Справа № 320/1064/21
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2021-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2021 року справа №320/1064/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мастер Спайс» до Державної податкової служби України та Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Мастер Спайс» з позовом до Державної податкової служби України та Головного управління Державної податкової служби у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 17.11.2020 № 2145534/36432364;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 06.11.2020 № 1 до податкової накладної № 1 від 06.10.2020 на загальну суму 401296,16 грн., у тому числі ПДВ - 80285,83 грн., складену постачальником Товариством з обмеженою відповідальністю «Мастер Спайс» на покупця Товариство з обмеженою відповідальністю «Аркор-Групп» датою його подання.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що ТОВ «Мастер Спайс» було подано до контролюючого органу розрахунок коригування кількісних та вартісних показників від 06.11.2020 № 1 до податкової накладної від 06.10.2020 № 1, однак рішенням від 17.11.2020 № 2145534/36432364 було відмовлено у реєстрації вказаного розрахунку коригування, не зважаючи на його відповідність всім вимогам та критеріям, що встановлені Податковим кодексом України та відповідними підзаконними нормативно-правовими актами.

Позивач зазначив, що після зупинення реєстрації розрахунку коригування ним було подано до контролюючого органу усі необхідні для реєстрації первинні документи, які не мають жодних дефектів та підтверджують факт здійснення відповідної господарської операції, а тому спірне рішення було прийнято протиправно та має бути скасовано.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.02.2021 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Головне управління ДПС у Київській області, заперечуючи проти позовних вимог, зазначило, що позивачем для реєстрації розрахунку коригування кількісних та вартісних показників від 06.11.2020 № 1 до податкової накладної від 06.10.2020 № 1 не були надані первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг), а також розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків.

Відповідач зазначив, що управлінням правової роботи було направлено на адресу управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків службову записку від 08.02.2021 № 459/10-36-05-08 стосовно надання пояснень щодо причин, які є підставами для прийняття оскаржуваного рішення від 17.11.2020 № 2145534/36432364.

Так, управлінням з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків службовою запискою від 10.02.2021 № 1457/10-36-18-02-08 повідомлено, що ТОВ «Мастер Спайс» до повідомлення по податковій накладній не надано банківські виписки, підтверджуючі факти реалізації товару покупцю та його повернення, акт приймання-передачі товару, товарно-транспортні накладні на відвантаження товару та його повернення.

Крім того, відповідачем заявлено клопотання про здійснення розгляду справи у судовому засіданні з викликом сторін, у якому не наведені жодні мотиви такого клопотання, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до частини п`ятої та шостої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:

1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу;

2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Суд зазначає, що заявлене відповідачем клопотання про здійснення розгляду справи у судовому засіданні є заявою з процесуальних питань.

Так, частиною першою статті 166 КАС України визначено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Згідно з частиною першою статті 167 КАС України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити, серед іншого, підстави заяви (клопотання, заперечення).

При цьому, якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду (ч. 2 ст. 167 КАС України).

Отже, процесуальні норми адміністративного судочинства вимагають від заявників наводити мотиви (підстави) поданих ними заяв та клопотань, за результатом розгляду та аналізу яких судом і приймається рішення по суті заявленого питання.

Суд зауважує, що одними з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами (ч. 3 ст. 2 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з положеннями статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд зауважує, що перелік прикладів зловживань процесуальними правами, наведений у частині другій статті 45 КАС України, не є вичерпним, що підтверджується вживанням законодавцем прислівника зокрема.

Водночас одним з випадків зловживань процесуальними правами є подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Суд вважає, що аналогічним чином в якості зловживання учасником судового процесу наданими йому процесуальними правами може бути розцінено подання завідомо безпідставної заяви чи клопотання, у яких не наведені жодні мотиви та передумови для їх подання, як правові, так і фактичні.

Частиною третьою та четвертою статті 45 КАС України визначено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

З урахуванням наведених норм, суд вважає, що подання відповідачем клопотання про здійснення розгляду справи у судовому засіданні з викликом сторін без наведення у такому клопотанні жодних правових та фактичних підстав, тобто абсолютно немотивованого, свідчить про недобросовісне використання відповідачем наданих йому процесуальних прав та має ознаки зловживання такими правами.

За таких обставин, суд вважає за необхідне вжити заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами та залишити без розгляду заявлене відповідачем клопотання про здійснення розгляду справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Державна податкова служба України правом на надання відзиву на позовну заяву не скористалось.

Представник позивача подав відповідь на відзив, в якій проти відзиву на позов Головного управління ДПС у Київській області заперечував. Зазначив, що твердження відповідача стосовно ненадання позивачем первинних документів на підставі реальної господарської операції спростовуються наданими позивачем доказами, які підтверджують товарно-матеріальні цінності за господарськими операціями.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 замінено відповідача у справі - Головне управління ДПС у Київській області (юридична особа, ідентифікаційний код 43141377), на його правонаступника Головне управління ДПС у Київській області (відокремлений підрозділ ДПС України, ідентифікаційний код 44096797; місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул.Народного Ополчення, 5-а).

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мастер Спайс» (ідентифікаційний код 36432364, місцезнаходження: 07400, Київська обл., м. Бровари, бульвар Незалежності, буд. 24) 28.04.2009 було зареєстровано в якості юридичної особи, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.9).

Позивач є платником податку на додану вартість.

Судом встановлено, що 16.07.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мастер Спайс» (надалі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аркор-Групп» (надалі - Покупець) було укладено договір поставки № М72/2018, за умовами якого постачальник зобов`язався за заявками на придбання товару (надалі - Заявки) покупця поставляти і передавати у власність покупцеві сушені овочі та спеції (далі - Товар), а покупець зобов`язався приймати товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору.

Поставка товару в рамках даного договору здійснюється окремими партіями, на підставі поданих покупцем заявок згідно даного договору.

Відповідно до пункту 2.1 договору покупець не пізніше, ніж за 3 (три) робочих днів до очікуваної дати поставки на кожну партію товару направляє постачальнику електронною поштою, факсимільним зв`язком або іншими способами зв`язку, що забезпечують фіксування тексту та дати відправлення, підписану заявку на придбання товару або, за погодженням сторін, в усній формі. У разі подання заявки в усній формі, умови поставки визначаються між сторонами.

Постачальник не пізніше наступного робочого дня після отримання заявки від покупця оформляє та направляє покупцю електронною поштою, факсимільним зв`язком або іншими способами зв`язку, що забезпечують фіксування тексту та дати відправлення, підписаний рахунок на оплату партії товару (п. 2.3 договору).

Згідно з пунктом 3.1 договору покупець оплачує постачальнику кожну партію товару за ціною вказаною у рахунку на оплату товару у порядку визначеному відповідною заявкою, а саме шляхом сплати не пізніше 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дня поставки товару.

Пунктом 3.2 договору закріплено, що оплата проводиться шляхом перерахування коштів покупцем на рахунок постачальника, або за погодженням сторін, шляхом внесення коштів у касу постачальника, якщо це не суперечить чинному законодавству України.

Відповідно до пунктів 4.1 - 4.3 договору товар, поставка якого здійснюється за даним договором, поставляється покупцю на умовах, визначених заявкою. На підставі прийнятої заявки, після узгодження всіх істотних умов, зазначених у п. 1.2 даного договору оформлюється видаткова накладна.

Постачальник здійснює поставку товару до місця його передачі покупцю протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання заявки від покупця на поставку товару.

Місцем передачі товару постачальником (базис поставки) є: адреса вказана у заявці.

За умовами підпункту 9.1 договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2019 року.

Пунктом 9.2 договору визначено, що строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 9.1 цього договору, а в частині грошових зобов`язань - до моменту повного виконання сторонами своїх грошових зобов`язань за даним договором (а.с.20-22).

Згідно із заявкою на придбання товару від 01.10.2020 (Додаток № 1 до Договору поставки № М72/2018 від 16.07.2018) позивачеві зроблено замовлення на суму 481714,99 грн. (у т.ч. ПДВ - 80285,83 грн.) на наступний товар: глутамат натрію, харчова добавка кількістю 11748 кг. (а.с.23).

З метою виконання умов вказаного договору ТОВ «Мастер Спайс» було здійснено поставку ТОВ «Аркор-Групп» глутамата натрію, харчової добавки, на суму 481714,99 грн. (у т.ч. ПДВ - 80285,83 грн.), про що було складено видаткову накладну від 06.10.2020 № 1527 (а.с.24).

Відповідно до товарно-транспортної накладної від 06.10.2020 № Р1527 перевезення товару здійснювалось ТОВ «МаксА» на замовлення позивача (а.с.25).

ТОВ «Аркор-Групп» розрахувалось перед позивачем за отриманий товар, про що свідчить платіжне доручення від 13.10.2020 № 1217 на суму 481714,99 грн. (а.с.27).

Позивачем було складено податкову накладну від 06.10.2020 № 1 на суму 481714,99 грн. (у т.ч. ПДВ - 80285,83 грн.) (а.с.28), яка була прийнята на реєстрацію згідно з квитанцією № 1 (а.с.29).

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Аркор-Групп» звернулося до позивача із листом від 16.10.2020 вих. № 16/10/2020, у якому висловило намір щодо повернення поставленого за договором поставки від 16.07.2018 № М72/2018 товару на суму 481714,99 грн. (а.с.12).

