Справа № 200/5455/21
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2021-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2021 р. Справа№200/5455/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання протиправною бездіяльності, протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про:

- визнання протиправною бездіяльності щодо не зарахування до пільгового стажу безоплатних відпусток 04.18 - 1 день, 10.2019 - 1 день, періоди роботи: в ТОВ «Донуглепоставка» з 06.06.2008 року по 01.06.2015 року, на шахті Новогродівська з 01.06.2018 року по 30.06.2018 року, відповідно до постанови КМУ № 81 від 22.02.1992 року «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення» та роз`яснення від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- визнання протиправними та скасування рішень про відмову в призначенні пенсії № 1997 від 27.03.2021 року та № 2126 від 08.04.2021 року;

- зобов`язання повторно розглянути заяву від 25.03.2021 року про призначення пенсії та призначити пенсію на пільгових умовах.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 25.03.2021 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з доданими до неї документами.

Рішенням Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 27.03.2021 року № 1997 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки, періоди пільгової роботи на шахті ім. Селидівська з 06.01.1995 року по 10.05.1995 року, на шахті ім. Коротченко з 20.09.1995 року по 07.05.1996 року, на ПАТ «ШУ «Покровське» з 10.01.1997 року по 15.05.2008 року та ВП «Шахта 1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугіляя» з 08.06.2015 року по 31.12.2020 року до розрахунку пенсії не були враховані, оскільки позивачем не надано довідок про уточнюючий характер роботи з вказаних підприємств.

З зазначених причин 27.03.2021 року відповідачем було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах з підстав відсутності необхідного пільгового стажу за наявності 26 років 22 днів страхового стажу. Відповідач вказав, що позивач буде мати право на пенсію за наявності 25 років пільгового стажу або за умов ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

01.04.2021 року позивач повторно звернувся до управління з заявою про призначення пільгової пенсії на умовах ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», додавши необхідні довідки.

Однак, рішенням від 08.04.2021 року № 2126 відповідач знову відмовив у призначенні пенсії з підстав неврахування до пільгового стажу безоплатних відпусток за 04.18 - 1 день, 10.2019 - 1 день, а також періодів роботи: в ТОВ «Донуглепоставка» з 06.06.2008 року по 01.06.2015 року, оскільки надано пільгову довідку, яка не відповідає вимогам п. 20 Порядку № 920 від 05.07.2006 та на шахті «Новогродівська» з 01.06.2018 року по 30.06.2018 року, оскільки в індивідуальних відомостях відсутні дані про нарахування зарплати.

Посилаючись на прийняте Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 року № 1-р/2020 «У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII», позивач просить задовольнити заявлені позовні вимоги.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Прийнято розгляд справи проводити в строки встановлені ч. 2 ст. 263 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За правилами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідачем надано письмовий відзив від 27.05.2021 року № 0581-13-7/16938 (а.с. 57-60). В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що 25.03.2021 року позивач звернувся в управління з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням управління від 27.03.2021 року відповідач відмовив у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки у позивача не було необхідного стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, підтвердженого уточнюючими довідками.

За підрахунком управління ПФУ та наданих документів страховий стаж ОСОБА_1 складає 26 років 22 дні, а пільговий стаж відсутній.

01.04.2021 року позивач повторно звернувся до управління з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням управління від 08.04.2021 року відповідач знову відмовив у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки у позивача не було необхідного стажу для призначення пенсії на пільгових умовах. Зокрема, пільговий стаж позивача склав 18 років 11 днів.

До пільгового стажу не враховано безоплатні відпустки за 04.18 - 1 день, 10.2019 - 1 день, а також періоди роботи: в ТОВ «Донуглепоставка» з 06.06.2008 року по 01.06.2015 року, оскільки надано пільгову довідку, яка не відповідає вимогам п. 20 Порядку № 920 від 05.07.2006 та на шахті «Новогродівська» з 01.06.2018 року по 30.06.2018 року, оскільки в індивідуальних відомостях відсутні дані про нарахування зарплати.

Зазначає, що в довідці ВП «Шахта 1-3 Новогродівська» від 19.03.2021 № 50 наявні відомості щодо безоплатних відпусток позивача, але їх зв`язок з виробничою необхідністю не підтверджено, тому вони не можуть враховуватися до пільгового стажу.

Наголошує, що посилання позивача на Рішення Конституційного Суду України рішення від 23.01.2020 року № 1-р/2020 «У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII», не може бути прийнято до уваги, оскільки з 01 січня 2004 року питання призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, визначається положеннями Закону № 1058, який не визнаний неконституційним.

З зазначених причин відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 (а.с. 8-10). Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що 25.03.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою № 1997 про призначення пенсії незалежно від віку згідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з доданими документами.

Рішенням управління від 27.03.2021 року № 1997 відповідач відмовив у призначенні пільгової пенсії через відсутність 25 років пільгового стажу під землею у позивача (а.с. 13-14).

