Справа № 380/11503/20
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року справа №380/11503/20

Львівський окружний адміністративний суд

у складі головуючої судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Термено О.А.,

представника позивача Медвідь В.О.,

представника відповідача Щирба Р.П.,

розглянувши в судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фермерського господарства «Загвойського В.Р.» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фермерського господарства «Загвойського В.Р.» (81476, Львівська область, Самбірський район, с. Кульчиці, ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська,35, ) з вимогою визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.11.2020 за № .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що податкове повідомлення - рішення від 27.11.2020 року за № винесене на підставі акту перевірки № 1034/13/10/РРО/34326949 від 06.11.2020 року, який був складений внаслідок неналежно проведеної перевірки та ґрунтується на неналежних доказах, а саме вказує, що при проведенні фактичної перевірки не було належним чином встановлено факт зберігання позивачем пального, з огляду на відсутність проведення будь-яких замірів залишків пального, не встановлення місця та ємності для зберігання пального, об`єму пального станом на дату проведення перевірки. Також зазначив, що є платником податку 4 групи (сільськогосподарський товаровиробник) та усе придбане пальне використовував для власних потреб в об`ємі, що не перевищує 10000,00 куб метрів.

Ухвалою суду від 11.12.2020 відкрито загальне позовне провадження у даній адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

Представник відповідач позов не визнав, 21.01.2021 за вх. № 3779 надійшов відзив по справі. Зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Свої заперечення обґрунтовує тим, що згідно використаних баз даних Реєстру акцизних накладних, встановлено, що ФГ «Загвойський В.Р.» придбавало у значних обсягах дизельне паливо у ТОВ «Окко-Бізнес-Партнер», а відтак, суб`єкт господарювання здійснював зберігання пального у значних обсягах без отримання ліцензії на право зберігання пального, чим порушив вимоги ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального». Вказує, що фактична перевірка проведена у присутності заступника голови ФГ «Загвойський В.Р.» та працівниками Головного управління ДПС у Львівській області було виявлено порушення, суть якого чітко описано в акті перевірки.

11.02.2021 за вх. № 9343 від представника позивача надійшли письмові пояснення щодо суті спору. Зазначає, що ФГ «Загвойський В.Р.» є сільськогосподарським товаровиробником, платником єдиного податку четвертої групи 2020 року, у якого в оренді (користуванні) знаходиться 499,5565 га землі, яка у 2020 році була засіяна сільськогосподарськими культурами, у власності позивача знаходиться 7 одиниць сільськогосподарської техніки. Крім цього, вказує, що постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22.01.2021 у справі №452/3741/20 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зокрема, постановою встановлено, що до протоколу не додано доказів, які б свідчили, що ФГ «Загвойський В.Р.» зберігало з серпня по жовтень 2020 року дизельне пальне в значних обсягах, оскільки поставка такої кількості пального не свідчить про його зберігання.

У період з 23 березня 2021 року за Розпорядженням керівника апарату запроваджено у Львівському окружному адміністративному суді карантин і розгляд справ не здійснювався до 27.04.2021, і таке засідання відкладено на 11 травня 2021 .

В засіданні суду 11.05.2021 представником позивача долучено до матеріалів справи письмові пояснення та докази, представником відповідача додаткові докази.

Ухвалою суду від 11.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

26.05.2021 за вх. №37283 від відповідача надійшли письмові пояснення. Вказує, що долученими до матеріалів справи доказами позивач не спростовує виявлене порушення, а саме зберігання пального без отримання ліцензії на право зберігання пального. Відповідно до ч. 19 ст. 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигарет, та пального», ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовується: підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету; підприємствами, установами та організаціями державного резерву; суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі. Зазначає, що інших виключень щодо не отримання суб`єктами господарювання ліцензій на право зберігання пального норми даного Закону не містять. Крім цього, зазначає, що долучені позивачем до матеріалів справи докази не містять жодного доказу на відвантаження дизельного пального шляхом заправки автотранспорту з бензовозу. Вважає, позовні вимоги необгрунтованими та просить відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, наведених у позовній заяві, письмових поясненнях, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів, наведених у відзиві, у задоволенні позову просив відмовити, наголошує, що позивач зберігає пальне без належної ліцензії.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, встановив таке.