Листом від 29.10.2020 вих. 1/29/10/20 позивач повідомив ТОВ «Аркор-Групп» про погодження повернення товару та зазначив про те, що перевезення товару буде здійснюватись власними силами (а.с.13).

На виконання цих домовленостей було здійснено повернення товару, про що свідчить накладна від 06.11.2020 №1, підписана представниками обох сторін.

Перевезення товару було здійснено Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на виконання договору про перевезення вантажів територією України від 01.11.2020 № 1/11/20 та підтверджується товарно-транспортною накладною від 06.11.2020 № ВН-1 (а.с.16).

Позивачем також було повернуто ТОВ «Аркор-Групп» грошові кошти у сумі 481714,99 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 06.11.2020 № 6300 (а.с.15).

У подальшому позивачем складено розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 06.11.2020 № 1 до податкової накладної від 06.10.2020 № 1, в якому визначено суму коригування податкового зобов`язання та податкового кредиту - 80285,83 грн. (а.с.8).

Зазначений розрахунок коригування був направлений позивачем 11.11.2020 до контролюючого органу для його реєстрації в ЄРПН, однак позивач отримав квитанцію від 12.11.2020, відповідно до якої документ прийнято, але його реєстрацію зупинено.

Підставою для зупинення реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників від 06.11.2020 № 1 до податкової накладної від 06.10.2020 № 1 відповідачем вказано таке: відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК від 06.11.2020 № 1 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена.

Сума компенсації вартості товару/послуги 2922, зазначеного у розрахунку коригування на зменшення суми податкових зобов`язань, перевищує величину залишку такого товару (різниця обсягу придбання постачальника та обсягу постачання отримувача такого товару/послуги), що відповідає п. 5 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Пропонуємо надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Додатково повідомляємо: показник «D» = 3.7297%, «Р» = 93723.19 (а.с.11).

З матеріалів справи вбачається, що 12.11.2020 позивачем було надіслано до Броварського управління у Київській області лист-пояснення № 10104.

У вказаному листі-поясненні позивач зазначив, що 06.10.2020 ТОВ «Мастер Спайс» на ТОВ «Арков Групп» було поставлено товар на загальну суму 481714,99 грн. з ПДВ згідно видаткової накладної № 1527 від 06.10.2020 і складено податкову накладну № 1 від 06.10.2020 на загальну суму 481714,99 грн. з ПДВ.

Позивач пояснив, що 06.11.2020 ТОВ «Арков Групп» повернув товар ТОВ «Мастер Спайс» згідно накладної на повернення товару № 1 від 06.11.2020 на суму 481714,99 грн. з ПДВ, відповідно до чого було складено розрахунок коригування № 1 від 06.11.2020, який і заблоковано (а.с.46).

Позивачем також направлено до ГУ ДПС у Київській області пояснення та копії документів про підтвердження реальності здійснення операцій щодо розрахунку коригування від 06.11.2020 № 1 (а.с.44), які отримані (прийняті) контролюючим органом 12.11.2020, що підтверджено квитанцією № 2 (а.с.45).

За результатом розгляду наданих позивачем документів Комісією Головного управління ДПС у Київській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних було прийнято рішення від 17.11.2020 № 2145534/36432364, яким у реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників від 06.11.2020 № 1 до податкової накладної від 06.10.2020 № 1 було відмовлено.

В якості підстави для прийняття вказаного рішення Комісією ГУ ДПС у Київській області зазначено про ненадання платником податку копій документів:

- первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних;

- розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків (а.с.7).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем спірного рішення, позивач звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою про скасування рішення від 20.11.2020 (а.с.49).

Рішенням Державної податкової служби України від 27.11.2020 № 64736/36432364/2 скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних - без змін, у зв`язку з ненаданням копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг), з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (а.с.51).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем спірного рішення, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання його протиправним та скасування та зобов`язання вчинити певні дії, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (тут і далі - ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 192.1 статті 192 ПК України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних: постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації; отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Підпунктом 192.1.1 пункту 192.1 статті 192 ПК України передбачено, що якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок; б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв`язку з отриманням таких товарів/послуг.

Постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Згідно з абзацами 1-3 пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Абзацом 5 пункту 201.10 статті 201 ПК України визначено, що підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Відповідно до абзаців 9-10 пункту 201.10 статті 201 ПК України датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України (абзац 15 пункту 201.10 статті 201 ПК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок № 1246).