Зокрема, в спірному рішенні зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 згідно наданих документів складає 26 років 00 місяців 22 дні, пільговий стаж відсутній.

До пільгового стажу не враховано періоди пільгової роботи на шахті ім. Селидівська з 06.01.1995 року по 10.05.1995 року, на шахті ім. Коротченко з 20.09.1995 року по 07.05.1996 року, на ПАТ «ШУ «Покровське» з 10.01.1997 року по 15.05.2008 року та ВП «Шахта 1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугіляя» з 08.06.2015 року по 31.12.2020 року, оскільки позивачем не надано довідок про уточнюючий характер роботи з вказаних підприємств.

Крім того, в рішенні зазначено, що позивач буде мати право на пенсію за наявності 25 років пільгового стажу або за умов ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

01.04.2021 року позивач повторно звернувся до управління з заявою про призначення пенсії незалежно від віку на умовах ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», додавши необхідні довідки.

Проте, рішенням від 08.04.2021 року № 2126 відповідач повторно відмовив у призначенні пенсії з підстав неврахування до пільгового стажу безоплатних відпусток за 04.18 - 1 день, 10.2019 - 1 день, а також періодів роботи в ТОВ «Донуглепоставка» з 06.06.2008 року по 01.06.2015 року, оскільки надано пільгову довідку, яка не відповідає вимогам п. 20 Порядку № 920 від 05.07.2006 та на шахті «Новогродівська» з 01.06.2018 року по 30.06.2018 року, оскільки в індивідуальних відомостях відсутні дані про нарахування зарплати (а.с. 17-18).

Тобто, під час повторного звернення відповідач за одними й тими ж документами знайшов інші недоліки, не врахувавши до пільгового стажу на цей раз інші періоди роботи, ніж в рішенні № 1997 від 27.03.2021 року.

Відповідач зазначив, що в довідці ВП «Шахта 1-3 Новогродівська» від 19.03.2021 № 50 наявні відомості щодо безоплатних відпусток позивача, але їх зв`язок з виробничою необхідністю не підтверджено, тому вони не можуть враховуватися до пільгового стажу.

Спору між сторонами стосовно належних записів у трудовій книжці позивача щодо спірних періодів роботи, зокрема в ТОВ «Донуглепоставка» з 06.06.2008 року по 01.06.2015 року та на шахті «Новогродівська» з 01.06.2018 року по 30.06.2018 року немає.

Отже, спірним питання даної справи є неврахування до пільгового стажу працівника часу роботи на підприємстві в зв`язку з підтвердженням даних про пільговий характер роботи уточнюючою довідкою, яка на думку відповідача не відповідає встановленому п. 20 Порядку № 920 від 05.07.2006 року, оскільки записи у трудовій книжці вчинено належним чином. Крім того, відповідачем не враховано до пільгового стажу 2 дні безоплатних відпусток, оскільки в довідці ВП «Шахта 1-3 Новогродівська» від 19.03.2021 року № 50 наявні відомості щодо безоплатних відпусток позивача, але їх зв`язок з виробничою необхідністю не підтверджено та місяць роботи на шахті «Новогродівська» з 01.06.2018 року по 30.06.2018 року, оскільки в індивідуальних відомостях відсутні дані про нарахування зарплати.

Перевіряючи правомірність дій відповідача, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 2 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з вимогами ст. 14 цього ж Закону працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 встановлено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту 3 Порядку, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру чи наказ про атестацію робочих місць може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці. Крім того, після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом України «Про пенсійне забезпечення» (статті 13,62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Суд зауважує, що в трудовій книжці позивача належно відображено період роботи позивача під землею за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи в ТОВ «Донуглепоставка» з 06.06.2008 року по 01.06.2015 року, тому саме цей період слід зарахувати до пільгового стажу позивача.

Щодо двох днів безоплатних відпусток, зазначених у довідці ВП «Шахта 1-3 Новогродівська» від 19.03.2021 № 50 (а.с. 40), суд зазначає, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати можуть бути зараховані до пільгового стажу, про що зазначено в листі Міністерства соціальної політики України від 08 лютого 2016 року №713/039/161-16.

Крім того, підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення здійснюється у відповідності із Списком № 1 або Списком № 2 на підставі записів в трудових книжках працівників та уточнюючих довідок, виданих на підставі первинних підприємств про характер та умови праці, а також про зайнятість упродовж повного робочого дня на роботах, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Згідно з пунктом 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 р. № 383, під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Відтак, час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році. Проте, з матеріалів справи вбачається, що відповідач жодним чином не з`ясував чи пов`язані зазначені періоди знаходження позивача у відпустках без збереження заробітної плати з виробничою необхідністю чи страйком, тощо, також відповідач не з`ясував того, що зазначені періоди не перевищують одного місяця в календарному році, тому 2 дні відпустки за власний рахунок мають бути зараховані до пільгового стажу позивача.

