Справа № 500/3326/20
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань роз`яснення судового рішення

Справа № 500/3326/20

09 червня 2021 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої Мірінович У.А., розглянувши заяву відповідача про роз`яснення судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об`єднання "Текстерно" про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об`єднання "Текстерно", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об`єднання "Текстерно", у якій просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію, відповідно до пункту "є" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з часу першого звернення до Пенсійного фонду України, а саме: з 01.10.2020.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.02.2021, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію, відповідно до пункту "є" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з часу першого звернення до Пенсійного фонду України, а саме: з 01.10.2020.

31.05.2021, через відділ документального забезпечення суду надійшла заява від відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якій він просить роз`яснити рішення суду від 04.02.2021 щодо того, на підставі якого законодавчого акта необхідно здійснювати призначення пенсії ОСОБА_1 .

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що «стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на даний час втратила чинність», а пенсії за віком на пільгових умовах робітницям текстильного виробництва призначаються згідно пункту 6 частини другої статті 114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з огляду на що, існує необхідність роз`яснити рішення суду від 04.02.2021 щодо того, на підставі якого законодавчого акта необхідно здійснювати призначення пенсії ОСОБА_1 ..

Ухвалою від 03.06.2021, судом призначено судове засідання для розгляду заяви про роз`яснення судового рішення у справі №500/3326/20 на 09.06.2021.

Через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду, надійшла заява позивача про розгляд його заяви про роз`яснення судового рішення за відсутності сторони позивача.

У судове засідання, призначене на 09.06.2021, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не прибув, про причини не прибуття суд не повідомив.

Враховуючи положення частини третьої статті 254 КАС України, яка передбачає, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, а також беручи до уваги клопотання представника відповідача про розгляд заяви за його відсутності, розгляд заяви про роз`яснення судового рішення проведено у порядку письмового провадження.

Ознайомившись із заявою про роз`яснення рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 №500/3326/20, Тернопільський окружний адміністративний суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

Розглядаючи подану заяву про роз`яснення судового рішення, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до статей 14, 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Процесуальний правовий інститут роз`яснення судового рішення регламентовано положеннями статті 254 КАС України.

Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 254 КАС України, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Виходячи з приписів вказаної норми, підстави для роз`яснення судового рішення існують лише тоді, коли постанова чи ухвала суду є незрозумілою, та без такого роз`яснення її тяжко виконати, оскільки, високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Отже, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Зокрема, це стосується недотримання вимоги ясності, визначеності судового рішення, яка означає, що судове рішення не може містити положень, що викликають суперечки під час виконання рішення.

Отже, підставою для подання заяви про роз`яснення рішення, є його незрозумілість.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить.

Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідповідають з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту.

Водночас, ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Враховуючи зазначене, суд констатує, що рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, а тому роз`ясненню підлягають рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення їх важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Таким чином, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового рішення, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше, однак без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.

Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому, суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в постановлене рішення.

Критерієм для роз`яснення судового рішення є встановлення судом факту того, що рішення є незрозумілим, тобто зі змісту його резолютивної частини не можна зробити висновки про обсяг прав та обов`язків учасників справи у спірних правовідносинах.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 02.02.2021 року у справі №0907//2а-5226/2011.

Згідно з пунктом 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» №7 від 20.05.2013зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідносяться з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразовування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту. Судове рішення не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

Наведені заявником підстави для роз`яснення судового рішення, на переконання суду, не мають причинно-наслідкового зв`язку з нечіткістю чи незрозумілістю змісту тексту рішення.

Щодо «втрати чинності статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд вважає за необхідне окремо зазначити наступне.

Велика палата Конституційного Суду України, розглянувши на пленарному засіданні справу за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, прийняла рішення від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, яким, окрім іншого, вирішила визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII та зазначила, що дана стаття підлягає застосуванню в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Із врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що судове рішення є зрозумілим і таким, що не припускає різного тлумачення, судом не встановлено обставин, що утруднюють виконання судового рішення, судове рішення є цілком зрозумілим та роз`ясненню не підлягає, у зв`язку з чим в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для задоволення заяви про роз`яснення судового рішення у справі №500/3326/20.

Керуючись статтями 248, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про роз`яснення судового рішення від 04.02.2021 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об`єднання "Текстерно" про зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий суддя Мірінович У.А.