Відповідно до пункту 8 Порядку № 1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування складаються та реєструються постачальником (продавцем) - платником податку, крім випадків, визначених пунктом 9 цього Порядку.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Пунктом 14 Порядку № 1246 визначено, що квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

При цьому, пунктом 3 Порядку № 1246 закріплено, що операційний день триває в робочі дні з 8 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин. Технічне обслуговування та регламентні роботи, що потребують зупинки Реєстру, не проводяться протягом операційного дня, крім аварійних випадків. Якщо граничні строки реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування припадають на вихідний, святковий або неробочий день, такий день вважається операційним днем.

Згідно з пунктом 15 Порядку № 1246 у квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

У разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку (п. 17 Порядку № 1246).

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165 (далі - Порядок № 1165).

Згідно з пунктом 5 Порядку № 1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Відповідно до пунктів 7-8 Порядку № 1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Платник податку отримує інформацію щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, через електронний кабінет.

Пунктами 10-11 Порядку № 1165 визначено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Отже, з вищенаведених норм вбачається, що після надсилання платником податку складеної ним податкової накладної (розрахунку коригування) до ДФС України, в автоматизованому режимі (тобто без участі працівників контролюючого органу) проводиться перевірка відповідності цієї податкової накладної (розрахунку коригування) критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Так, пунктом 5 Додатку № 3 до Порядку № 1165 визначено, що до критеріїв ризиковості здійснення операцій належить: перевищення суми компенсації вартості товару/послуги, зазначеного/зазначеної в розрахунку коригування на зменшення суми податкових зобов`язань, поданому отримувачем такого товару/послуги для реєстрації в Реєстрі, величини залишку, що визначається як різниця обсягу придбання на митній території України з 1 січня 2017 р., зазначеного постачальником у зареєстрованих у Реєстрі податкових накладних/розрахунках коригування, складених на отримувача такого/такої товару/послуги, та обсягу постачання з 1 січня 2017 р., зазначеного отримувачем у зареєстрованих у Реєстрі податкових накладних/розрахунках коригування на постачання такого/такої товару/послуги.

Як зазначено вище, у квитанції від 11.11.2020 № контролюючий орган зазначив, що сума компенсації вартості товару/послуги 2922, зазначеного у розрахунку коригування на зменшення суми податкових зобов`язань, перевищує величину залишку такого товару (різниця обсягу придбання постачальника та обсягу постачання отримувача такого товару/послуги), що відповідає п. 5 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Пропонуємо надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Додатково повідомляємо: показник «D» = 3.7297%, «Р» = 93723.19 (а.с.11).

Суд зазначає, що у податковій накладній від 06.10.2020 № 1 позивачем зазначено вартість товару (код товару згідно з УКТЗЕД: ) у розмірі 481714,99 грн., у тому числі ПДВ - 80285,83 грн. (а.с.28).

В розрахунку коригування від 06.11.2020 № 1 на зменшення суми податкових зобов`язань позивачем зазначено ту саму суму компенсації вартості товару (код товару згідно з УКТЗЕД: ) у розмірі - 401429,16 грн. та суму ПДВ у розмірі - 80285,832 грн., усього - 481714,99 грн. (а.с.8).

Вказане свідчить про те, що зазначена у квитанції від 11.11.2020 № підстава зупинення реєстрації розрахунку коригування від 06.11.2020 № 1 (перевищення величини залишку товару (різниця обсягу придбання постачальника та обсягу постачання отримувача такого товару/послуги) не відповідає дійсності, враховуючи, що позивач намагався здійснити реєстрацію розрахунку коригування у зв`язку з поверненням покупцем придбаного раніше у позивача товару, а податкова накладна, виписана позивачем при реалізації товару, була зареєстрована в ЄРПН.

Доказів протилежного відповідачем під час розгляду справи суду надано не було.

Крім того, суд звертає увагу на те, що п.5 критеріїв ризиковості здійснення операцій, який був покладений відповідачем в основу зупинення реєстрації розрахунку коригування, стосується випадку подання такого розрахунку коригування отримувачем, а не постачальником товару/послуги, що також свідчить про безпідставність дій контролюючого органу по зупиненню реєстрації розрахунку коригування в ЄРПН.

У зв`язку з цим, суд вважає, що підстави для зупинення реєстрації розрахунку коригування від 06.11.2020 № 1 були відсутні.

Верховний Суд у постановах від 30.07.2019 у справі № 200/14026/18-а та від 23.10.2019 у справі № 826/8693/18, при розгляді аналогічних справ зазначив, що первинним об`єктом судового дослідження у даній справі є обставини, за яких відповідачі вчинили дії щодо зупинення реєстрації податкових накладних та приймали рішення про відмову у їх реєстрації. Підставою для таких дій мають бути: чіткі критерії оцінки ступеня ризиків відповідних господарських операцій; конкретний перелік документів, встановлений податковим законодавством, який підлягав наданню контролюючому органу для дослідження при прийнятті ним оспорюваних рішень.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Суд звертає увагу на те, що квитанція від 11.11.2020 № не містить розрахунку показників критерію, якому відповідає позивач, та не містить чітких критеріїв оцінки ступеня ризиків відповідних господарських операцій, оскільки квитанція не містить у собі інформації про те, перевищення якої суми компенсації вартості товару/послуги, зазначеного/зазначеної в розрахунку коригування,на якою саме величиною залишку має місце у даному випадку, враховуючи підтвердження первинними документами повернення отримувачем позивачеві товару у повному обсязі.