З 30.10.2020 року по 06.11.2020 року представниками контролюючого органу ОСОБА_2 та Патер Н.Г. Головного управління ДПС у Львівській області було проведено фактичну перевірку Фермерського господарства «Загвойський В.Р.» () на предмет дотримання законодавства, яке регулює виробництво та обіг спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.

Перевірку було проведено відповідно до направлення на перевірку від 29.10.2020 № 6068 та № 6069 на підставі пп. 75.1.3 ст. 75, п. 80.2.2 ст. 80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI та Наказу від 29.10.2020 року № 4220-ПП.

За результатами проведення фактичної перевірки складено акт № 1034/13/10/РРО/34326949 від 06.11.2020, у якому зафіксовано порушення ФГ «Загвойський В.Р.» ст. 15 Закону України «Про державне регулювання» виробництва, обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», тобто, здійснення зберігання пального без отримання відповідної ліцензії.

На підставі акту перевірки № 1034/13/10/РРО/34326949 від 06.11.2020 року було прийнято податкове повідомлення - рішення від 27.11.2020 року за № , яким зобов`язано ФГ «Загвойський В.Р.» сплатити штраф за зберігання пального без ліцензії у розмірі 500 000,00 тис. грн.

Позивач вважає, що відповідачем безпідставно застосовано до позивача штрафні санкції у сумі 500 000,00 тис. грн., оскільки ним не здійснювалося зберігання пального без ліцензії, а дані зазначені в акті перевірки № 1034/13/10/РРО/34326949 від 06.11.2020 року не відповідають дійсності, так як ґрунтуються на неналежних доказах та не відповідають фактичним обставинам, з огляду на які, позивач об`єктивно не міг здійснювати зберігання пального. Наведені обставини зумовили звернення позивача до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» № 481/95-ВР визначає нормативні засади, на підставі яких здійснюється зберігання пального, норми пального, зберігання якого може здійснюватися без необхідності одержання ліценції та основні терміни, які стосуються правовідносин, які виникають на підставі цього Закону України.

Зокрема, стаття 1 Закону України № 481/95-ВР містить визначення основних понять і термінів, серед яких слід назвати наступні:

- зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик;

- місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування;

- Єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) - перелік суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.

В акті перевірки № 1034/13/10/РРО/34326949 від 06.11.2020 року зазначено, що позивач порушив ст. 15 Закону України «Про державне регулювання» виробництва, обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідач при складанні акта перевірки № 1034/13/10/РРО/34326949 від 06.11.2020 року прийшов до висновку про порушення позивачем ст. 15 Закону України № 481/95-ВР, при цьому не наводить конкретної частини вказаної статті, а лише обмежується загальною нормою ст. 15, що на думку суду є недопустимим.

У свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України № 481/95-ВР, оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Відповідно до ч. 8 ст. 15 Закону України №481/95-ВР, суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Згідно з ч. 21 ст. 15 Закону України № 481/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують.

З наведених положень законодавства слідує, що для встановлення у діянні особи порушення ч. 1, 8 ст. 15 Закону України № 481/95-ВР уповноважені особи контролюючого органу зобов`язані:

- встановити факт наявності пального у ємності, яка належить особі;

- належним способом, відповідними засобами, приладами, інструментами тощо встановити факт того, що об`єм такого пального, яке зберігається становить більше 5 л;

- у порядку визначеному законодавством задокументувати факт зберігання пального без отримання ліцензії та описати на підставі, яких методик та за допомогою яких приладів було встановлено факт того, що розмір пального, яке зберігається, перевищує 5 л.

Суд встановив, що Фермерське господарство «Загвойський В.Р.» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 08.02.2007 року, номер запису: 0000350, основний вид діяльності: 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових і насіння олійних культур.

Згідно довідки Кульчицької сільської ради Самбірського району Львівської області від 20.08.2020 року за № 179, у користуванні ФГ «Загвойський В.Р.» перебувають земельні ділянки загальною площею 499,5565 га.