Стосовно неврахування до пільгового стажу періоду роботи на шахті «Новогродівська» з 01.06.2018 року по 30.06.2018 року з підстав відсутності в індивідуальних відомостях даних про нарахування зарплати суд зазначає наступне.

До страхового стажу для призначення пенсій зараховуються лише ті періоди роботи на підприємствах, протягом яких були сплачені до Пенсійного фонду України щомісяця страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. При цьому, за періоди роботи після 1 січня 2004 року законодавством не встановлено пільг щодо обчислення страхового стажу, а тому періоди роботи після 1 січня 2004 року зараховуються до страхового стажу лише в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених Законом № 1058. Так, Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 2 вересня 2008 року № 345-VI були внесені зміни до статті 24 Закону № 1058, якими передбачено, що за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Між сторонами немає спору стосовно наявності запису у трудовій книжці позивача у червні 2018 року на шахті «Новогродівська» упродовж повного робочого дня на роботах, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Також між сторонами немає спору стосовно несплати роботодавцем позивача єдиного соціального внеску у червні 2018 року, тому період роботи на шахті «Новогродівська» з 01.06.2018 року по 30.06.2018 року також має бути зарахований до пільгового стажу позивача.

Щодо зменшення стажу пільгової роботи суд зазначає, що з 01.10.2017 року правила призначення пенсій за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII. Втім, правила вказаних законів є ідентичними.

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 року №1-р/2020 «У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII».

Пунктом 1 резолютивної частини названого судового акту визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII.

Відповідно до п. 2 резолютивної частини названого судового акту стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно п. 3 резолютивної частини рішення КСУ застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам…».

Таким чином, з дати набрання чинності вказаного рішення КСУ - 23.01.2020 року в Україні існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та п. 1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

Враховуючи ч. 1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для позивача є підхід, коли віковий ценз має бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто 45 років.

Суд зазначає, що обрані відповідачем у даному конкретному випадку мотиви вчинення владного управлінського волевиявлення не враховують правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на користь позивача.

В даному випадку є діючими одночасно два закони, котрі відносно позивача містять різні правила призначення пенсії за Списком №1 стосовно параметру вікового цензу.

Саме тому слід віддати перевагу у застосуванні найбільш сприятливому для позивача закону.

З зазначених причин, суд критично ставиться до твердження відповідача у відзиві стосовно не прийняття ним до уваги рішення Конституційного Суду України рішення від 23.01.2020 року №1-р/2020.

Тому позовні вимоги слід задовольнити з посиланням на вказане рішення Конституційного Суду України, а не постанови КМУ № 81 від 22.02.1992 року «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення» та роз`яснення від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як просить позивач.

Разом з тим, слід зазначити, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії № 1997 від 27.03.2021 року не підлягають задоволенню, оскільки вказане рішення виконане управлінням та спірні періоди були прийняті відповідачем на підставі наданих уточнюючих довідок, тому вказане рішення не порушує прав позивача, оскільки воно фактично скасоване управлінням з прийняттям наступного рішення від 08.04.2021 року № 2126, яке й порушує права позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Прийнявши неправомірне рішення щодо відмови у зарахуванні пільгового стажу за спірний період, відповідач діяв поза межами статті 19 Конституції України та законів України, не визнавши право позивача на отримання пенсії, що призвело до його порушення, а тому воно підлягає захисту судом.

Відтак, після скасування судом рішення відповідач зобов`язаний повторно розглянути заяву позивача від 01.04.2021 року і прийняти рішення з урахуванням зарахованих судом до пільгового стажу періодів роботи, знаходження у безоплатній відпустці з дати первинного звернення ОСОБА_2 до управління 27.03.2021 року.

Позовні вимоги в частині зобов`язання призначити пенсію за вислугу років з дати звернення не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд України має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

За таких обставин, суд вважає, що в даному випадку, суд не може підміняти Пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам.

Належним способом захисту буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років від 01.04.2021 року.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2018 року по справі №348/2160/15-а.

З зазначених причин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 10 ч. 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За вимогами ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації відповідно паспорта громадянина України: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, буд. 13, ) про визнання протиправною бездіяльності, протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до пільгового стажу безоплатних відпусток 04.18 - 1 день, 10.2019 - 1 день, період роботи в ТОВ «Донуглепоставка» з 06.06.2008 року по 01.06.2015 року, на шахті Новогродівська з 01.06.2018 року по 30.06.2018 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 2126 від 08.04.2021 року про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.03.2021 року про призначення пенсії згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням до пільгового стажу безоплатних відпусток 04.18 - 1 день, 10.2019 - 1 день, періоди роботи в ТОВ «Донуглепоставка» з 06.06.2008 року по 01.06.2015 року, на шахті Новогродівська з 01.06.2018 року по 30.06.2018 року та з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року за № 1-р/2020.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати з судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 10 червня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.Б. Голубова