Наведене, у свою чергу, свідчить про невідповідність квитанції вимогам, що встановлені до неї пунктом 11 Порядку № 1165.

Крім того, у квитанції не зазначено, які саме документи слід надати платнику податків та чого мають стосуватися пояснення такого платника податків для того, аби реєстрація розрахунків коригування стала можливою, що також свідчить про невідповідність сформованих квитанцій вимогам до таких, що визначені пунктом 11 Порядку № 1165.

Суд зазначає, що невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом, зокрема у постанові від 04 грудня 2018 року справі № 821/1173/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 78326524).

Механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, визначає Порядок прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений Наказом Міністерства фінансів України 12 грудня 2019 року № 520 (далі - Порядок № 520).

Пунктом 2 Порядку № 520 встановлено, що прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 520 комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 520 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 520 перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:

- договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Пунктом 7 Порядку № 520 передбачено, що письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня (пункт 9 Порядку № 520).

Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком до цього Порядку (пункт 10 Порядку № 520).

Згідно з пунктом 11 Порядку № 520 комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;

- та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;

- та/або надання платником податку копій документів, складених/ оформлених із порушенням законодавства.

Відповідно до пункту 12 вказаного Порядку № 520 рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі набирає чинності в день прийняття відповідного рішення.

Форма такого рішення передбачає, що у разі відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН через ненадання платником податку копій документів, документи, які не надано, повинні бути підкресленими, тобто конкретно вказані.

З матеріалів справи вбачається, що в спірному рішенні комісії ГУ ДПС у Київській області від 17.11.2020 № 2145534/36432364 в якості підстав для відмови в реєстрації розрахунку коригування від 06.11.2020 № 1 вказано про ненадання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних; розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків.

Отже, у спірному рішенні фактично було лише процитоване положення пунктів 5 та 11 Порядку № 520, тобто викладена загальна норма без зазначення конкретних документів, яких, на думку відповідача, не вистачає для здійснення реєстрації податкової накладної, а також без повідомлення причин, за яких надані позивачем документи не були враховані.

Суд зазначає, що в якості недостатності наданих платником податку документів для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування слід розуміти надання таким платником не всіх документів, передбачених пунктом 5 Порядку № 520.

Пунктом 26 Порядку № 1165 передбачено, що комісія регіонального рівня діє в межах повноважень, визначених цим Порядком та Порядком прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим Мінфіном.

Комісія центрального рівня діє в межах повноважень, визначених цим Порядком.

Згідно з пунктом 29 Порядку № 1165 передбачено, що до складу комісій регіонального рівня входять посадові особи головних управлінь ДПС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС.

Комісія контролюючого органу складається з голови, заступника голови, секретаря та не менше семи членів (пункт 30 Порядку № 1165).

Абзацом 5-6 пункту 40 Порядку № 1165 визначено, що рішення комісії контролюючого органу приймається шляхом відкритого голосування.

Рішення комісії контролюючого органу приймається більшістю голосів присутніх на засіданні членів такої комісії.

Під час засідання секретарем комісії контролюючого органу ведеться протокол, в якому фіксуються прийняті рішення та надані доручення.

Протокол підписується головою комісії контролюючого органу (у разі його відсутності - заступником), заступником голови, секретарем та членами комісії, які брали участь у засіданні (абзаци 8-9 пункту 40 Порядку № 1165).

Відповідно до пункту 46 Порядку № 1165 у протоколі засідання комісії контролюючого органу зазначається перелік осіб, присутніх на засіданні, порядок денний засідання, питання, що розглядалися на засіданні, перелік осіб, які виступали під час засідання, результати голосування, прийняті такою комісією рішення.

Пунктом 45 Порядку № 1165 визначено, що розгляд питання на засіданні комісії контролюючого органу включає такі етапи:

- доповідь секретаря комісії;

- доповідь члена комісії, співдоповідь (у разі потреби);

- внесення членами комісії пропозицій, їх обговорення;

- оголошення головою комісії рішення про припинення обговорення питання;

- голосування;

- оголошення головою комісії результатів голосування;

- оформлення протоколу.