Із звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2020 року (№ 4-сг) вбачається, що ФГ «Загвойський В.Р.» у 2020 році засіяло 499,39 га. сільськогосподарських культур, з яких: пшениця озима 180,00 га, гречка 9,39 га, соя 140,00 га, ріпак озимий 170,00 га.

З довідки від 04.12.2020 року за № 47 виданої ФГ «Загвойський В.Р.» вбачається, що у власності фермерського господарства є 7 одиниць сільськогосподарської техніки (4 трактори та 3 комбайни), а саме: трактор Беларус 892; трактор Беларус 1221,2; трактор для с/г робіт New Holland T7060 ZHBG03292; трактор для с/г робіт New Holland T7080 ZHBG01537; комбайн колісний зернозбиральний марки John Deere модель 9780 НМ; комбайн зернозбиральний марки John Deere, мод « 9780 СТS НМ» в комплекті з жаткою; комбайн зернозбиральний марки John Deere, мод « 9780 СТS НМ» в комплекті з жаткою та рапсовим столом.

Із довідки за № 53 від 19.03.2021 року виданої ФГ «Загвойський В.Р.» вбачається, що в господарстві постійно працює п`ять працівників.

Згідно довідки щодо сплати єдиного податку четвертої групи від 10.03.2020 року за № 11657/10/56.4-09, ФГ «Загвойський В.Р.» перебуває на податковому обліку в Самбірському управлінні ГУ ДПС у Львівській області та у 2020 році є платником єдиного податку четвертої групи сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75%.

Крім цього, із довідки за № 55 від 19.03.2021 року виданої ФГ «Загвойський В.Р.» вбачається, що в період з 01.06.2020 року та по 01.11.2020 року, фермерським господарством було виконано цілий комплекс сільськогосподарських робіт на землях, які перебувають у користуванні господарства, в результаті чого було використано 30 434 літрів дизельного палива.

З наведеного слідує, що працівники контролюючого органу, які здійснювали фактичну перевірку позивача, встановили порушення вимог ст. 15 Закону України № 481/95-ВР виключно на підставі використаних баз даних Реєстру акцизних накладних, що відображено в Акті перевірки № 1034/13/10/РРО/34326949 від 06.11.2020 року.

Водночас, зміст акту фактичної перевірки не відображає обставин використання та зберігання позивачем пального, наявність його залишку на дату перевірки.

Надані відповідачем документи, що підтверджують придбання позивачем в період з серпня по жовтень 2020 року дизельного пального у ТОВ «Окко-Бізнес-Партнер» у кількості 25 826,00 літрів, не є беззаперечним доказом зберігання такого пального позивачем в розумінні ст. 1 Закону №481/95-ВР.

При цьому, відповідачем не представлено безспірних доказів наявності та зберігання такого пального в ємностях ФГ «Загвойський В.Р.», розташованих за адресою: Львівська область, Самбірський район, с. Кульчиці, вул. Поливки, 206, а саме (але не виключно): акту вимірювання обсягів пального в цистернах, що знаходяться на території ФГ, документів щодо часткового використання такого пального, тощо.

Враховуючи, що під час проведення перевірки Головним управлінням ДПС у Львівській області не встановлено факт зберігання позивачем пального з посиланням на відповідні докази, а лише констатовано факт його придбання у ТОВ «Окко-Бізнес-Партнер», суд вважає, що висновки відповідача про порушення позивачем положень ст.15 Закону №481/95-ВР ґрунтуються виключно на припущеннях.

Крім цього, з аналізу Акту перевірки № 1034/13/10/РРО/34326949 від 06.11.2020 року та відзиву на позовну заяву, суд приходить до висновку про те, що відповідач фактично ототожнив поняття «придбання пального» та «зберігання пального».

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 74 КАС України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд встановив на підставі аналізу акту перевірки № 1034/13/10/РРО/34326949 від 06.11.2020 року та доказів, які були досліджені у судовому засіданні, що представниками контролюючого органу не було здійснено жодних замірів із використанням передбачених законодавством методик та сертифікованих приладів вимірювання, а також відсутність долучених до акту перевірки актів заміру палива чи будь-яких складених належним чином документів, які слугували б належними доказами зберігання позивачем палива у зазначеному відповідачем об`ємі.

