Справа № 640/33217/20
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 року м. Київ № 640/33217/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., вирішивши у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування звукозаписувальним технічним засобом адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ)

про визнання протиправною та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) (далі також - відповідач), в якому просить визнати незаконними та скасувати постанови Головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Попик Ольги Василівни:

1) від 08.01.2020 в рамках виконавчого провадження № 59617585 про накладення штрафу в розмірі 1700 грн.;

2) від 20.01.2020 в рамках виконавчого провадження № 59617585 про накладення штрафу в розмірі 3400 грн.;

3) від 08.01.2020 в рамках виконавчого провадження № 59617969 про накладення штрафу в розмірі 1700 грн.;

4) від 20.01.2020 в рамках виконавчого провадження № 59617969 про накладення штрафу в розмірі 3400 грн.;

5) від 21.12.2019 в рамках виконавчого провадження № 59618783 про накладення штрафу в розмірі 1700 грн.;

6) від 08.01.2020 в рамках виконавчого провадження № 59618783 про накладення штрафу в розмірі 3400 грн.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 , яка є боржником у виконавчих провадженнях №№59617585, №59617969, №59618783, не отримувала вимог державного виконавця, якими визначено місце побачення стягувачів із дитиною.

Крім того, рішенням суду, яке виконується примусово, місця побачень не визначено, проте в порушення Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, державним виконавцем не винесено відповідної постанови, в якій таке місце було б визначено. Зокрема, державним виконавцем не запрошувалося позивача та стягувачів для узгодження місця побачень останніх із дитиною, з огляду на що, державним виконавцем протиправно винесені оскаржувані постанови про накладення на боржника штрафів за невиконання рішення суду.

Разом із позовною заявою позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; клопотання про поновлення строку звернення до суду розглянути в судовому засіданні. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 17.03.2021 року. Витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії виконавчих проваджень ВП №№59617585, №59617969, №59618783. Зобов`язано відповідача подати до суду належним чином засвідчені копії виконавчих проваджень ВП №№59617585, №59617969, №59618783. та відзив відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, який, з урахуванням вимог статей 269, 287 Кодексу адміністративного судочинства України у строк до 01.03.2021 року таким чином, щоб у вказану дату витребувані матеріали знаходились у канцелярії суду.

Через канцелярію суду 17.02.2021 року відповідачем подано витребувані ухвалою суду від 09.02.2021 року докази.

У судове засідання 17.03.2021 року прибув представник позивача.

Судом поставлено на вирішення питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Дослідивши клопотання про поновлення строку звернення до суду, суд дійшов висновку про недостатність підстав для його поновлення, з огляду на що, встановлено додатковий семиденний строк представнику позивача для подання клопотання пор поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин його пропуску.

З огляду на зазначене, судом відкладено судове засідання в межах вирішення питання дотримання строку звернення до суду позивачем на 29.03.2021 року.

Відповідно до змісту Довідки секретаря судового засідання від 29.03.2021 року зважаючи на перебування судді на лікарняному, справи призначені до розгляду на 29.03.2021 року знято з розгляду.

В порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України сторін повідомлено, що наступне судове засідання відбудеться 19.05.2021 року.

Через канцелярію суду 19.05.2021 року позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до суду.

У судове засідання 19.05.2021 року прибув представник позивача. Належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи відповідачем участь уповноваженого представника не забезпечено, заяв, клопотань не подано.

Судом заслухано правову позицію щодо поновлення строку звернення до суду позивачу, викладену представником останньої у клопотанні та оголошено перерву у судовому засіданні з метою вирішення питання поновлення строку звернення до суду та подальшого розгляду справи по суті позовних вимог.

У судове засідання 09.06.2021 року сторони не прибули, з огляду на що, згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до частини четвертої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Щодо питання поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частинами першою - третьою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця встановлені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Предметом адміністративної справи є оскарження постанов державного виконавця, датованими 21.12.2019 року, 08.01.2020 року та 20.01.2020 року, в той час, як до Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 , відповідно до штемпеля ПАТ «Укрпошта» на конверті, в якому до суду надійшла позовна заява, звернулася лише 22.12.2020 року.

Отже, позивачем пропущено встановлений Кодексом адміністративного судочинства України строк звернення до адміністративного суду, що останньою не заперечується.

Разом з тим, дослідивши клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду та інші матеріали, долучені позивачем до позову, судом встановлено наступне.

12.07.2019 року Деснянським районним судом міста Києва видано виконавчий лист у справі №754/8715/17, боржником в якому є позивач ОСОБА_1 , та який є підставою відкриття виконавчих проваджень № 59617585, № 59617969, № 59618783, в межах яких винесені оскаржувані у цій справі постанови державного виконавця.

Вказаний виконавчий лист видано на примусове виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31.05.2019 року у справі №754/8715/17.

В подальшому представником ОСОБА_1 подано до Деснянського районного суду міста Києва заяву про визнання виконавчого листа від 12.07.2019 року таким, що не підлягає виконанню, яку залишено без задоволення ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 15.07.2020 року.

На вказану ухвалу Деснянського районного суду міста Києва ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду, постановою якого від 23.09.2020 року (повну постанову складено 30.09.2020 року) ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 15.07.2020 року залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

З огляду на викладене та з метою з`ясування стану виконавчих проваджень, відкритих на підставі оскаржуваного позивачем виконавчого листа, адвокатом останньої подано до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) адвокатський запит від 17.11.2020 року №07-17/20, в якому адвокат в інтересах ОСОБА_1 , зокрема, повідомляє, що при дослідженні відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП) на офіційному веб-ресурсі Міністерства юстиції України виявлено, що до АСВП та Єдиного реєстру боржників внесено відомості щодо накладення на ОСОБА_1 штрафів за невиконання вимог державного виконавця шляхом прийняття відповідних постанов, про наявність яких позивачу не повідомлено у встановлений Законом України «Про виконавче провадження» спосіб. Таким чином, серед інших вимог, адвокат просить відповідача надати копій вказаних рішень державного виконавця.

Листом Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24.11.2020 року №156565/15 у відповідь на адвокатський запит направлено, зокрема, копії оскаржуваних у цій справі постанов.

Вважаючи вказані постанови протиправними, 03.12.2020 року позивач звернулася до Деснянського районного суду міста Києва із скаргою на дії головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просить визнати незаконними дії державного виконавця та скасувати постанови Головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Попик Ольги Василівни: від 08.01.2020 в рамках виконавчого провадження № 59617585 про накладення штрафу в розмірі 1700 грн.; від 20.01.2020 в рамках виконавчого провадження № 59617585 про накладення штрафу в розмірі 3400 грн.; від 08.01.2020 в рамках виконавчого провадження № 59617969 про накладення штрафу в розмірі 1700 грн.; від 20.01.2020 в рамках виконавчого провадження № 59617969 про накладення штрафу в розмірі 3400 грн.; від 21.12.2019 в рамках виконавчого провадження № 59618783 про накладення штрафу в розмірі 1700 грн.; від 08.01.2020 в рамках виконавчого провадження № 59618783 про накладення штрафу в розмірі 3400 грн.

Разом з тим, ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 08.12.2020 року у справі №757/8715/17, яку оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 14.12.2020 року, у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 відмовлено та роз`яснено право звернутися із відповідним позовом до адміністративного суду у визначеному законом порядку.

З огляду на те, що ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 08.12.2020 року про відмову у відкритті провадження у справі отримано позивачем та її представником 18.12.2020 року за відповідною заявою, лише 22.12.2020 року позивач, з урахуванням витраченого часу на підготовку позовної заяви та відповідних доказів до неї, звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва із цим позовом.

Враховуючи викладене, просить вважати строк звернення до суду пропущеним з поважних причин та поновити його.

Вирішуючи питання поновлення строку звернення до суд, суд бере до уваги надані відповідачем матеріали виконавчих проваджень, в яких відсутні належні докази надіслання простою поштовою кореспонденцією оскаржуваних у цій справі постанов ОСОБА_1 , в той час, як з наданих відповідачем копій списків згрупованих поштових відправлень не є можливим достовірне встановлення такого направлення.

