Справа № 280/9771/20
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 червня 2021 року м. Дніпросправа № 280/9771/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 2 лютого 2021 року в адміністративній справі № 280/9771/20 (суддя І інстанції Прасов О.О.)

за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області (відповідач-1) та Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації (відповідач-2)

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо нарахування та виплати йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язати відповідачів нарахувати та виплатити позивачу недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги, у розмірі 9464 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 2 лютого 2021 року позов задоволений частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Зобов`язано відповідача-1 нарахувати та виплатити позивачу недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги, у розмірі 9464 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити форму стягнення коштів.

В обґрунтування скарги зазначив, що станом на 16.02.2021 не може здійснити виплату недоплаченої грошової допомоги позивачу через відсутність діючої бюджетної програми та кошторису для виплати зазначеної допомоги, що в свою чергу унеможливлює нарахування недоплаченої допомоги позивачу, замовлення коштів з державного бюджету та проведення виплати відповідачем-1. Ця процедура відбувається кожного року і дозвіл на фінансування сформованих виплат управління може отримати не раніше першої декади квітня поточного бюджетного року. Також вказав, якщо суд прийме рішення і замінить форму стягнення зазначених вище коштів на користь позивача у вигляді їх стягнення з рахунку Управління, то це дозволить позивачу отримати недоплачені кошти за рахунок за діяння повноважень ДКСУ, яка має відповідні дієві механізми стягнення бюджетних коштів за рішенням суду на користь фізичних осіб.

У частині відмови в позові рішення суду не оскаржено.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22 жовтня 1993 року, має статус учасника бойових дій, про що наявна у матеріалах справи копія посвідчення від 4 травня 2017 року серії НОМЕР_2 (а.с. 7).

Позивач є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, що підтверджується копією посвідчення від 21.08.2020 серії НОМЕР_3 (а.с. 8).

Відповідач-1 листом від 12.11.2020 № 3097/04 на звернення позивача повідомив, що виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік здійснена у сумі відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 за № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», а отже, у порядку та розмірі встановленому нормами права (а.с. 9).

У листі відповідача-2 від 07.12.2020 № Б.1928.2 на звернення позивача зазначено, що за інформацією управління соціального захисту населення Оріхівської райдержадміністрації позивач з 05.09.2018 перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як особа з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, допомогу у розмірі 3640 грн позивачем отримано в повному обсязі згідно з чинним законодавством. Також повідомлено останнього, що питання перерахунку та виплати допомоги знаходиться поза межами компетенції Департаменту (а.с. 10).

Не погоджуючись з таким рішеннями відповідачів, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з дня прийняття 27.02.2020 Конституційним Судом України рішення № 3-р/2020 у справі № 1-247/2018(3393/18) розмір разової грошової допомоги до 5 травня інвалідам війни у 2020 році має визначатися положеннями статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 року № 367-XIV (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10рп/2008), за змістом яких щорічно до 5 травня інвалідам війни ІІ групи виплачується разова грошова допомога у розмірі вісім мінімальних пенсій за віком. У зв`язку з цим, розмір разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік позивачу як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни повинен становити 13104 грн (1638 грн х 8). Сума недоотриманих позивачем коштів становить 9464 грн. Виплата позивачу разової грошової допомоги у сумі 3640 грн не відповідає статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та свідчить про порушення його прав на отримання такої допомоги у належному розмірі, що і стало підставою для задоволення позову в цій частині. Водночас, на думку суду, позивачем не обґрунтовано, що вказана сума недоплати відбулась через протиправну бездіяльність відповідача-2, тому в задоволенні позову в цій частині відмовлено.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною 3 статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

29 вересня 2020 року Верховним судом розглянуто зразкову справу № 440/2722/20 (Пз/9901/14/20) та прийнято відповідну постанову, яка набрала законної сили 13 січня 2021 року після її перегляду в апеляційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 440/2722/20 (Пз/9901/14/20), винесеній за результатами розгляду зразкової справи визначено ознаки типової справи, а саме:

(а) особа має статус особи з інвалідністю війни, має право на пільги, передбачені ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

(б) відповідачем є орган, уповноважений здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня (Управління соціального захисту населення та/або Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат);

(в) предметом спору є розмір разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році.