Отже, прийняття рішення про реєстрацію/відмову у реєстрації податкової накладної (розрахунку коригування) передбачає проведення комісією контролюючого органу відповідного засідання, на якому членами комісії розглядаються та аналізуються надані платником податків документи та пояснення з метою прийняття обґрунтованого рішення зі спірного питання.

Суд звертає увагу на те, що у спірному рішенні про відмову в реєстрації розрахунку коригування не наведені мотиви неврахування чи відхилення наданих позивачем пояснень та документів, а також не зазначено, якої саме інформації у поясненнях окрім тієї, що наведена позивачем, не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію розрахунків коригування.

Крім того, аналіз змісту оспорюваного рішення дає підстави стверджувати, що комісія ГУ ДПС у Київській області, розглядаючи подані позивачем документи, не з`ясовувала специфіку проведених господарських операцій та не визначала перелік документів, який є необхідним для підтвердження наявності підстав для реєстрації поданого позивачем розрахунку коригування від 06.11.2020 № 1.

Так, з наданих позивачем пояснень вбачається, що разом із поясненнями після зупинення реєстрації податкової накладної від 06.10.2020 № 1 позивачем були надані такі документи у довільній формі: договір поставки № М72/2018 від 16.07.2018 між ТОВ «Мастер Спайс» до ТОВ «Аркор Групп»; видаткову накладну № 1527 від 06.10.2020 про передачу товару (глутамат натрію, харчової добавки - 11747 кг.) від ТОВ «Мастер Спайс» до ТОВ «Аркор Групп»; видаткову накладну № 1475 від 29.09.2020 про передачу товару (глутамат натрію, харчової добавки - 10000 кг.) від ТОВ «Мастер Спайс» до ТОВ «Аркор Групп»; накладну на повернення Товару № 1 від 06.11.2020; інвойс № 220CW6944 від 18.03.2020 на товар «MONOSODIUM GLUTAMATE 22.000 KGS» (видавник: Hugestone Enterprise Co., Ltd., покупець: «ТОВ «Мастер Спайс»); контракт купівлі-продажу від 17/19 від 17.12.2019 між «Хаджстоун Ентерпрайз Ко ЛТД» (ориг. Hugestone Enterprise Co., Ltd.) та ТОВ «Мастер Спайс».

Копії вказаних документів, додані до позовної заяви.

Суд наголошує на тому, що у розділі «Додаткова інформація» спірного рішення не вказано, яка саме інформація не була надана позивачем у письмових поясненнях.

При цьому суд зауважує, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, суд критично оцінює посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на службову записку Управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків, оскільки даний документ був створений вже після прийняття спірного рішення та викладені у ньому факти не були покладені в основу спірного рішення.

Незважаючи на те, що вищевказані обставини є достатніми для задоволення позову та визнання протиправними і скасування спірних рішень, керуючись закріпленим в частині четвертій статті 9 КАС України принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі, який передбачає вжиття судом передбачених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, суд зазначає таке.

17.12.2019 між ТОВ «Мастер Спайс» (далі - Покупець) та Hugestone Enterprise CO., LTD. (далі - Продавець) було укладено договір купівлі-продажу № 17/2019, за умовами якого продавець зобов`язався продати, а покупець придбати на базових умовах поставки «товари в асортименті» (далі - Товар) в кількості та у відповідності до п. 4 договору та інвойсу (рахунку-фактури), який супроводжує кожну конкретну партію товару.

Пунктом 2.1 договору визначено, що загальна кількість товару складає суму всіх інвойсів за договором з моменту підписання договору.

Відповідно до пункту 4.1 договору ціни на товар та умови поставки вказуються в проформі інвойсу або інвойсі на кожну конкретну поставку.

Згідно з пунктом 4.2 договору ціна на товар узгоджується продавцем та покупцем окремо для кожної поставки та вказується в інвойсі (рахунку-фактурі), який супроводжує кожну партію товару.

Валютою платежу за цим договором прийнято долар США (п. 5.1 договору).

У пункті 11.3 договору визначено, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами. Термін дії цього договору прирівнюється одному календарному року (а.с.30-32).

11.06.2020 товар був розмитнений, про що свідчить поданий через сервіс Державної митної служби «Єдине вікно для міжнародної торгівлі» єдиний адміністративний документ форми МД-2 № UA100070/2020/422113 з відмітками митного органу ПМК («під митним контролем») та ОНП («особиста номерна печатка») (а.с.33).

27.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мітрідат Одеса» (Експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мастер Спайс» (Клієнт) було укладено договір про транспортно-експедиторські послуги № 85/01-20, за умовами якого експедитор зобов`язався за відповідну плату від імені та за рахунок клієнта надати транспортно-експедиторське обслуговування з організації перевезення вантажів морським, автомобільним, залізничним та авіаційним транспортом, включаючи організацію перевалки і зберігання вантажів і контейнерів, а також перевезення у великотоннажних контейнерах і додаткові послуги, необхідні для організації таких перевезень (далі - ТЕО).

