Справа № 343/544/21
Суддя: Монташевич С. М.
Дата ухвалення: 2021-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/544/21
Провадження №: 2-а/0343/14/21
РІШЕННЯ

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

судді Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області адміністративну справу № 343/544/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, старшого сержанта поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Грибальського Євгена Богдановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 3880060 від 07.03.2021,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, старшого сержанта поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Грибальського Євгена Богдановича, в якому просить постанову серії ЕАН № 3880060 від 07.03.2021 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП України, скасувати, справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити та повернути йому сплачений ним судовий збір в розмірі 454 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН №3880060 від 07.03.2021 до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн за порушення ч.1 ст.126 КУпАП.

У даній постанові відповідачем зазначено, що він 07.03.2021 о 09 год 26 хв на дорозі Київ-Чоп 61 7 км, керуючи транспортним засобом CHEVROLET AVEO д.р.н. НОМЕР_1 , в якого була тріщина на вітровому склі, не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1.Г ПДР.

Вважає, що постанова серіі ЕАН №3880060 від 07.03.2021 є протиправною, а тому повинна бути скасована, виходячи з такого.

07.03.2021 о 09 год 26 хв на дорозі Київ-Чоп 61 7 км, він, керуючи транспортним засобом CHEVROLET AVEO д.р.н. НОМЕР_1 , був зупинений відповідачем. На його прохання пояснити причину зупинки останній повідомив про тріщину на лобовому склі автомобіля, яку неможливо помітити під час руху транспортного засобу. Дана тріщина є незначною, відповідно її неможливо помітити до повної зупинки ТЗ. Вважає зупинку безпричинною, а дії відповідача неправомірними, оскільки порушують вимоги ст.35 Закону України «Про національну поліцію».

Відповідачем під час перевірки документів встановлено відсутність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а його усне повідомлення, що поліс знаходиться в електронній базі Моторо-транспортного бюро не прийнято до уваги. Відповідач відмовився від перевірки вказаної ним інформації та виніс постанову серії ЕАН №3880060 від 07.03.2021.

Також вважає хибним твердження, що він відмовився від роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАПП.

Окрім того, вважає, що відповідачем винесено оскаржувану постанову з істотним порушенням його прав та правових гарантій з огляду на таке.

Постанову винесено «на місці вчинення правопорушення» (просто на дорозі) та відразу після того, як правопорушення, ніби-то, було вчинено.

За таких умов він не мав часу та, відповідно, фізичної можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КпАП України, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, тощо.

Конституційний Суд України у Рішенні № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення вирішив: «1. Положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальні одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого закон розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене».

Таким чином, той факт, що винесення постанови безпосередньо на місці вчинення правопорушення (на дорозі), а не за місцезнаходженням відповідного органу, та без надання часу на реалізацію відповідних прав, є порушенням прав особи, яка притягається до відповідальності, - прямо визнано Конституційним Судом України, рішення якого є обов`язковим до виконання на усій території України. Цей висновок не може бути скасовано.

Окрім цього, у відповідності до ч. 1 ст.277-2 КпАП України: «Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи». Винятків з цього правила для справ, які розглядаються «за місцем порушення», не передбачено, тобто, зазначена норма стосується усіх справ про адміністративні правопорушення. Відтак, від виявлення, за думкою відповідача, правопорушення до винесення постанови потрібно було надати строк для реалізації прав, передбачених ст.268 КпАП, і до того ж, цей строк не може бути меншим за 3 доби, оскільки саме за такий строк повинно бути повідомлено особу про розгляд справи.

Так само не містить винятків стосовно категорій справ і ст. 278 КпАП України, а згідно з нею не було проведено відповідачем підготовку до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Між тим, ряд дій, які повинні бути проведені під час такої підготовки, також є спрямованими на дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім цього, нескладання відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення не дало йому можливості висловити свою незгоду з винністю у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки ніде, окрім протоколу, він свою позицію зафіксувати не зміг би. Ніякого пояснення відповідачем у нього не відбиралося. В оскаржуваній постанові ніяким чином його пояснення або незгода із винністю у вчиненні адміністративного правопорушення не відображені. Тим більше він не міг подати клопотання, скористатися правовою допомогою, іншими своїми правами за такої процедури.

Відтак, вважає, що грубі порушення вимог ст.268 КпАП України щодо нього при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем є очевидними.

До постанови у справі про адміністративне правопорушення не долучено доказів, передбачених ст.251 КпАП України, а саме: протоколу у справі про адміністративне правопорушення, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, речових доказів, тощо.

