Справа № 751/5040/20
Суддя: Овсієнко Ю. К.
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№751/5040/20
Провадження №2-а/751/33/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2021 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Овсієнко Ю.К.,

за участю секретаря Ващиліна Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №6 батальйону №4 полку №1 УПП у м. Києві Депертаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Павлюк Інни Сергіївни, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 № 466009 від 10.02.2020 року, відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 10.02.2020 інспектором роти №6 батальйону №4 полку №1 УПП у м. Києві Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Павлюк Інною Сергіївною відносно нього складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18№466009, про визнання його винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн., відповідно до якої він, керуючи автомобілем «Renault Master», н.з. НОМЕР_1 , об 11 год. 50 хв. 10.02.2020 за адресою: м. Київ, площа Вокзальна, 20 здійснив стоянку на місці для осіб з інвалідністю. Доказом, що підтверджує дані обставини, є електронний вигляд, постанови серії ДП18 №466009.

Вказану постанову позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню виходячи з наступного: приблизно о 12 годині 10.02.2020 на автомобілі «Renault Master», н.з. НОМЕР_1 , він здійснив аварійну зупинку (виникла проблема із гальмами) біля знаку 5.38 з додатковою табличкою 7.17 «Інваліди» за адресою: м. Київ, площа Вокзальна, 20, увімкнувши при цьому відповідні габарити та вийшов із автомобіля для усунення несправності. Зазначає, що вказаний знак знаходився розвернутий в інший бік від автомобіля, будь-яких розміток на дорозі не було. Приблизно через п`ять хвилин до автомобіля підійшли співробітники патрульної поліції, які жодним чином не представились, сказали, що він порушив ПДР України, та на їхню вимогу надав посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Після цього співробітники патрульної поліції разом із його документами пішли до свого службового автомобіля. Приблизно через сім хвилин поліцейські повернулись, надали йому його документи та повідомили, що відносно нього складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 5 ст. 122 КУпАП. На його вимогу відібрати у нього пояснення з приводу зупинки та надати докази правопорушення для ознайомлення, співробітники поліції нецензурно йому відповіли, сіли у свій службовий автомобіль та поїхали, при цьому не вручивши йому копію зазначеної постанови.

Крім того зазначає, що працівник патрульної поліції, а саме, як йому стало відомо інспектор роти №6 батальйону №4 полку №1 УПП у м. Києві Департаменту патрульної поліції Павлюк І.С., взагалі не здійснювала розгляд справи, разом з тим грубо порушила вимоги ст. 268 КУпАП, оскільки справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а не у службовому автомобілі без участі особи, яка притягається до відповідальності.

Крім цього, інспектором патрульної поліції Павлюк І.С. йому не роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, та ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, що є грубим порушенням його конституційних прав і свобод.

Також зазначає, що інспектор при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували його вину у скоєнні правопорушення. Відповідно до ст. 283 КУпАП, постанова обов`язково повинна містити правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження. Винесена постанова не відповідає даним вимогам, так як в ній не зазначено порядок її оскарження.

06 серпня 2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Залучено до участі в справі в якості співвідповідача Департамент патрульної поліції України.

На адресу суду надійшли відзив представника відповідача Департаменту патрульної поліції України на позовну заяву, на якому міститься відеозапис правопорушення, в якому представник відповідача просить повністю відмовити в задоволенні позову (а.с. 23-25), та відповідь на відзив (а.с. 28-29), в якій позивач просить задовольнити його позов та закрити провадження по справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 466009 (а.с. 8), винесеної 10.02.2020 року, вбачається, що о 11 год. 50 хв. у м. Київ, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Renault Master», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив стоянку на місцях для інвалідів, чим порушив п.п. 1.30 Розділу 34 Правил дорожнього руху України. У зв`язку з цим відносно позивача винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладений штраф у розмірі 340 грн. 00 коп.

Кожен зобов`язаний неухильно дотримуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України).

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення (ст. 8 КУпАП).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність ( ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

За змістом ч. 5 ст. 122 КУпАП, зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю», - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, в п. 2.8 ПДР вказано, що водій з інвалідністю, що керує мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», або водій, що перевозить пасажира з інвалідністю, може відступати від вимог дорожніх знаків 3.1, 3.2 і 3.35 - 3.38, а також знака 3.34 за наявності під ним таблички 7.18, відповідного розпізнавального знаку.

Згідно п 7.17 ПДР дорожній знак 7.17 «Особи з інвалідністю» означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» відповідно до вимог ПДР.

Відповідно до п. 30.3. ПДР на відповідних транспортних засобах установлюються такі розпізнавальні знаки: ґ) «Водій з інвалідністю» - квадрат жовтого кольору із стороною 150 мм і чорним зображенням символу таблички 7.17. Знак розміщується спереду і ззаду на механічних транспортних засобах, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю.

У відзиві на позовну заяву представником відповідача зазначено, що на транспортному засобі, яким керував позивач, розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю» розміщено не було, до того ж водій не пред`явив інспектору будь-які докази (посвідчення, довідка) на підтвердження того, що він є водієм з інвалідністю, а тому інспектор виніс постанову правомірно. Вказане твердження суд приймає за достовірне, оскільки позивачем доказів протилежного не надавалось та не заперечувалось.

У розумінні пункту 1.10 ПДР вимушена зупинка це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Згідно пункту 15.14 ПДР у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 - 9.11 цих Правил (ввімкнути аварійну світлову сигналізацію (п. 9.9), разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними (п. 9.10).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право - знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ст. 122 КпАП України не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки Позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень частини четвертої статті 258 КУпАП.

Таким чином, інспектором було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених статтею 268 КУпАП при розгляді справи.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, посадовими особами Національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський на місці вчинення адміністративного правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно частини 8 Розділу 3 Інструкції, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Позивач у позовній заяві підтвердив, що справа про адміністративне правопорушення відносно нього була розглянута інспектором у його присутності на місці зупинки транспортного засобу.

Згідно ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно ч. 5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, саме за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, інспектор оцінив докази, а також врахував те, що він особисто бачив, що водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Renault Master», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив стоянку на місцях для інвалідів, відреагувавши на дане адміністративне правопорушення, будучи при виконанні своїх службових обов`язків, повідомив позивачу, що згідно вчиненого порушення ПДР щодо нього буде розглянута справа щодо вчинення адміністративного правопорушення. При цьому, позивач у позовній заяві сам не заперечує факт здійснення ним стоянки на місці, відведеному для транспорту осіб з інвалідністю.

Таким чином, суд не вбачає жодних порушень чинного законодавства, допущених інспектором при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, заперечення позивача щодо незаконності постанови носять виключно формальний характер та не спростовують факту скоєння правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення у зв`язку з необґрунтованістю вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 9, 33, ст. 132-1, 251, 258, 283, 288 ч.1, 289 КУпАП, ст. ст. 6, 8, 9, 12, 94, 241-246, 255, 257-263, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Залишити постанову серії ДП18 № 466009 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 10.02.2020 року про притягнення ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 122 КУпАП, без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Ю.К. Овсієнко