Відповідно до пункту 1.2 договору за цим договором ТЕО надається клієнту при експортних, імпортних, внутрішніх, транзитних перевезеннях, територією інших держав або внутрішніх перевезеннях Україною.

Згідно з пунктом 1.3 договору на кожну партію вантажу, що перевозиться, підписується Додаткова угода до Договору, в якій фіксуються умови надання транспортно-експедиторських послуг. Додаткова угода до Договору є невід`ємною частиною цього Договору.

Пунктом 9.1 договору визначено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 31 грудня 2020 року (а.с.34-37).

На виконання договору про транспортно-експедиторські послуги від 27.12.2019 № 85/01-20 продукцію було перевезено з митного складу на склад позивача в с. Зазим`я, що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 12.06.2020 № 1204 (а.с.38).

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Т.Д.О.» (надалі - Суборендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мастер Спайс» (надалі - Суборендар) було укладено договір суборенди нежитлових приміщень від 10.10.2019 № 10/10/19-ТДО1, за умовами якого суборендодавець надав, а суборендар прийняв у тимчасове платне користування (надалі - суборенду), без права відчуження, нежитлове приміщення (надалі - Об`єкт суборенди) загальною площею 724,80 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку та на умовах визначених в договорі.

Вартість об`єкта суборенди складає 1449600,00 грн. (п. 1.2 договору).

Відповідно до пункту 3.2 договору об`єкт суборенди вважається переданим з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі (Додаток № 2), який є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 4.2 договору визначено, що термін суборенди починається від дня підписання сторонами акта прийому-передачі (Додаток № 2) об`єкта суборенди та діє до 30 вересня 2020 року.

Згідно з пунктом 5.1 договору розмір суборендної плати визначається за домовленістю сторін шляхом укладання додаткової угоди про суборендну плату (Додаток № 1) (а.с.39-42).

01.11.2019 між сторонами було підписано Додаток № 1 до Договору суборенди № 10/10/19-ТДО1 від 10.10.2019 «Про суборендну плату», в якому сторони визначили, що від 10 жовтня 2019 року суборендна плата за один квадратний метр об`єкту суборенди на місяць становить: за нежитлове приміщення площею 724,8 кв.м - 25,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Загалом суборендна плата за 724,8 кв.м без ПДВ складає 15100,00 грн., з ПДВ 20% - 3020,00 грн., загалом з ПДВ - 18120,00 грн. (а.с.42 зворот).

Судом встановлено, що передача позивачу у тимчасове користування нежитлових приміщень була здійснена ТОВ «Т.Д.О» на підставі акта прийому-передачі від 01.11.2019 (а.с.43).

Отже, матеріали справи свідчать про те, що позивачем за договором поставки від 16.07.2018 № М72/2018 було поставлено ТОВ «Аркор-Групп» товар, який попередньо був придбаний позивачем у іншого суб`єкта господарювання, «Хаджстоун Ентерпрайз Ко ЛТД».

В свою чергу, ТОВ «Аркор-Групп» повернуло позивачу відповідний товар, в результаті чого позивачем був складений спірний розрахунок.

Суд зазначає, що всі вищевказані документи, надані позивачем, не мають дефекту форми, змісту або походження, які у силу ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, спричинили б втрату первинними документами юридичної сили, та підтверджують факт здійснення господарських операцій.

Разом з тим, Комісія Головного управління ДПС у Київській області, не зважаючи на надіслане позивачем повідомлення та додані до нього документи, прийняла спірне рішення від 17.11.2020 № 2145534/36432364, без зазначення, як було вказано вище, мотивів неврахування поданих позивачем документів.

Суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та підлягає застосуванню національними судами при розгляді справ.

В своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

Крім того, Резолюцією Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977 урядам держав-членів рекомендовано керуватися у своєму праві й адміністративній практиці принципами, які наводяться у додатку до цієї резолюції.

Ці принципи застосовуються для захисту осіб, як фізичних, так і юридичних, в адміністративних процедурах відносно будь-яких індивідуальних заходів або рішень, які були прийняті в ході здійснення публічної влади і які за своїм характером безпосередньо впливають на їхні права, свободи або інтереси (адміністративні акти).

В ході реалізації цих принципів слід ураховувати належним чином вимоги щодо належного та ефективного управління, а також інтереси третіх сторін та основні публічні інтереси. У випадках, коли вимоги зумовлюють необхідність внесення змін або вилучення одного чи більше принципів у конкретних випадках або в специфічних сферах публічної адміністрації, слід докласти всіх можливих зусиль, відповідно до фундаментальних цілей цієї резолюції, для досягнення якомога вищого ступеня справедливості.