Вважає, що приймаючи оскаржувану постанову серії ЕАН №3880060 від 07.03.2021 відповідач не дотримався зазначених вимог закону, не з`ясував, чи було вчинено ним адміністративне правопорушення, не з`ясував, в чому саме виявилося невиконання ним вимог ПДР на місці зупинки автомобіля. За таких умов постанову слід визнати такою, що її винесено без достатніх доказів.

У зв`язку з вище наведеним, вважає протиправною та необгрунтованою оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3880060 від 07.03.2021 та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню.

Від представника відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Чабан Я.С. (копія довіреності №25853/41/3/01-2020 від 30.12.2020 а.с.26) надійшов відзив на позов, в якому вона просить в задоволенні позову відмовити повністю у зв`язку з безпідставністю з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 9, статті 10 КУпАПадміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 10 Розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і підвідомчістю.

Частиною другою статті 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлено ПДР.

Відповідно до пункту 4 Розділу І Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченої частиною 1 статті 126 КУпАП.

Згідно з пунктом 2 Розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Частина 1 статті 126 КУпАП встановлює відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

На підтвердження правомірності дій поліцейського під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також доказ вчинення позивачем правопорушення, яке ставиться йому у вину, надає відеозапис з нагрудного відеореєстратора, як доказ (а.с.22-25, 28).

Від відповідача старшого сержанта поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Грибальського Євгена Богдановича відзиву на позов до суду не надходило.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявні повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с.20, 34), причин неявки не повідомив, будь-яких заяв та клопотань до суду не подавав.

Відповідачі в судове засідання також не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявні повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с.21, 33), причин неявки не повідомили, будь-яких заяв та клопотань до суду не подавали.

Спір між сторонами не вирішений. Однак, у справі достатньо доказів для вирішення її по суті у відсутності сторін.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 29 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Грибальського Євгена Богдановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3880060 від 07.03.2021 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків терміном 10 днів.

07 квітня 2021 року від позивача на виконання ухвали суду від 29.03.2021 надійшла заява, відповідно до якої ним долучено квитанцію про сплату судового збору від 07.04.2021 та адміністративний позов із виправленими недоліками та відповідними додатками.

Ухвалою суду від 08 квітня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін.

27 квітня 2021 року від представника Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позов з долученим до нього відеозаписом з нагрудного відеореєстратора.

Ухвалою суду від 06 травня 2021 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Від сторін більше заяв та клопотань щодо процесуальних питань до суду не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з викладеного, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін в порядку письмового провадження.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідно до постанови серії ЕАН № 3880060 від 07.03.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 07.03.2021 о 09 год 26 хв на дорозі Київ-Чоп 61 7 км ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом CHEVROLET AVEO д.р.н. НОМЕР_1 , в якого була тріщина на вітровому склі, не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1.Г ПДР (обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів) та був притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП із накладенням штрафу у розмірі 425 гривень.

ОСОБА_1 керував транспортним засобом на підставі тимчасового дозволу серії НОМЕР_2 (а.с. 4).

Автомобіль CHEVROLET AVEO д.р.н. НОМЕР_1 , 2005 р.в., належить ОСОБА_2 , що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.5).

Згідно з полісом №ЕР-201046243, ОСОБА_2 уклала з ПрАТ "УСК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" електронний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 27.08.2020 по 26.08.2021. Забезпечений транспортний засіб: CHEVROLET AVEO, н.з. НОМЕР_1 , 2005 р.в. Дата реєстрації договору в єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 26.08.2020, 12:42:42 (а.с. 6-7).

На підтвердження правомірності винесення вищевказаної постанови та як доказ винуватості позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, суду надано відеозапис з нагрудної камери поліцейського, при перегляді якого встановлено, що на диску з написом "Alerus DVD-R 4.7GВ/120min" є два відеозаписи, на яких зафіксована розмова між поліцейським та особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. Перший повідомляє причину зупинки та вказує на необхідність пред`явити поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності візуально, на що останній повідомляє про наявність у нього такого поліса в електронній формі, в чому можна пересвідчитись по базі. Працівник поліції не заперечує, що він має можливість здійснити таку перевірку, однак це не позбавляє обов`язку водія взяти поліс та пред`явити його візуально. Оскільки водій не може пред`явити поліс у візуальній формі, виносить постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, яку зачитує разом з правами, які надаються останньому.

Таким чином між сторонами виник спір відносно правомірності оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача, підстав для скасування постанови та закриття справи.

Оцінка суду:

взявши до уваги письмові заяви сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволенню, виходячи з такого.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з положеннями ст.ст. 9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними. суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 07.03.2021 старший сержант поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Грибальський Євген Богданович виніс постанову серії ЕАН № 3880060 від 07.03.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 , якою останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425,00 гривень.

