Справа № 320/12687/20
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2021 року № 320/12687/20

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Терлецької О.О., при секретарі судового засідання Спасібко Ю.М.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Коваль Р.О.,

представника відповідачів - Сабанюк І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся приватний виконавець виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 (далі - позивач) до Дисциплінарної комісії приватних виконавців (далі - відповідач-1) та Міністерства юстиції України (далі - відповідач-2), про визнання протиправним та скасування рішення.

Зміст позову, з врахуванням прийнятої судом протокольною ухвалою від 25.01.2021 заяви позивача про зміну позовних вимог, складають наступні позовні вимоги: 1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-1 від 20.11.2020р., оформлене протоколом №45, в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани; 2) визнати протиправним та скасувати наказ відповідача-2 №4243/5 від 08.12.2020 «Про застосування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення», яким введено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 20.11.2020; 3) зобов`язати відповідача-2 вилучити з Єдиного реєстру приватних виконавців України запис про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Обґрунтовували позовні вимоги тим, що оскаржуване рішення відповідача-1 не було мотивоване достатнім та належним чином в частині підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. В позовній заяві позивач вказав, що підставами для заявлення позовних вимог є те, що:

1) були відсутні підстави для проведення позапланової перевірки діяльності позивача в межах ВП №62694684, оскільки не було звернення учасника виконавчого провадження у порядку ч.3 ст.34 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів»;

2) в діях позивача відсутній склад дисциплінарного проступку (відсутні вина, протиправна поведінка, негативні наслідки та зв`язок між поведінкою позивача та будь-якими негативними наслідками для сторін виконавчого провадження), що є обов`язковою умовою для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності згідно позиції Верховного Суду (п.63 постанови ВС від 10.01.2020р. по справі №2040/6763/18);

3) дії позивача в межах ВП №62694684 узгоджуються з положеннями Закону та повністю відповідають вимогам чинного законодавства України;

4) відповідачем-2 було проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності позивача упереджено, про що свідчать вказівки як в довідці, так і поданні Міністерства юстиції України на «скаргу громадянки ОСОБА_2 » як підставу для проведення перевірки, у той час, як жодної скарги ОСОБА_2 на дії приватного виконавця ОСОБА_1 фактично не існує, а є лише звернення громадянки до Президента України з пропозицією вдосконалення законодавчого регулювання;

5) відповідачем-1, всупереч положенням ч.4 ст.34 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів», було допущено вихід за межі питань, які стали підставою для проведення позапланової перевірки;

6) відповідачем-1 не було проаналізовано та враховано заперечення позивача на подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності та не надано належної правової оцінки як доводам наведеним у відповідному поданні Міністерства юстиції України, так і запереченням позивача проти вказаних доводів;

7) відповідачем-1 не надано обґрунтування рішення про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та не наведено мотивів застосування до позивача саме обраного Комісією дисциплінарного стягнення.

З метою усунення неоднакового розуміння предмету позову, суд вказує на те, що дії відповідачів чи їх посадових осіб щодо проведення самої перевірки, за наслідками якої було винесено оскаржувані рішення, позивачем не оскаржувались, позовною заявою не охоплені. Тому пояснення представника відповідачів щодо того, що сама перевірка діяльності позивача була проведена в межах і порядку, визначеному законодавством, - не стосуються предмету спору, а відтак, в силу визначеного ч.2 ст.9 КАС України принципу диспозитивності, - не досліджуються судом.

Відповідачі проти позову заперечили, надали суду письмовий відзив, в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свої заперечення проти позову представник відповідачів обґрунтовував тим, що відповідачами було дотримано порядку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а також тим, що відповідачі діяли відповідно до визначених законодавством повноважень. У відзиві представник також вказав на те, що відповідач-1 не є належним відповідачем, оскільки є колегіальним органом і не наділена адміністративною процесуальною дієздатністю, відповідно до ч.3 ст.43 КАС України, а її рішення не без легалізації супровідним рішенням Міністерства юстиції України не мають юридичної сили та обов`язку до виконання третіми особами. При цьому представник відповідачів посилається на рішення Верховного Суду від 25.02.2019 у справі №9901/83/19 за позовом ОСОБА_3 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі ВККС), Громадської ради міжнародних експертів (далі - ГРМЕ) про визнання протиправним і нечинним рішення. В зазначеній справі Верхоний Суд зробив висновок щодо неможливості притягнення до участі в справі як відповідача ГРМЕ, і представник відповідача вважає, що статуси відповідача-1 та ГРМЕ подібні, а тому зазначена практика Верховного Суду - застосовна в даній справі.

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, суд встановив наступне.

22 серпня 2020 громадянка ОСОБА_5 звернулася із письмовим зверненням до Президента України Зеленського В.О. через Офіс Президента України. Звернення було зареєстроване в Офісі Президента України 26.08.2020. Зі змісту зазначеного звернення слідує, що ОСОБА_6 (далі - заявниця) вважає протиправними дії позивача у її виконавчому провадженні щодо накладення арешту на зарплатні кошти, оскільки таким арештом порушуються її конституційні права та права її дитини на соціальний захист. Заявниця також вказує у зверненні на порушення позивачем при накладенні арешту на соціальні рахунки Закону України «Про виконавче провадження» - так позивачем було застосовано загальну норму п.7 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», замість спеціальної норми ст.70 Закону України «Про виконавче провадження». Окрім того, заявниця описує обставини зловживання позивачем при стягненні витрат виконавчого провадження шляхом очевидного та необґрунтованого завищення розміру таких витрат.

Враховуючи визначення поняття «звернення громадян» в ч.1 ст.3 Закону України «Про звернення громадян», відповідно до якого під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги, враховуючи також визначення поняття «скарга» в ч.4 ст.3 цього ж Закону, відповідно до якого скаргою є звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб, та враховуючи також, що описані у зверненні обставини стосувались зловживань визначеної посадової особи при здійсненні визначеного виконавчого провадження, - з вищезазначеного суд висновує, що за своїм змістом та метою звернення ОСОБА_5 є зверненням громадян у формі скарги, а порядок його розгляду має бути узгоджений з Законом України «Про звернення громадян».

При цьому суд відхиляє доводи сторони позивача, що звернення ОСОБА_5 містять винятково пропозиції щодо вдосконалення законодавства. Аналіз тексту зазначеного звернення свідчить про те, що воно складено не за правилами юридичного аналізу обставин справи, а - шляхом побутової оцінки ситуації навколо визначеного виконавчого провадження. При цьому така оцінка і пропозиції заявниці направлені на викриття зловживання, допущені зокрема позивачем у виконавчому провадженні, де вона є безпосереднім учасником.

27.08.2020 з супровідним листом звернення ОСОБА_5 було передано за належністю Міністерства юстиції України.

Після надходження звернення до відповідача-2, Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), відповідно до ст. 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», пунктів 19, 26 розділу ІІІ Порядку проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.10.2018 №3284/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.10.2018 за № 1195/32647, на виконання доручення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04.09.2020 №4736/20.05.01/32-20, - проведена позапланова невиїзна перевірка діяльності приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 щодо здійснення виконавчого провадження №62694684.

08.10.2020 за результатами проведення вищезазначеної позапланової невиїзної перевірки діяльності позивача було складено Довідку (далі - Довідка від 08.10.2020).

Відомості, викладені в довідці від 08.10.2020, чи обставини складання цієї довідки, позивач не заперечує.

Дисциплінарною комісією приватних виконавців (відповідач-1) на підставі довідки від 08.10.2020 було складено 13.11.2020 подання до Мінстерства юстиції України (відповідач-2) про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 (далі - Подання від 13.11.2020

В Довідці від 08.10.2020 було визначено підстави та предмет перевірки. Так підставою для проведення перевірки визначено скаргу ОСОБА_5 від 22.08.2020, яка надійшла з Офісу Президента України до Міністерства юстиції України. З довідки від 08.10.2020, що фактами, які були викладені у скарзі та, відповідно входили до предмету перевірки є правомірність винесення постанови про арешт коштів боржника, які містяться на рахунку, що призначений для зарахування заробітної плати та з якого з порушенням законодавства здійснено списання коштів в розмірі 1 987,75 грн, факти не реагування позивача на заяви ОСОБА_5 щодо списання коштів з належних рахунків, а також факти зловживання службовим становищем при винесенні постанови щодо стягнення додаткових витрат виконавчого провадження.

З довідки від 08.10.2020 слідує, що під час перевірки від позивача були витребувані письмові пояснення.

З довідки від 08.10.2020 слідує, що згідно з відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження, 29.07.2020 до приватного виконавця з заявою звернувся представник стягувача АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» Маран В.В. щодо примусового виконання рішення, якою просив відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №369/1434/16-ц, виданого 21.11.2016 Києво-Святошинським районним судом Київської області про солідарне стягнення з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на користь стягувача заборгованість за кредитним договором від 27.06.2008 в сумі 18 451, 56 дол.США та про стягнення з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь стягувача судові витрати в рівних частинах по 1 794,93 грн з кожного.

Постановою приватного виконавця від 30.07.2020 було відкрито виконавче провадження №62694684 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа суду. 30.07.2020 приватним виконавцем (позивач у даній справі) було винесено постанову про арешт коштів боржника, яку скеровано до банківських установ для виконання. З довідки від 08.10.2020 слідує, що перевіркою встановлено, що дії позивача щодо винесення постанови про арешт коштів боржника вчинені у відповідності до вимог чинного законодавства.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_5 зверталась до позивача з заявою від 05.08.2020 про зняття арешту з належного їй рахунку. Позивачем було надано відповідь на цю заяву, в якій було роз`яснено, що вказаний боржником рахунок не є рахунком зі спеціальним режимом використання та не підпадає під дію законодавчих заборон.

06.08.2020 ОСОБА_5 повторно зверталась до позивача з заявою, на яку позивачем було надано відповідь від 13.08.2020. У зв`язку з зазначеним в довідці від 08.10.2020 було зроблено висновок, що дії позивача щодо надання відповіді на заяви боржника у виконавчому провадженні ( ОСОБА_5 ) від 03.08.2020 та 06.08.2020, - вчинені у відповідності до вимог чинного законодавства.

З довідки від 08.10.2020 також слідує, і не заперечується сторонами по справі, що перевіркою встановлено, що за період з 12.08.2020 по 12.08.2020 на рахунок позивача надійшли кошти в сумі 1987,75 грн.

13.08.2020 позивачем було винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження на суму 2 768,93 грн.

Постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження винесена позивачем 30.07.2020 на суму 228,10 грн та передбачає стягнення витрат за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про відкриття виконавчого провадження, про стягнення основної винагороди приватного виконавця, про стягнення витрат виконавчого провадження, про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). З довідки від 08.10.2020 слідує, що за наслідками перевірки встановлено, що позивачем в ході здійснення виконавчого провадження №62694684 було стягнуто з боржника додаткові витрати виконавчого провадження, що не відповідає вимогам частини 11 ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове ви виконання судових рішень і рішень інших органів».

Таким чином за результатами позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця виконавчого округу Київського області ОСОБА_1 щодо здійснення виконавчого провадження №62694684, яка проводилась на підставі звернення ОСОБА_5 від 22.08.2020, та в межах предмету цієї скарги виявлено порушення вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.11 ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове ви виконання судових рішень і рішень інших органів».

На підтвердженого зазначеного в Поданні відповідача від 13.11.2020 зазначено, що за результат атами позапланової виїзної перевірки діяльності позивача, Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) складена довідка від 08.10.2020, згідно з якою приватним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження №62694684 було порушено вимоги ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.11. ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

В поданні були визначені виявлені відповідачем-1 порушення, а саме.

Постановою від 30.07.2020 приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 62694684 з примусового виконання виконавчого листа № 369/1434/16-ц, виданого 21.11.2016 Києво-Святошинським районним судом Київської області про солідарне стягнення з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором від 27.06.2008 року в сумі 18 451,56 доларів США та про стягнення з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь ПАТ «Універсал Банк» судові витрати в рівних частинах по 1794,93 грн. з кожного. Цього ж дня приватним виконавцем винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження винесена приватним виконавцем на суму 228,10 грн. згідно з постановою з боржника стягнуті витрати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження, витрати пов`язані з винесенням постанов про відкриття виконавчого провадження, про стягнення основної винагороди приватного виконавця, про стягнення витрат виконавчого провадження, про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Перевіркою встановлено, що 12.08.2020 на рахунок приватного виконавця ОСОБА_1 надійшли кошти в сумі 1 987,75 грн. 13.08.2020 приватним виконавцем винесена постанова про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження на суму 2 768,93 грн. З огляду на це відповідав в поданні вказує на норму частини другої статті 42 Закону України «Про виконавче провадження», що витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 42 Закону України «Про виконавче провадження», витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Стягнення з боржника додаткової винагороди приватному виконавцю, а також додаткових витрат, крім визначених Міністерством юстиції України, не допускається.

Види та розміри витрат виконавчого провадження затверджені наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1300/29430 (далі - Види та розміри витрат). Відповідач в поданні зазначає, що відповідно до пункту 7 розділу II Видів та розмірів витрат, приватний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження на підставі документів про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг.

Порядок стягнення витрат виконавчого провадження визначено пунктом 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 № 489/20802 (далі - Інструкція) відповідно до якого, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені абзацом третім пункту 2 розділу VI Інструкції, як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 розділу II Видів та розмірів витрат, розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу І Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах.

Відповідно до змісту постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 13.08.2020 до додаткових витрат виконавчого провадження приватним виконавцем включено витрати на: обкладинку виконавчого провадження в кількості 1 шт. вартістю 10 грн; папір New Топе A4 (G180.50N) в кількості 183 арк. на суму 1335,90 грн. (вартість 1 арк. складає 7,30 грн. ); файл глянцевий A4 80 мкр в кількості 5 шт. на суму 29,50 грн., (вартість 1 шт. складає 5,90 грн.); скоби для степлера Axent Pro №24/6 в кількості 300 шт. на суму 3,00 грн. (вартість 1 шт. складає 0,01 грн.); скріпки канцелярські Sholz 28мм в кількості 50 шт. на суму 50,00 грн. (вартість 1 шт. складає 1,00 грн.); ручка кулькова Xiaomi (BZL4011TY) в кількості 1 шт. вартістю 150 грн.; олівець чорнографітний Koh-i-Noor в кількості 1 шт. вартістю 18,75 грн.; стругачка KUM з металу в кількості 1 шт. вартістю 20,00 грн.; гумка Buromax в кількості 1 шт. вартістю 6,50 грн.

Розмір зазначених витрат відповідає вартості відповідних товарів, яка зазначена у наданій до пояснень приватного виконавця копії видаткової накладної № 1 від 06.08.2020. Також до додаткових витрат виконавчого провадження, приватним виконавцем включено витрати тонера на друк аркушів A4 (Canon 052) в кількості 183 аркуші на загальну суму 146,40 грн. ( вартість друку 1 арк. 0,80 грн.).

В обгрунтування зазначених витрат, приватним виконавцем надано видаткову накладну № 2 від 06.08.2020 з постачальником ФОП ОСОБА_10 , відповідно до якої вартість заправки картриджа Canon 052h складає 400,00 грн. При цьому, документи які б підтверджували, що вартість друку 1 аркуша A4 складає 0,80 грн. приватним виконавцем не надано.

Також до постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 13.08.2020 приватним виконавцем включено витрати на пальне (бензин 95 pulls) на суму 212,48 грн. для відстані 41,5 км (з розрахунку 5,12 грн. за 1 км). В обґрунтування зазначених витрат, приватним виконавцем надано акт від 11.08.2018 зі змісту якого встановлено, що цього дня по виконавчому провадженню № 62694684, в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області приватним виконавцем проводились виконавчі дії, а також надано квитанцію № 135513 від 11.08.2020 про здійснення оплати за покупку пального.

Окрім того, до додаткових витрат виконавчого провадження, приватним виконавцем включено витрати на конверт С4 в кількості 38 шт. на суму 68,40 грн. (вартість 1 шт. складає 1,80 грн;) та на рекомендований лист (марки) в кількості 38 шт. на суму 646,00 грн. (вартість 1 шт. складає 17,00 грн.). В підтвердження здійснення відправки рекомендованої кореспонденції в кількості 38 листів, приватним виконавцем надано списки згрупованих поштових відправлень, зокрема відповідно до списку № 68 від 31.07.2020, № 193 від 05.08.2020 та № 198 від 07.08.2020, здійснено відправку листів до Боярської міської ради, Управління державної міграційної служби України в Київській області, Головного управління Держпраці у Київській області, Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», Головного управління Держгеокадастру у Київській, АТ КБ «ПриватБанк», АТ «ОЩАДБАНК», АТ «ПУМБ», АБ «Укргазбанк», АТ «Альфа-Банк», АТ «Універсал банк», АТ «Райффайзен банк Аваль», Держслужби прав споживачів, Головного управління Держпродспоживслужби, Державної служби морського та річкового транспорту. Відповідно до списку № 190 від 03.08.2020 надіслано листи до A-Банку, АТ «Райффайзен банк Аваль», АТ КБ «ПриватБанк», АБ «Укргазбанк», ПАТ «Кредобанк», АТ «Укрсиббанк», Піреус Банк МКБ, Правекс Банку, ПАТ «Креді Агріколь Банк», АТ «ОЩАДБАНК», АТ «Альфа- Банк», АТ «ПУМБ», АТ «Універсал банк». Відповідно до списку № 200 від 13.08.2020 рекомендованою кореспонденцією здійснено відправку листів до АТ «ОЩАДБАНК», АТ КБ «ПриватБанк», АБ «Укргазбанк», АТ «Райффайзен банк Аваль», АТ «Альфа-Банк», АТ «Універсал Банк», ОСОБА_2 та АТ «ПУМБ».

При виконанні виконавчого провадження № 62694684, стягувачем авансування витрат у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» не здійснювалось. Тому, в порушення вимог частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження № 62694684, документи виконавчого провадження направлялись адресатам рекомендованою кореспонденцією. Згідно тарифів ПАТ «Укрпошта», вартість відправлення листа простою кореспонденцією становила на час спірних правовідносин 9,00 грн.

З огляду на зазначене, відповідач-1 в поданні прийшов до висновку, який не був спростований стороною відповідача і в судовому засіданні, що приватним виконавцем ОСОБА_1. в ході здійснення виконавчого провадження №62694684 стягнуто з боржника додаткові витрати виконавчого провадження, що не відповідає вимогам частини 11 статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною другою статті 4 Закону встановлено, що державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.

Згідно з пунктом 2 частини першої цієї статті Закону, діяльність приватних виконавців має здійснюватися з дотриманням принципу законності.

Також, відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження має здійснюватися з дотриманням засад законності. Порушення приватним виконавцем ОСОБА_1, вимог частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» та вимог частини 11 статті 31 Закону, при здійсненні виконавчого провадження № 62694684 свідчить за висновком відповідача-1 про порушення ним зазначеного принципу діяльності приватних виконавців та засад здійснення виконавчого провадження.

Під час здійснення позапланової невиїзної перевірки, 15.09.2020, позивачем було надано письмові пояснення Управлінню забезпечення примусового виконання рішення у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). З письмових пояснень слідує, що позивач вважає правомірним стягнення додаткових витрат у виконавчому провадженні на підставі ст.42 Закону України «Про виконавче провадження».

Також 18.11.2020 позивач подав на адресу відповідача-1 письмові заперечення на подання від 13.11.2020 про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 (посвідчення від 20.06.2017 №0050), де повторно вказав на своє право визначати додаткові витрати виконавчого провадження.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Щодо можливості притягнення відповідача-1 як відповідача у справі, суд вказує на те, що відповідач-1, на відміну від ГРМЕ, є постійно діючим органом, наділеним управлінськими повноваженнями, в складі Міністерства юстиції України. При цьому процесуальний статус суб`єкта владних повноважень, визначений п.7 ч.1 ст.4 КАС України, не вимагає наявності у особи відповідача статусу юридичної особи, відтак - може бути колегіальним органом без статусу юридичної особи. З огляду на зазначене, практика Верховного Суду у справі №9901/83/19 не стосується відносин, подібних тим, які досліджуються в даній справі і не може бути, відповідно в даній справі застосована.

Досліджуючи питання щодо підстав для проведення перевірки діяльності позивача, за наслідками якої були винесені оскаржувані рішення, суд прийшов до висновків про відсутність в діях відповідачів порушень вимог чинного законодавства. Суд погоджується з доводами представника відповідачів щодо належності застосування щодо обставин прийняття до провадження та порушення дисциплінарного провадження на підставі звернення Залевської від 22.08.2020, оскільки таке звернення містило вимогу щодо відновлення порушених прав, у зв`язку з діями позивача у виконавчому провадженні за участю заявниці, що є за своєю правовою суттю є скаргою в розумінні ст.3 Закону України «Про звернення громадян».

Суд звертає увагу, що позивач не заперечував в позовній заяві повноваження відповідачів на проведення дисциплінарного провадження як такого. Позивач вказував в позовній заяві на відсутність в його діях складу дисциплінарного проступку та на правомірність дій як приватного виконавця в межах ВП №62694684. Однак досліджуючи дане питання, суд прийшов до висновку, що відповідачі не вийшли за межі, визначених для них законодавством дискреційних повноважень щодо притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності.

При цьому суд звертає увагу на наступне правове регулювання.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.17 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» №1403-VIII (далі - Закон №1403), - Міністерство юстиції України здійснює контроль за діяльністю приватних виконавців та визначає порядок здійснення контролю за діяльністю приватного виконавця.

Відповідно до ч.7 ст. 34 Закону №1403, - у разі виявлення під час здійснення перевірок ознак дисциплінарного проступку приватного виконавця Міністерство юстиції України вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ст.37 Закону №1403, - приватний виконавець несе за свої рішення, дії чи бездіяльність та завдану третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну чи кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, установлених законом, а також дисциплінарну відповідальність у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.3 ст.34 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», - позапланові перевірки проводяться, зокрема, на підставі письмових звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця. При цьому, суд звертає увагу, що норма зазначеної статті не містить вимогу щодо порядку подачі таких звернень.

Також суд звертає увагу сторін, що ч.3 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, - якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

З огляду на зазначене суд висновує, що законодавцем допускається прийняття звернень органами державної влади, в тому числі і відповідачем-2 і за наслідками виконання ч.3 ст.7 Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до ст.38 Закону №1403, - підставою для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку. Дисциплінарним проступком приватного виконавця є: 1) факт зайняття діяльністю, несумісною з діяльністю приватного виконавця; 2) порушення правил професійної етики приватного виконавця; 3) розголошення професійної таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 4) невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків; 5) невиконання статуту Асоціації приватних виконавців України, рішень Ради приватних виконавців України та з`їзду приватних виконавців України.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1403, - діяльність приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: 1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 5) обов`язковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону №1403, - приватний виконавець повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб.

З матеріалів дисциплінарного провадження, яке передувало винесенню відповідачем-2 оскаржуваного рішення слідує, що відповідач-1 при складенні висновків щодо порушення позивачем вимог законодавства при винесенні постанови про стягнення з боржника у ВП №62694684 надмірних додаткових витрат, застосував допустиму дискреційну оцінку діяльності позивача, застосувавши принципи правомірної поведінки позивача. Системно оцінюючи висновки відповідача-1 при проведенні дисциплінарного провадження, суд приходить до висновку, що в цих матеріалах містилось достатньо відомостей для висновку, що додаткові витрати виконавчого провадження, які були предметом перевірки, не можуть вважатись розумними не необхідними.

Окрім того, позивач, як в матеріалах дисциплінарного провадження, так і в цій судовій справі не пояснив суду жодним чином, як ним було враховано майнові інтереси боржника та виконано принципи справедливості, верховенства права (яке передбачає в свою чергу співмірність, рівність, добросовісність та обґрунтованість) при винесенні постанови про стягнення додаткових витрат з громадянки ОСОБА_2 у ВП №62694684.

Щодо оскарженого наказу відповідача-2 №4243 від 08.12.2020, суд звертає увагу, що сам позивач в заяві про збільшення позовних вимог вказав на те, що даний документ не є самостійним, а лише похідним, та таким, який вводить в законну дію рішення відповідача-1, прийняте на засіданні, оформленому протоколом №45 від 20.11.2020.

Аналізуючи наведене, суд не встановив в діях та рішеннях відповідачів порушення чинного законодавства, тому приходить до висновку про відмову у задоволення позову.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 09 червня 2021 р.