Такими принципами, згідно з Додатком до Резолюції, зокрема, є:

- право бути вислуханим, що означає, що щодо будь-якого адміністративного акта, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи або інтереси особи, така особа може пред`явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть ураховані адміністративним органом;

- виклад мотивів, що означає, що якщо адміністративний акт є таким, що за своїм характером несприятливо впливає на права, свободи або інтереси особи, така особа отримує інформацію про мотиви, на яких він ґрунтується. Інформація про мотиви зазначається в акті або передається відповідній особі, за її запитом, у письмовій формі протягом розумного строку.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що дії Комісії Головного управління ДФС у Київській області по прийняттю спірного рішення, в якому не наведені мотиви його ухвалення та не зазначені підстави неврахування наданих позивачем документів та пояснень, свідчать про порушення відповідачем як принципу належного урядування, так і принципів, закріплених в Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977, свідчать про непрозорість та непередбачуваність дій відповідача, що перешкоджають можливості платника податків планувати в подальшому свою господарську діяльність.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Однак, під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, не навів мотивів прийняття спірного рішення та неврахування наданих позивачем Комісією Головного управління ДПС у Київській області документів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що дії Комісії ГУ ДПС у Київській області по прийняттю спірного рішення, в якому не наведені мотиви його ухвалення та не зазначені підстави неврахування наданих позивачем документів та пояснень, свідчать про порушення відповідачем як принципу належного урядування, так і принципів, закріплених в Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977, свідчать про непрозорість та непередбачуваність дій відповідача, що перешкоджають можливості платника податків планувати в подальшому свою господарську діяльність.

Таким чином, суд дійшов висновку, що враховуючи наявність у позивача передбачених чинним законодавством України документів, які свідчать про реальність проведення господарської операції між позивачем та його контрагентом, та приймаючи до уваги те, що такі документи були надані відповідачеві, останній не мав правових підстав для прийняття спірного рішення про відмову в реєстрації розрахунків коригування.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС у Київській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 17.11.2020 № 2145534/36432364 про відмову в реєстрації розрахунку коригування кількісних та вартісних показників від 06.11.2020 № 1 до податкової накладної від 06.10.2020 № 1 в Єдиному реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 06.11.2020 № 1 до податкової накладної від 06.10.2020 № 1 на загальну суму 401296,16 грн., у тому числі ПДВ - 80285,83 грн., складену постачальником Товариством з обмеженою відповідальністю «Мастер Спайс» на покупця Товариство з обмеженою відповідальністю «Аркор-Групп» датою його подання, суд зазначає таке.

Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Пленум Вищого адміністративного суду України в пункті 10.3 Постанови від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» зазначив, що суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Згідно з пунктами 19, 20 Порядку № 1246 накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

- прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

- неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, у день набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної в Реєстрі Державною податковою службою України вчиняються відповідні дії по реєстрації, при цьому датою реєстрації є день набрання законної сили рішенням суду, якщо у судовому рішенні не зазначена інша дата. Отже, суд може зазначити у судовому рішенні конкретну дату, яку контролюючому органу необхідно відобразити в якості дати реєстрації податкової накладної в Реєстрі.

Суд звертає увагу на те, що спірний розрахунок коригування був поданий до реєстрації 11.11.2020, а тому розрахунок коригування кількісних та вартісних показників від 06.11.2020 № 1 до податкової накладної від 06.10.2020 № 1 підлягає реєстрації у день його подання, тобто 11.11.2020.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною восьмою цієї статті передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Судом встановлено, що під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн. згідно платіжного доручення від 11.01.2021 № 5 (а.с.52).

Враховуючи задоволення позовних вимог, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за задоволення однієї вимоги немайнового характеру у розмірі 2270,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області, оскільки спірне рішення саме комісії регіонального рівня призвело до виникнення спірних правовідносин.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС у Київській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 17.11.2020 № 2145534/36432364 про відмову в реєстрації розрахунку коригування кількісних та вартісних показників від 06.11.2020 № 1 до податкової накладної № 1 від 06.10.2020, поданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Мастер Спайс».

3. Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування кількісних та вартісних показників від 06.11.2020 № 1 до податкової накладної від 06.10.2020 № 1, поданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Мастер Спайс» (ідентифікаційний код 36432364), датою його подання на реєстрацію - 11 листопада 2020 року.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мастер Спайс» (ідентифікаційний код 36432364, місцезнаходження: 07400, Київська обл., м. Бровари, бульвар Незалежності, буд. 24) судовий збір у сумі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Київській області (ідентифікаційний код: 44096797, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5-А).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Дудін С.О.