Висновки Верховного Суду в цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо оскарження дій (бездіяльності) органу, уповноваженого здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня (Управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та/або Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат) щодо нарахування і виплати разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році у розмірі, передбаченому статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Як зазначалось вище, позивачу призначено пенсію по інвалідності 2 групи і він має право на пільги, передбачені ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Відповідач-1 відмовляє позивачу у нарахуванні та виплаті недоплаченої грошової допомоги, оскільки виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік здійснена у сумі 3640 грн відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 за № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», а отже, у порядку та розмірі встановленому нормами права.

Суд апеляційної інстанції вважає, що передана на розгляд колегії суддів справа підпадає під ознаки типової справи, визначені у постанові Верховного Суду.

За таких обставин суд апеляційної інстанції при вирішенні цієї справи застосовує правові висновки Верховного Суду, викладені у зразковій справі № 440/2722/20 (Пз/9901/14/20), які полягають у такому.

Відносини з приводу соціального захисту ветеранів війни як особливої окремої категорії громадян врегульовані, насамперед, приписами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Пільги особам з інвалідністю внаслідок війни встановлені статтею 13 вказаного Закону.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 статтю 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» доповнено частиною четвертою такого змісту:

«Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи десять мінімальних пенсій за віком; II групи вісім мінімальних пенсій за віком; III групи сім мінімальних пенсій за віком».

Пунктом 20 Розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» згадану вище норму права викладено в такій редакції:

«Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

У подальшому рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 визнано неконституційними зокрема положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та пункту 3 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, на момент нарахування і виплати у квітні 2020 року позивачу одноразової грошової допомоги та на дату його звернення з заявами до відповідачів про перерахунок допомоги, була чинною ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998, яка передбачала розмір допомоги до 5 травня для осіб з інвалідністю 2 групи 8 мінімальних пенсій за віком.

Поряд з цим, законодавцем правовідносини щодо нарахування, виплати та розмірів одноразової грошової допомоги до 5 травня були з 01.01.2015 також врегульовані пунктом 26 розділу VI Бюджетного кодексу України.

Відповідно до пункту 26 розділу VI Бюджетного кодексу України було визначено, зокрема, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто, Кабінету Міністрів України були делеговані повноваження встановлювати зокрема розмір разової грошової допомоги до 5 травня.

На реалізацію приписів цієї норми закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 19.02.2020 № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», встановлено, що районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи 4120 гривень; II групи 3640 гривень; III групи 3160 гривень.

Разом з тим, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 у справі № 1-247/2018 (3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України, окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ (далі Закон № 3551) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому, Конституційний Суд України дійшов висновку, що встановлення пунктом 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу іншого, ніж у статтях 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551, законодавчого регулювання відносин у сфері надання пільг ветеранам війни спричиняє юридичну невизначеність при застосуванні зазначених норм Кодексу та Закону № 3551, що суперечить принципу верховенства права, встановленому статтею 8 Конституції України.

З огляду на такі обставини, Верховний Суд дійшов висновку, що з 27.02.2020 заявник набув право на соціальне забезпечення у порядку редакції Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 № 367-ХІV, яка передбачає розмір допомоги до 5 травня для осіб з інвалідністю 2 групи внаслідок війни вісім мінімальних пенсій за віком, що становить 13104 грн.

Як зазначено вище, відповідачем у квітні 2020 року виплачено позивачу разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 3640 грн, тобто у розмірі меншому, ніж визначений статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Також, апеляційний суд зазначає, що норми підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і постанов Кабінету Міністрів України, на які посилався відповідач, відмовляючи позивачу у виплаті належного розміру допомоги, суперечать приписам Закону № 3551-ХІІ, а тому застосуванню не підлягають, оскільки у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати саме норми закону, який має вищу юридичну силу.

А тому, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку 1) про визнання протиправною бездіяльності відповідача-1 щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та 2) зобов`язання відповідача-1 нарахувати та виплатити позивачу недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, що з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги складає 9464 грн.

Враховуючи рішення Верховного Суду у зразковій справі № 440/2722/20 (Пз/9901/14/20), апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції обрано правильний спосіб захисту позивача, який відповідає також і змісту його позовних вимог.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 242, 243, 291, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 2 лютого 2021 року в адміністративній справі № 280/9771/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко