його позовом про поновлення на роботі, контроль за виконанням цього наказу покладено на відповідача в особі ОСОБА_3 .

Вказані підстави не заперечуються відповідачем.

Позивач вважає, що адвокат Остапенко В.В. неналежним чином виконує обов`язки з надання безоплатної вторинної правової допомоги, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Суд вважає за необхідне наголосити, що відповідно до вищевказаних норм законодавства відповідач наділений правом вирішувати питання щодо призначення адвоката для здійснення, зокрема, представництва інтересів суб`єктів права на безоплатну вторинну правову допомогу в судах, інших органах державної влади, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами, що у свою чергу було здійснено Центром, зокрема відповідно до наказу №50/2 від 30.10.2015 призначено адвоката Остапенко В.В. для надання позивачу безоплатну вторинну правову допомогу та видано їй доручення для ведення справи №2-44/2000 в Андрушівському районному суді за його позовом про поновлення на роботі.

При цьому, відповідач не має повноважень втручатися у діяльність адвоката, в тому числі визначати порядок дій адвоката при виконанні ним доручення.

Відповідно до статті 31 Закону №3460-VI, дії та бездіяльність посадових і службових осіб, які порушують порядок та строки розгляду звернень про надання безоплатної правової допомоги, надання неякісної правової допомоги можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до суду та в адміністративному порядку.

Положенням № 967/5, передбачено, що місцеві центри, відповідно до покладених на них завдань, відповідно до довіреності, виданої відповідним регіональним центром, зокрема, приймають рішення про заміну адвоката у випадках, передбачених Законом.

Відповідно до статті 1 Закону №3460-VI суб`єктами надання безоплатної вторинної правової допомоги в Україні є:

1) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги;

2) адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.

Крім того, з урахуванням вимог Закону №3460-VI питання надання неякісної правової допомоги, яке порушує позивач, не входить у предмет судового захисту, а може мати наслідком притягнення до передбаченої законодавством юридичної відповідальності, в даному випадку адвоката ОСОБА_2 .

При цьому, як вже відмічалося, підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури є вчинення ним дисциплінарного проступку, а право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

Однак, суд вважає за необхідне наголосити, що твердження позивача, проте, що адвокат ОСОБА_2 відмовилася від надання йому правової допомоги не підтверджено наявними матеріалами справи. Будь-які докази того, що позивач після винесення постанови Апеляційним судом Житомирської області від 08.05.2018 особисто звертався до адвоката ОСОБА_2 із вимогою оскарження вказаного судового рішення в касаційній інстанції в матеріалах справи відсутні, а тому з власної ініціативи, без погодження з позивачем, адвокат не мала права складати будь-які процесуальні документи.

Крім того, Бердичівський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги листом №04-23/143 від 26.03.2020 повідомило, що будь-які рішення про припинення надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 ним не приймалися.

З огляду на викладене, суд погоджується із позицією Бердичівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що правові підстави для призначення ОСОБА_1 іншого адвоката відсутні.

Разом з тим, відповідачем рекомендовано позивачу, звернутись до Бердичівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги або відділу "Попільнянське бюро правової допомоги'' Бердичівського місцевого центру з відповідним зверненням про надання йому безоплатної вторинної правової допомоги.

А тому, обґрунтовані та законодавчо підтверджені підстави для заміни адвоката у відповідача були відсутні.

Відповідач не має повноважень втручатися у діяльність адвоката (суб`єкта надання безоплатної вторинної правової допомоги), визначати порядок їх дій при виконанні ними доручення, про що зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.01.2020 у справі №816/1462/17.

Крім того, за інформацією Єдиного реєстру судових рішень касаційну скаргу ОСОБА_1 подану у справі № 2-44/2000 залишено без задоволення, а ухвалу Андрушівського районного суду Житомирської області від 23.02.2018 та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 08.05.2018 залишено без змін, тобто правом на касаційне оскарження судового рішення, позивач скористався самостійно.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Питання про розподіл судових витрат вирішується судом відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Бердичівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (вул.Чорновола, 9, м.Бердичів, Житомирська область) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст рішення складено: 09.06.2021.