Крім того, суд звертає увагу на те, що з моменту, коли позивач дізналася про наявність спірних постанов (листопад 2020 року, доказів зворотного відповідачем суду не надано), останньою вчинялися активні дії з їх оскарження; зокрема, позивач зверталася до суду з метою визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

На переконання суду, встановлені обставини свідчать про необізнаність боржника щодо існування оскаржуваних постанов з незалежних від неї причин, що відповідачем не спростовано, а матеріалами виконавчого провадження, наданими державним виконавцем, навпаки, підтверджено.

Дійсно, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Суд зазначає, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі також - Конвенція), необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 року у справі "Беллет проти Франції" Європейським судом з прав людини зазначено, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13.01.2000 року у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28.10.1998 року у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейським Судом з прав людини вказано, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Так, встановлений статтею 287 КАС України десятиденний строк звернення до суду позивачем пропущено.

Проте, у межах розгляду справи №640/33217/20 позивачем визнано пропуск строку звернення до суду, який обґрунтовано причинами, які на думку суду, впливали на об`єктивну неможливість звернення до суду у відповідний процесуальний строк, що, у відповідності до статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, надає право позивачу на звернення до адміністративного суду із позовом.

З огляду на викладене, суд вважає, що поновлення строку звернення до суду за даних обставин є дотриманням права позивача на доступ до правосуддя та права заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 31.05.2019 року с праві №754/8715/17, яке набрало законної сили 02.07.2019 року позовну заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , 3-тя особа - Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні, визнання способів участі у вихованні дитини задоволено частково. Визначено графік зустрічей ОСОБА_3 - батька з дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : перший, третій та п`ятий четвер місяця з 16 до 19 години, без присутності матері; кожної першої, третьої та п`ятої суботи місяця з 10 години до 19 години, без присутності матері; 01 травня та 24 серпня кожного року з 10 години до 19 години без присутності матері; 12 лютого та 15 травня кожного року з 10 до 19 години, або наступний вихідний день після даної дати (день народження дитини, батька), без присутності матері; спільний відпочинок без присутності матері протягом тридцяти днів в літній період за домовленість між батьками. Визначено графік зустрічей ОСОБА_4 - дідуся та ОСОБА_5 - бабусі з дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : кожної першої, третьої та п`ятої неділі місяця з 10 години до 19 години, без присутності матері; 08 лютого та 01 липня кожного року з 10 до 19 години, або наступний вихідний день після даної дати (день народження бабусі та дідуся), без присутності матері. В задоволенні інших вимог відмовлено.

Так, місця побачення рішенням суду не визначено.

1) Виконавче провадження №59617585.

12.07.2019 року Деснянським районним судом міста Києва видано виконавчий лист №754/8715/17 наступного змісту: стягувач ОСОБА_5 , боржник ОСОБА_1 , частина, що підлягає примусовому виконанню: «Визначити графік зустрічей ОСОБА_4 - дідуся та ОСОБА_5 - бабусі з дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : кожної першої, третьої та п`ятої неділі місяця з 10 години до 19 години, без присутності матері; 08 лютого та 01 липня кожного року з 10 до 19 години, або наступний вихідний день після даної дати (день народження бабусі та дідуся), без присутності матері».

Постановою головного державного виконавця Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) від 27.11.2019 року відкрито виконавче провадження №59617585.

В матеріалах виконавчого провадження №59617585, наданих суду відповідачем, містяться наступні процесуальні документи:

- вимога виконавця від 27.11.2019 року №59617585/14, адресована ОСОБА_5 ;

- вимога виконавця від 13.12.2019 року №59617585/14, адресована ОСОБА_5 та ОСОБА_1 наступного змісту: «Вимагаю 29.12.2019 року о 10:00 год. з`явитися за адресою: АДРЕСА_1 у входу до кінотеатру « ІНФОРМАЦІЯ_2 »»;

- Акт державного виконавця від 29.12.2019 року про невиконання боржником рішення суду;

- Акт державного виконавця від 05.01.2020 року про невиконання боржником рішення суду;

- вимога державного виконавця від 08.01.2020 року №59617585/14, адресована ОСОБА_5 та ОСОБА_1 наступного змісту: «Вимагаю кожної першої, третьої, п`ятої неділі місяця о 10:00 год. з`явитися за адресою: АДРЕСА_1 у входу до кінотеатру « ІНФОРМАЦІЯ_2 » для виконання рішення суду»;

- постанова державного виконавця від 08.01.2020 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 за невиконання рішення суду у розмірі 1700 грн.;

- Акт державного виконавця від 19.01.2020 року про невиконання боржником рішення суду;

- постанова державного виконавця від 20.01.2020 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 за повторне невиконання рішення суду у розмірі 3400 грн.