Суд оцінює у сукупності докази надані позивачем, а також те, що відповідачем не було надано інших доказів, які б спростовували доводи позивача та приходить до висновку, що викладена акті перевірки № 1034/13/10/РРО/34326949 від 06.11.2020 року інформація щодо фактичної кількості дизельного палива та самого факту наявності палива у ємності, яка належить позивачу, не може вважатись достовірною, відповідно і твердження відповідача про те, що позивач зберігав дизельне паливо без ліцензії не є доведеним, так як і замірів таких не здійснено і не надано суду.

Вказане узгоджується з правовим висновком, сформованим Верховним Судом у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 810/3247/16, від 05 квітня 2019 року у справі № 2а-3277/10/0370, від 05 березня 2019 року у справі № 806/2402/16.

Крім цього, представником позивача як доказ безпідставності та протиправності податкового повідомлення - рішення від 27.11.2020 року за № , було надано постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22.01.2021 року у справі № 452/3741/20, яка набрала законної сили 01.02.2021. З вказаної постанови суду вбачається, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП (порушення порядку провадження господарської діяльності, а саме: зберігання палива (виключно для власних потреб) без відповідної ліцензії) закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому суд враховує те, що протокол про адміністративне правопорушення від 07.12.2020 року № 326, серії ГУ ЛВ № 004432 щодо притягнення директора ФГ «Загвойський В.Р.», а саме гр. ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП, було складено саме на підставі акту перевірки № 1034/13/10/РРО/34326949 від 06.11.2020 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як наслідок, факт відсутності події адміністративного правопорушення та факт відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, має преюдиційний характер та не підлягає доказуванню при розгляді даної справи.

Відтак, оскільки відповідачем не представлено жодного доказу здійснення позивачем зберігання пального без наявності ліцензії, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування до ФГ «Загвойський В.Р.» штрафних (фінансових) санкцій у вигляді штрафу на підставі ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР.

Щодо доводів відповідача про те, що відсутність у позивача зауважень при проведенні фактичної перевірки та складенні акту перевірки свідчить про визнання обставин, які викладені у такому акту, суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність зауважень до акту перевірки, не може слугувати доказом визнання тих фактів, які описані в акті перевірки. З пояснень представника позивача слідує, що позивач не володіє ні спеціальними знаннями у сфері податкового права, зокрема не обізнаний із порядком проведення фактичної перевірки, ні у сфері юриспруденції загалом. Однак, після отримання податкового повідомлення-рішення від 27.11.2020 року за № , яке було винесено на підставі акту перевірки № 1034/13/10/РРО/34326949 від 06.11.2020 року, позивач з метою захисту своїх охоронюваних законом прав, свобод та інтересів звернувся з позовною заявою до адміністративного суду.

Саме на суд у даному випадку покладається обов`язок у сукупності дослідити всі обставини та докази надані сторонами, та встановити чи наявні підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, що прийняте на підставі акту проведеної перевірки.

Таким чином, суд критично оцінює такі доводи відповідача.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Проаналізувавши у сукупності всі докази, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 27.11.2020 року за № не відповідає положенням ч. 2 ст. 2 КАС України, а саме вимогам прийняття рішень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтованості; добросовісності; розсудливості.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» ЄСПЛ визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 КАС України, з огляду на те, що податкове повідомлення-рішення від 27.11.2020 року за № було прийнято на підставі акту перевірки № 1034/13/10/РРО/34326949 від 06.11.2020 року, який складений із порушенням чинного законодавства та містить відомості, що не підтверджені належними доказами, а також те, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх та беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 27.11.2020 року за № є протиправним та підлягає скасуванню, а тому позов слід задовольнити повністю.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фермерського господарства «Загвойський В.Р.» (81476, Львівська область, Самбірський район, с. Кульчиці, ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська,35, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення- рішення від 27.11.2020 № .

Стягнути на користь фермерського господарства «Загвойського В.Р.» (81476, Львівська область, Самбірський район, с. Кульчиці, ) з Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська,35, ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 7500 (сім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 10.06.2021

Суддя Сподарик Н.І.