Нормою ч.1 ст.126 КУпАП КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

В оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 , 07.03.2021 о 09 год 26 хв на дорозі Київ-Чоп 61 7 км, керуючи транспортним засобом CHEVROLET AVEO д.р.н. НОМЕР_1 , в якого була тріщина на вітровому склі, не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1.Г ПДР.

В обґрунтування адміністративного позову, позивач зазначив, що 07 березня 2021 року на його прохання пояснити причину зупинки, інспектор поліції повідомив про тріщину на вітровому склі автомобіля, яку неможливо помітити під час руху транспортного засобу. Дана тріщина є незначною і її неможливо помітити під час руху транспортного засобу.

З даного приводу суд звертає увагу на те, що така причина зупинки вказується поліцейським і на долученому відеозаписі, при цьому сама тріщина не зафіксована, тому оцінити її розмір, видимість здалека не представляється можливим.

Також під час перевірки документів інспектор вказав на відсутність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а його повідомлення про те, що поліс знаходиться в електронній базі Моторно-транспортного бюро, інспектором не було прийнято до уваги. Більше того, інспектор відмовився перевіряти дану інформацію і виніс постанову серії ЕАН № 3880060 від 07.03.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно нього, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425,00 гривень.

Зазначена обставина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, а саме на вищеописаному відезаписі, долученому відповідачем до справи, зафіксовані такі твердження (пояснення) позивача та заперечення відповідача їх перевірити.

Крім того, ОСОБА_1 вважає той факт, що винесення постанови безпосередньо на місці вчинення правопорушення (на дорозі), а не за місцемзнаходження відповідного органу, та без надання часу на реалізацію відповідних прав, є порушенням права особи, яка притягується до відповідальності, що прямо визначено Конституційним Судом України, рішення якого є обов`язковим до виконання на усій території України.

Даючи оцінку доводам сторін з приводу порушення ПДР України позивачем, суд виходить з положень Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306, з урахуванням змін, які внесені та діяли на час вчинення правопорушення, та інших нормативних актів, які регулюють спірні правовідносини.

Так, пунктом 2.1.ґ ПДРвизначено, що що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собіполіс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи(посвідчення).

На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат).

У той же час, п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, в тому числі відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Інших причин складення протоколу про відсутність полісу автоцивілки у поліції немає.

Отже є лише два випадки, коли поліцейський може перевірити наявність вищевказаного полісу та скласти протокол (винести постанову) за його відсутність:

- при складанні протоколу щодо порушень правил дорожнього руху;

- при оформленні дорожньо-транспортної пригоди.

Тобто, якщо водій нічого не порушив і на нього не складається протокол, то штрафувати його за відсутність полісу страхування поліцейський не має права.

Таким чином, обов`язок водія пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки поліс страхування виникає лише у випадках складання відносно даного водія протоколу про інші порушення ним правил дорожнього руху.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 27 квітня 2017 року, справа № К/800/13938/17.

З наданого представником відповідача відеозапису вбачається, що причиною зупинки транспортного засобу позивача вказана тріщина на вітровому склі автомобіля. Однак, під час перегляду даного відеозапису встановлено, що даного порушення не зафіксовано нагрудною камерою, тобто тріщини на вітровому склі автомобіля не вбачається.

Крім того, постанова серії ЕАН № 3880060 від 07.03.2021 не містить посилання на порушення п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010, згідно якого на вітровому склі колісних транспортних засобів не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників. Також інспектором до оскаржуваної постанови не долучено фотознімків чи інших доказів порушення ОСОБА_1 п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010. Разом з тим, приписами ДСТУ 3649:2010 такі пошкодження не віднесено до технічної несправності автомобіля.

Більше того, з матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова відповідачем складена щодо порушення позивачем лише п. 2.1 «ґ» ПДР України, що виявилось у не пред`явленні полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Складу іншого адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем, оскаржувана постанова не містить.

Доказів на підтвердження факту притягнення позивача до відповідальності за вчинення інших адміністративних правопорушень чи оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди відповідачем не надано.

У своїх поясненнях позивач вказує, що після зупинки автомобіля, до нього підійшов інспектор поліції та повідомив йому про порушення ним ПДР, а під час перевірки документів, виявив відсутність в нього полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Однак позивач повідомив інспектора про те, що даний поліс знаходиться в електронній базі Моторно-транспортного бюро, що й може перевірити інспектор, проте останній відмовився перевіряти даний факт.