2) Виконавче провадження №59617969.

12.07.2019 року Деснянським районним судом міста Києва видано виконавчий лист №754/8715/17 наступного змісту: стягувач ОСОБА_4 , боржник ОСОБА_1 , частина, що підлягає примусовому виконанню: «Визначити графік зустрічей ОСОБА_4 - дідуся та ОСОБА_5 - бабусі з дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : кожної першої, третьої та п`ятої неділі місяця з 10 години до 19 години, без присутності матері; 08 лютого та 01 липня кожного року з 10 до 19 години, або наступний вихідний день після даної дати (день народження бабусі та дідуся), без присутності матері».

Постановою головного державного виконавця Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) від 27.11.2019 року відкрито виконавче провадження №59617969.

В матеріалах виконавчого провадження №59617969, наданих суду відповідачем, містяться наступні процесуальні документи:

- вимога виконавця від 27.11.2019 року №59617969/14, адресована ОСОБА_4 ;

- вимога виконавця від 13.12.2019 року №№59617969/14, адресована ОСОБА_4 та ОСОБА_1 наступного змісту: «Вимагаю 29.12.2019 року о 10:00 год. з`явитися за адресою: АДРЕСА_1 у входу до кінотеатру « ІНФОРМАЦІЯ_2 »»;

- Акт державного виконавця від 29.12.2019 року про невиконання боржником рішення суду;

- Акт державного виконавця від 05.01.2020 року про невиконання боржником рішення суду;

- вимога державного виконавця від 08.01.2020 року №59617969/14, адресована ОСОБА_4 та ОСОБА_1 наступного змісту: «Вимагаю кожної першої, третьої, п`ятої неділі місяця о 10:00 год. з`явитися за адресою: АДРЕСА_1 у входу до кінотеатру « ІНФОРМАЦІЯ_2 » для виконання рішення суду»;

- постанова державного виконавця від 08.01.2020 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 за невиконання рішення суду у розмірі 1700 грн.;

- Акт державного виконавця від 19.01.2020 року про невиконання боржником рішення суду;

- постанова державного виконавця від 20.01.2020 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 за повторне невиконання рішення суду у розмірі 3400 грн.

3) Виконавче провадження №59618783.

12.07.2019 року Деснянським районним судом міста Києва видано виконавчий лист №754/8715/17 наступного змісту: стягувач ОСОБА_3 , боржник ОСОБА_1 , частина, що підлягає примусовому виконанню: «Визначено графік зустрічей ОСОБА_3 - батька з дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : перший, третій та п`ятий четвер місяця з 16 до 19 години, без присутності матері; кожної першої, третьої та п`ятої суботи місяця з 10 години до 19 години, без присутності матері; 01 травня та 24 серпня кожного року з 10 години до 19 години без присутності матері; 12 лютого та 15 травня кожного року з 10 до 19 години, або наступний вихідний день після даної дати (день народження дитини, батька), без присутності матері; спільний відпочинок без присутності матері протягом тридцяти днів в літній період за домовленість між батьками».

В матеріалах виконавчого провадження №59618783, наданих суду відповідачем, містяться наступні процесуальні документи:

- вимога виконавця від 27.11.2019 року №59618783/14, адресована ОСОБА_3 ;

- вимога виконавця від 21.12.2019 року №59618783/14, адресована ОСОБА_3 та ОСОБА_1 наступного змісту: «Вимагаю кожного першого, третього, п`ятого четверга місяця о 16:00 год.; кожної першої, третьої, п`ятої суботи місяця о 10:00 год. з`явитися за адресою: АДРЕСА_1 у входу до кінотеатру « ІНФОРМАЦІЯ_2 »»;

- постанова державного виконавця від 21.12.2019 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 за невиконання рішення суду у розмірі 1700 грн.;

- Акт державного виконавця від 02.01.2020 року про невиконання боржником рішення суду;

- Акт державного виконавця від 04.01.2020 року про невиконання боржником рішення суду;

- постанова державного виконавця від 08.01.2020 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 за невиконання рішення суду у розмірі 3400 грн.

Вважаючи постанови про накладення штрафів на боржника, винесені в рамках виконавчих проваджень № 59617585, № 59617969, № 59618783 протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 1 Закону України 02.06.2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (із змінами і доповненнями) (далі також - Закон № 1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною встановлено статтею 64-1 Закону №1404.

Так, згідно з частинами першою, другою статті 64-1 Закону №1404 виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Відповідно до Закону №1404, інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, розроблено Інструкцію з організації про примусове виконання рішень, затверджену наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 року № 2832/5), зареєстровану в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802 (далі також - Інструкція).

Згідно з пунктом 5 розділу ІХ Інструкції якщо рішенням про встановлення побачення з дитиною не визначено час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, державний виконавець викликає сторони виконавчого провадження з метою визначення часу та (або) місця такого побачення шляхом надіслання викликів одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Сторона виконавчого провадження у разі неможливості з`явитися на призначений час письмово повідомляє про це державного виконавця шляхом подання заяви (клопотання), в якій (якому) зазначає про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною.

Державний виконавець визначає час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною.

Якщо сторона виконавчого провадження не з`явилася у визначений у виклиці час до державного виконавця та письмово не повідомила державного виконавця про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною, державний виконавець визначає час та (або) місце такого побачення без врахування позиції відповідної сторони виконавчого провадження.

Суд зауважує, що Інструкцією розмежовується поняття «вимога виконавця» та «виклик», що не є тотожними.

Згідно з пунктом 9 розділу І Інструкції вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов`язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення.

Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв`язку або вручається виконавцем особі, яка зобов`язана вчинити дії.

В свою чергу, «виклик» в розумінні природи інституту виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, з аналізу положень пункту 5 Інструкції, є окремим документом виконавця, покликаним для запрошення сторін виконавчого провадження з метою визначення часу та (або) місця побачення стягувача із дитиною, не визначаючи в своєму змісті таке місце або час.

Особливістю виклику є те, що такий документ виноситься виконавцем одночасно із постановою про відкриття виконавчого провадження.

В той же час, вимога виконавця - не є належним процесуальним документом, яким може бути встановлено час та (або) місце побачення стягувача із дитиною, оскільки останні визначаються за результатами погодження із сторонами виконавчого провадження (у разі їх прибуття на виклик виконавця) у відповідній постанові.

Водночас, з матеріалів виконавчих проваджень, поданих відповідачем суду, встановлено лише наявність вимог виконавця наступного змісту: «Вимагаю кожного першого, третього, п`ятого четверга місяця о 16:00 год.; кожної першої, третьої, п`ятої суботи місяця о 10:00 год. з`явитися за адресою: АДРЕСА_1 у входу до кінотеатру « ІНФОРМАЦІЯ_2 »» та «Вимагаю кожної першої, третьої, п`ятої неділі місяця о 10:00 год. з`явитися за адресою: АДРЕСА_1 у входу до кінотеатру « ІНФОРМАЦІЯ_2 » для виконання рішення суду».

Отже, висновується, місце побачення державним виконавцем визначалося у відповідних вимогах, що суперечить положенням Інструкції.

Зокрема, АСВП не містить жодних відомостей про вчинення дій державного виконавця з виклику сторін виконавчих проваджень з метою визначення місця побачення дитини ОСОБА_1 із стягувачами та винесення постанови, в якій було б таке місце визначено.

Крім того, згідно з абзацом 2 пункту 9 розділу І Інструкції вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв`язку або вручається виконавцем особі, яка зобов`язана вчинити дії, разом з тим, з матеріалів справи встановлено відсутність належних та допустимих доказів в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, доведення до відома позивача та інших сторін виконавчого провадження вимог, винесених виконавцем. З наданих відповідачем копій списків згрупованих поштових відправлень є неможливим встановлення факту направлення тієї чи іншої вимоги в межах відповідного виконавчого провадження.

