Справа № 260/192/21
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2021 року м. Ужгород№ 260/192/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинця Д.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ужгородської міської ради (пл. Поштова, буд. 3, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ужгородської міської ради (далі відповідач), яким просить суд: 1) поновити позивачу місячний строк на звернення з позовом до адміністративного суду; 2) визнати розпорядження Ужгородського міського голови № 148-р від 28 вересня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади першого заступника міського голови у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників протиправним та скасувати; 3) поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника міського голови Ужгородської міської ради (а.с.1-8).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача незаконно звільняють із займаної посади, у зв`язку із неприязними відносинами з міським головою, тим самим позивач вважає, що відбувається його дискримінація. Оскаржуваний наказ вважає прийняти не в метод та спосіб передбачений чинним законодавством, прийнятим без наявних на те законних підстав, а тому просить суд позов задовольнити та поновити його на займаній до незаконного звільнення посаді.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) сторін (а.с.27, 28).

На виконання ухвали суду про відкриття провадження у справі відповідачем по справі подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого Ужгородська міська рада заперечує проти задоволення даного адміністративного позову з наступних підстав. Згідно рішення І-ої сесії Ужгородської міської ради VІІ скликання від 26.11.2015 року № 4 «Про першого заступника міського голови, заступників міського голови, керуючого справами виконкому» ОСОБА_1 затверджено першим заступником міського голови, до виконання своїх обов`язків він приступив того ж дня. Згідно рішення XXX сесії Ужгородської міської ради VII скликання № 1367 від 13.12.2018 року «Про затвердження структури апарату ради та виконавчих органів міської ради, їх загальної штатної чисельності» затверджено структуру апарату та виконавчих органів міської ради, загальну штатну чисельність апарату та виконавчих органів Ужгородської міської ради, утворено нові структурні підрозділи, у ново затвердженій структурі органів міської ради відсутня посада першого заступника міського голови. 28.09.2020 року було видано розпорядження Ужгородського міського голови № 148-р «Про звільнення ОСОБА_1 ». Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. ОСОБА_1 було відомо про скорочення його посади. Та було запропоновано останньому перелік посад, від яких він відмовився. Так позивачем 12.01.2019 року було оскаржено рішення Ужгородської міської ради XXX сесії Ужгородської міської ради VII скликання № 1367 від 13.12.2018 року «Про затвердження структури апарату ради та виконавчих органів міської ради, їх загальної штатної чисельності» в судовому порядку, справа № 260/63/19. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2019 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.07.2019 року скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення про затвердження структури апарату ради та виконавчих органів міської ради. їх загальної штатної чисельності - відмовлено. Що стосується твердження позивача про те, що посада першого заступника є виборною посадою, на яку особа обирається чи затверджується відповідною радою встановлено, що позивач був посадовою особою органу місцевого самоврядування в розумінні положень ст.3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» і його повноваження було припинено у зв`язку із скороченням його посади. Також окремо зазначив, що оскільки суб`єктом прийняття рішення про затвердження на посаду заступника міського голови є Ужгородська міська рада, відповідно і суб`єктом прийняття рішення про припинення трудових відносин повинна бути Ужгородська міська рада. За правилами ст. 51 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчий комітет міської ради, до якої входить заступник міського голови, утворюється відповідною радою на строк її повноважень, а персональний склад затверджується відповідною радою за пропозицією міського голови. Отже звільнення позивача, як заступника голови міської ради повинно відбуватися в день закінчення строку його повноважень, відповідно до вказаних норм, а саме: 08.12.2020 року. Саме тоді було ухвалено рішення 1 сесії 8 скликання від 08.12.2020 року №5. яким було затверджено нові посади та новий склад заступників міського голови. Враховуючи зазначене вище, представник відповідача просив суд відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог (а.с.32-36).

У подальшому позивач подав до суду відповідь на відзив. Згідно останнього, позивач вважає відзив необґрунтованим та безпідставним, окремо зазначив, що відповідач не надав жадних доказів у підтвердження своєї позиції та просить суд задовольнити позовні вимоги повністю (а.с.50, 51).

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування, є Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 №2493-III (далі - Закон України №2493-III).

Згідно ст. 3 Закону України №2493-III посадами в органах місцевого самоврядування є, зокрема, посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Згідно рішення ХХХ сесії Ужгородської міської ради VII скликання від 13 грудня 2018 року №1367 затверджено структуру апарату міської ради і виконавчих органів ради. Згідно вказаної структури посада заступника міського голови у кількості 3 та загальна штатна чисельність становить 346.

Судом встановлено, що згідно рішення І сесії VII скликання Ужгородської міської ради від 26 листопада 2015 року №4 затверджено ОСОБА_1 першим заступником міського голови, про що також внесено запис до трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 25.06.1993 року, згідно запису №36 з 03.12.2015 року позивачу присвоєно шостий ранг посадової особи місцевого самоврядування.

Вищезазначені обставини підтвердженні рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року в адміністративній справі за № 260/216/20, яке набрало законної сили 02 грудня 2020 року, що підтверджується інформаціє КП «Діловодство спеціалізованого суду».

Судом встановлено, що 28 вересня 2020 року розпорядженням Ужгородського міського голови №148-р «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача було звільнено з посади першого заступника міського голови у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників (а.с.9).

Підставою видачі розпорядження зазначено рішення XXX сесії міської ради VII скликання від 13 грудня 2018 року №1367 «Про затвердження структури апарату ради та виконавчих органів міської ради, їх загальної штатної чисельності» та п. 2 розпорядження міського голови від 24.07.2020 року №116-р «Про ОСОБА_1 » (а.с.10-14).

Встановлюючи правомірність оскаржуваного розпорядження суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Частиною 6 статті 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 07.06.2001 № 2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування») посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно п. 20 ч.4 ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі - Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні") сільський, селищний, міський голова видає розпорядження у межах своїх повноважень.

У відповідно з абз.4 ч.1 ст.10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» прийняття на службу в органи місцевого самоврядування на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради шляхом затвердження відповідною радою.

За змістом ч.3 ст. 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього ж Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За правилами частин першої-третьої статті 49-2 КЗпП, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

У разі якщо вивільнення є масовим, відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судом встановлено, що оскаржуване розпорядження «Про звільнення ОСОБА_1 » від 28.09.2020 №148-р (а.с.41) винесено на підставі рішення ХХХ сесії міської ради VІІ скликання 13 грудня 2018 року №1367 «Про затвердження структури апарату ради та виконавчих органів міської ради, їх загальної чисельності» (а.с.42-46), п.2 розпорядження міського голови 24.07.2020 №116-р «Про ОСОБА_1 » (а.с.39).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, додатку до рішення ХХХ сесії міської ради VІІ скликання 13 грудня 2018 №1367 «Про затвердження структури апарату ради та виконавчих органів міської ради, їх загальної чисельності» відсутня посада «першого заступника міського голови».

Частиною 3 ст.49-2 КЗпП України передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Відповідач вказує, що ОСОБА_1 було офіційно повідомлено про майбутнє скорочення його посади та одночасно запропоновано іншу роботу (посади) в структурі Ужгородської міської ради та її виконавчих органах, однак відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного, зокрема надано копію заяви позивача від 28 вересня 2020 року, згідно змісту якої останній категорично відмовився від запропонованих йому посад, наведених у поданому розпорядженні у п.3 (а.с.40).

Аналізуючи зібрані докази по справі та оцінюючи їх взаємний зв`язок у їх сукупності суд вважає, що оскаржуване розпорядження Ужгородського міського голови від 28 вересня 2020 року №148-р «Про звільнення ОСОБА_1 » слід визнати протиправним, оскільки позивача було звільнено з грубим порушенням норм трудового законодавства, зокрема з порушенням порядку звільнення, так як йому не було запропоновано іншу роботу, яка була вакантна на момент звільнення останнього, зокрема суду не надано належних та допустимих доказів повідомлення позивача про наступне вивільнення у зв`язку із скороченням чисельності і штату працівників та доказів пропозиції вакантних посад, а тому позивача слід поновити на роботі на посаді першого заступника міського голови Ужгородської міської ради, тобто на посаді з якої останнього протиправно звільнено.

Зі змісту ст.43 Конституції України та п.24 Європейської соціальної хартії вбачається, що працівники мають право на захист у випадках звільнення.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Варто зазначити й те, що саме по собі скорочення посади першого заступника міського голови не може вплинути на правильність вирішення спору, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнено з посади з порушенням трудового законодавства, оскільки підстава його звільнення вимагає дотримання певної процедури та гарантій (ст.ст.40 ч.2, 42, 49-2 КЗпП) при звільненні.

Питання звільнення першого заступника міського голови із займаної посади повинне вирішуватися за аналогією призначення - депутатами шляхом голосування саме на сесії Ужгородської міської ради, які рішенням І сесії VII скликання Ужгородської міської ради від 26.11.2015 р. №4 затвердили призначення позивача на посаду першого заступника міського голови.

Доводи позивача підтверджуються позицією Закарпатського окружного адміністративного суду в аналогічній справі №260/216/20, предметом розгляду якої було оскарження тотожного розпорядження міського голови Ужгородської міської ради (рішення у справі набрало законної сили 02 грудня 2020 року та залишено в силі апеляційним судом), а також тим, що в пункті 10 частини четвертої статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування", пункті 34.11.10 статті 34 Регламенту Ужгородської міської ради VII скликання, який затверджений рішенням Ужгородської міської ради від 18.03.2016р. № 205 «Про Регламент Ужгородської міської ради VII скликання» передбачено право міського голови на звільнення лише з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад (а.с.16-23).

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посада заступника міського голови до перерахованих в регламенті посад, звільнення з яких відноситься до компетенції міського голови не відноситься, оскільки є виборною посадою, на яку обираються особи або затверджуються відповідною радою.

Згідно з відповіддю на запит позивача від 21 грудня 2020 року без номеру, рішення про звільнення позивача з посади першого заступника міського голови Ужгородською міською радою не приймалося.

Відтак, розпорядження міського голови не відповідає вимогам закону, видане міським головою поза межами його компетенції, з перевищенням повноважень, порушує права Позивача та як такий підлягає скасуванню.

Рішенням Суду у справі № 260/216/20 попередньо встановлено, а отже не потребує додаткового доказування той факт, що скорочення чисельності і штату працівників фактично не відбулося, штатних одиниць збільшено на 38, ніж було затверджено попереднім рішенням, а чисельність працівників збільшено.

Також, рішення сесії не містить обов`язкового обґрунтування щодо необхідності змін у структурі і штатному розписі підприємства, щодо переліку посад і робіт, які не будуть проводитися, кількості й категорій працівників, які виключатимуться зі штатного розпису. Фактично виключили зі штату лише одну посаду першого заступника міського голови. Тобто фактичних підстав для скорочення чисельності та штату працівників не було, рішення сесії приймалося з однією конкретною метою звільнення однієї особи, позивача.

Скорочення чисельності або штату працівників може мати місце в разі реальних змін в організації виробництва, в структурі підприємства, в разі його перепрофілювання тощо, що тягне відповідні зміни в складі посад працівників, їх спеціальностях, професіях, кваліфікаціях. Тим часом, таких змін в Ужгородській міській раді не відбулося. На момент звернення з позовом до суду в штаті Ужгородської міської ради є п`ять заступників міського голови, що на дві посади більше, ніж на момент звільнення позивача.

Зважаючи на вищевикладене розпорядження міського голови Ужгородської міської ради №148-р про звільнення ОСОБА_1 від 28 вересня 2020 року видано на підставі рішення XXX сесії міської ради VII скликання від 13 грудня 2018 року №1367, яке визнано судом вдаваним та таким, на підставі якого не мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, а прийняте з умисним наміром міського голови за будь-яких звільнити позивача з займаної посади.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод передбачає заборону дискримінації за будь-якою ознакою (ст. 1 Протоколу № 12 до Конвенції). Право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, може бути порушене, коли держава, не маючи об`єктивних і розумних підстав, не застосовує різний підхід до осіб, які перебувають у ситуаціях, що істотно відрізняються. Аналогічний підхід застосований і в національному праві, Законом України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» забороняються пряма та непряма дискримінація, пособництво в цьому, утиск (ст. 5). Непряма дискримінація це ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними (ст. 1 ч. 1 п. З цього Закону).

Частиною шостою статті 46 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Зі змісту статті 43 Конституції України та пункту 24 Європейської соціальної хартії вбачається, що працівники мають право на захист у випадках звільнення.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх судовий захист шляхом, в тому числі, визнання рішень суб`єкта владних повноважень протиправними та їх скасування.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наведених обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення, так як є підтверджені належними і допустимими доказами та відповідачем не спростовані.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить висновку, що розпорядження Ужгородського міського голови за № 148-р від 28 вересня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади першого заступника міського голови у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників є протиправним та підлягає скасуванню, а позивач ОСОБА_1 поновленню на займаній до звільнення посаді.

Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати такого.

Керуючись статтями 9, 14, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ужгородської міської ради (пл. Поштова, буд. 3, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати Розпорядження Ужгородського міського голови за № 148-р від 28 вересня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади першого заступника міського голови у зв`язку із скороченням чисельності і штату працівників.

3. Поновити ОСОБА_1 на займаній до звільнення посаді першого заступника міського голови Ужгородської міської ради з 29 вересня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

СуддяД.В. Іванчулинець