Згідно зі статтею 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обо'»язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, вказаними правовими нормами передбачено право посадових осіб відповідних підрозділів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, якому кореспондує обов`язок саме водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України №258 від 27 березня 2019 року внесено зміну до пункту 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306, а саме: "Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:" та викладено підпункт ґ в такій редакції: ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Отже, наведене виключає у даному випадку можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.1 «ґ» ПДР України, оскільки інспектором УПП не було перевірено наявність у ОСОБА_1 страхового поліса на електронному носії, про що останній стверджував.

Наявність чинного поліса №ЕР-201046243 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів підтверджується його світлокопією, долученою до матеріалів справи, що описано вище.

З матеріалів справи вбачається, що належних та допустимих доказів, на підставі яких можливо достовірно встановити порушення позивачем п.п. ґ п. 2.1 ПДР відповідачами суду не надано. Так само, не надано доказів правомірності зупинення автомобіля позивача, а також правомірності підстав вимагати поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач на обгрунтування правомірності оскаржуваної постанови не надав достатніх доказів, що в сукупності з вищеописаними встановленими судом обставинами та з врахуванням положень законодавчих актів з даного приводу та змін, які внесені в ПДР України, а саме в норму, порушення якої ставиться в провину позивачу, свідчить про те, що інспектор УПП розглянув справу та притягнув позивача до відповідальності передчасно, не з`ясувавши всі обставини та не перевіривши наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. ст. 126 КУпАП, за відсутності доказів вини останнього.

Враховуючи викладене, є всі підстави вважати, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, з порушенням норм законодавства, відомчих актів МВС України, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, з порушенням законних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що призвело до незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим, і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Крім цього, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Всупереч даним вимогам, вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та правомірності винесеної ним постанови про накладення на ОСОБА_1 штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 126 КУпАП, не надано.

Таким чином, доводи позивача відповідачем не спростовані, тому суд знаходить доведеним, що інкриміноване йому правопорушення він не вчиняв, а відтак притягнений до адміністративної відповідальності неправомірно.

Суд також вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови не дотримався вимог закону щодо дослідження всіх обставин справи та підтвердження їх доказами, а тому подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та винність ОСОБА_1 є недоведеною.

Разом з тим, вимоги позивача ОСОБА_1 , в тому числі, заявлені до старшого сержанта поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Грибальського Євгена Богдановича, який в даній справі є неналежним відповідачем, виходячи з такого.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні знання, відповідно до покладених на них повноважень (ст.222 КУпАП).

Тобто, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, в тому числі, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП, працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції, а, отже, не можуть виступати відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган (підрозділ) Національної поліції.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний суд у постанові від 26.12.2019 № 724/716/16-а, відповідно до якого державні інспектори відповідного органу діють не як самостійні суб`єкти владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади.

Таким чином, в задоволені позовних вимог, заявлених до старшого сержанта поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Грибальського Євгена Богдановича, суд відмовляє.

За змістом п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема при встановленні відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до п. 3. ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень, зокрема скасовує постанову і закриває справу.

Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме в частині позовних вимог, заявлених до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання постанови серії ЕАН № 3880060 від 07.03.2021 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 гривень за порушення ч.1 ст. 126 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі протиправною та скасування її, а також закриття справи про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що відповідно до змісту ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

До судових витрат позивач відносить сплачений ним судовий збір. Тому, враховуючи, що судовий збір сплачено в розмірі 454,00 грн, на підтвердження чого в матеріалах наявна квитанція №3СТ8-ВХ04-К73А-ТХ44 від 07.04.2021 (а.с.17), беручи до уваги, що суд прийшов до висновку про задоволення позову частково та з урахуванням ч. 3 ст. 139 КАС України, слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції судові витрати на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 227,00 грн (454,00 грн/2=227,00 грн), оскільки вимоги, заявлені до двох відповідачів, до одного з яких у задоволенні позову відмовлено.

На підставі викладеного, ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 2, 9, 20, 72, 73-77, 90 КАС України, ст.ст. 7, 9-11, 33, 126, 222, 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП, ст.ст. 21, 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 03.07.2020 № 1961-IV та керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, ст.ст. 241, 245, 246, 250-251, 255, 286 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, старшого сержанта поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Грибальського Євгена Богдановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 3880060 від 07.03.2021 задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАН № 3880060 від 07.03.2021 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень, а справу закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

В частині позовних вимог, заявлених до старшого сержанта поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Грибальського Євгена Богдановича, відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 227 (двісті двадцять сім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Відповідач: старший сержант поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Грибальського Євгена Богдановича, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Рішення буде складено в повному обсязі до 11 червня 2021 року.

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич

Повний зміст рішення суду складено 10 червня 2021 року.