Отже, сукупність встановлених судом обставин свідчить про те, що відповідачем не дотримано процедури виконання рішення про встановлення побачення з дитиною.

В свою чергу, предметом адміністративного позову є оскарження постанов про накладення на позивача, як боржника у виконавчих провадженнях. штрафів за невиконання рішення суду, яким не визначено місця побачення стягувачів із її дитиною.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 64-1 Закону №1404 у разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 75 Закону №1404 у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Системний аналіз викладених правових норм свідчить про те, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

Суд зауважує, що застосування такого заходу реагування як винесення постанови про накладення штрафу є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Отже, слід дійти висновку, що постанову про накладення штрафу державним виконавцем може бути винесено лише після перевірки виконання такого рішення та у разі невиконання боржником судового рішення.

Разом з тим, з аналізу статті 64-1 Закону №1404 та пункту 5 Інструкції висновується, що накладенню штрафу на боржника передує дотримання виконавцем процедури виконання рішення суду шляхом виклику сторін виконавчого провадження та винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення із дитиною, яку боржником, у разі належного доведення до останнього вказаних процесуальних документів, не виконано без поважних причин.

З огляду на те, що матеріали виконавчих проваджень № 59617585, № 59617969, № 59618783 не містять жодних доказів порушення боржником ОСОБА_1 порядку виконання судового рішення в примусовому порядку, враховуючи, що матеріали виконавчих проваджень, поданих відповідачем для оцінки судом та відомості з АСВП містять підтвердження порушення державним виконавцем - відповідачем у справі докази протиправне недотримання вимог законодавства України щодо виконання рішення про усунення перешкод побачення з дитиною, позовні вимоги ОСОБА_1 про протиправність постанов головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Попик Ольги Василівни від 08.01.2020 в рамках виконавчого провадження № 59617585 про накладення штрафу в розмірі 1700 грн.; від 20.01.2020 в рамках виконавчого провадження № 59617585 про накладення штрафу в розмірі 3400 грн.; від 08.01.2020 в рамках виконавчого провадження № 59617969 про накладення штрафу в розмірі 1700 грн.; від 20.01.2020 в рамках виконавчого провадження № 59617969 про накладення штрафу в розмірі 3400 грн.; від 21.12.2019 в рамках виконавчого провадження № 59618783 про накладення штрафу в розмірі 1700 грн.; від 08.01.2020 в рамках виконавчого провадження № 59618783 про накладення штрафу в розмірі 3400 грн. є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню шляхом скасування оскаржуваних рішень державного виконавця.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v." від 27.09.2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з квитанцією від 22.12.2020 року №62189 позивачем сплачено за подання позову до суду судовий збір у сумі 840,80 грн., що підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 205, 229, 241-246, 250, 271, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Попик Ольги Василівни від 08.01.2020 року про накладення штрафу в розмірі 1700 грн., винесену в рамках виконавчого провадження № 59617585.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Попик Ольги Василівни від 20.01.2020 року про накладення штрафу в розмірі 3400 грн., винесену в рамках виконавчого провадження № 59617585.

4. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Попик Ольги Василівни від 08.01.2020 року про накладення штрафу в розмірі 1700 грн., винесену в рамках виконавчого провадження № 59617969.

5. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Попик Ольги Василівни від 20.01.2020 року про накладення штрафу в розмірі 3400 грн., винесену в рамках виконавчого провадження № 59617969.

6. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Попик Ольги Василівни від 21.12.2019 року про накладення штрафу в розмірі 1700 грн., винесену в рамках виконавчого провадження № 59618783.

7. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Попик Ольги Василівни від 08.01.2020 року про накладення штрафу в розмірі 3400 грн., винесену в рамках виконавчого провадження № 59618783.

8. Стягнути на користь ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) сплачену суму судового збору у розмірі 840, 80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, адреса: 02232, м. Київ, вул. О. Бальзака, 64).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 287, 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною шостою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 );

Відповідач: Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, адреса: 02232, м. Київ, вул. О. Бальзака, 64).

Повне рішення складено 09.06.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна