Справа № 520/15030/2020
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2021-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 червня 2021 р.Справа № 520/15030/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Макаренко Я.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2021, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 26.01.21 по справі № 520/15030/2020

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України

про скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в якому, після зменшення позовних вимог, просив суд визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Харківській області стосовно нарахування фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 загального боргу в розмірі 531 006, 42 грн. та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнобов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 86 415,74 грн.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що на його думку, відповідач нарахувуючи фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 загальний борг в розмірі 531 006, 42 грн. та недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнобов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 86 415,74 грн. діяв безпідставно та протиправно, чим порушив права, свободи та інтереси позивача.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 року адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкової вимоги - задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Харківській області стосовно нарахування фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 загального боргу в розмірі 531 006, 42 грн. та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнобов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 86 415,74 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2021 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України задоволено.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 по справі № 520/15030/2020 скасовано.

Прийнято постанову, якою в задоволенні позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України - відмовлено.

03.06.2021 року на адресу Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про ухвалення додаткового судового рішення у адміністративній справі про стягнення з позивача судового збору сплаченого у зв`язку з поданням апеляційної скарги у розмірі 12558,40 гривень.

07.06.2021 року адміністративну справу №520/15030/2020 протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду передано колегії суддів на розгляд.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначає, що 20.05.2021 року Другим апеляційним адміністративним судом винесено постанову по справі №520/15030/2020, якою задоволено апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

При цьому у вищевказаному судовому рішенні судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідачем понесено судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 12558,40 гривень. Вказані витрати підтверджено платіжним дорученням №1000 від 16.03.2021 року, яке знаходиться у матеріалах справи. Враховуючи викладене, апелянт просить ухвалити по справі додаткове рішення по даній справі, яким вирішити питання щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Питання ухвалення додаткового судового рішення регулюються ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.

Разом з тим, порядок розподілу судових витрат встановлений ст. 139 КАС України.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Нормами частин першої та другої ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Положеннями ч.3 ст. 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Вирішуючи питання щодо відшкодування понесених апелянтом судових витрат, суд апеляційної інстанції виходить з системного аналізу положень статті 139 КАС України та процесуального статусу апелянта.

В даному випадку апеляційну скаргу було подано Головним управлінням ДПС у Харківській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, який є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України.

З урахуванням положень ч.2 ст.139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь суб`єкта владних повноважень, суд присуджує з позивача лише здійснені ним документально підтверджені судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Тобто, суб`єкту владних повноважень не мають компенсуватися витрати на сплату судового збору, правову допомогу, витрати, пов`язані із прибуттям до суду, та інші судові витрати, крім зазначених вище витрат на доказування, оскільки суб`єкт владних повноважень повинен нести усі ризики, пов`язані з прийняттям ним рішень, вчиненням дій чи допущенням бездіяльності, у тому числі необхідність відстоювати правомірність своєї поведінки в адміністративному суді.

Такі обмеження у можливостях суб`єктів владних повноважень свідчать про загальну спрямованість адміністративного судочинства на захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у спірних відносинах із суб`єктами владних повноважень.

Враховуючи викладене, оскільки суб`єктом владних повноважень не понесено витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

При цьому колегія суддів враховує висновки щодо застосування норм права, викладені зокрема у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року (справа №806/2642/16).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про ухвалення додаткового рішення по справі.

Керуючись ст. ст. 243, 252, 292, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про ухвалення додаткового судового рішення по справі за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 по справі № 520/15030/2020 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про скасування податкової вимоги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко З.О.
Судді(підпис) (підпис) Мінаєва О.М. Макаренко Я.М.