Справа № 756/960/20
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 756/960/20 Суддя (судді) першої інстанції: Диба О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 16 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до Оболонського районного суду м.Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову від 09.01.2020 ГУ ДПС у м. Києві про накладення на позивачу адміністративного стягнення - штрафу у розмірі 3400,00 грн, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-15 КУпАП, а також закрити дану справу за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 16 лютого 2021 року позов задоволено частково, визнано протиправною та скасовано постанову ГУ ДПС у м.Києві від 09.01.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення - штрафу у розмірі 3400,00 грн, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-15 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-15 КУпАП закрито на підставі ст.38 КУпАП. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивачем допущено триваюче правопорушення - не здійснення переходу на обов`язкове приймання спеціальних засобів для здійснення розрахунків за надані послуги, яке було допущено в період з 2016 по 2019 роки і не було припинено, а тому строк для притягнення до відповідальності обчислюється з дня його виявлення.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавала. В суді першої інстанції її позиція обґрунтовувалась тим, що позивач не уповноважена здійснювати і контролювати відповідні фінансові операції, тому не може бути притягнута до відповідальності за недотримання порядку їх здійснення, при цьому оскаржувана постанова була винесена поза межами строку, визначеного ст.38 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження та відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантину на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 27.12.2019 посадовою особою відповідача складено протокол №651 про адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного бухгалтера ПТ «Чесний Ломбард», вчинила порушення порядку проведення готівкових розрахунків, а саме: не забезпечує можливість проведення розрахунків за продані товари із використанням спеціальних платіжних засобів (відсутні термінали), чим порушено п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.09.2010 за №878 «Про здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням спеціальних платіжних засобів» (а.с.15-16).

У протоколі зазначено, що порушення зафіксоване в Акті документальної планової виїзної перевірки від 27.12.2019 №64/26-15-05-10-02 та вчинено 27.12.2019 о 13 год. 00 хв. ПТ «Чесний Ломбард» за адресою: м. Київ, Голосіївський р-н, вул. Козацька, 118. Відповідальність за таке правопорушення передбачена ч.1 ст. 163-15 КУпАП.

09.01.2020 заступником начальника ГУ ДПС у м.Києві винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення відповідно до ч.1 ст.163-15 КУПАП у розмірі 3400,00 грн за порушення п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.09.2010 за №878 «Про здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням спеціальних платіжних засобів» (а.с.17-18).

Вважаючи вказану постанову про накладення адміністративного стягнення протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що контролюючим органом прийнято оспорювану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення поза межами строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, постановою Кабінету Міністрів України від 29.09.2010 за №878 «Про здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням спеціальних платіжних засобів».

В силу ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.163-15 КУпАП порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів - тягне за собою накладення штрафу на фізичну особу - підприємця, посадових осіб юридичної особи від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Законом України від 18.09.2012 №5284 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо функціонування платіжних систем та розвитку безготівкових розрахунків» внесено зміни до деяких законодавчих актів відносно функціонування платіжних систем і розвитку безготівкових розрахунків.

Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на вільне використання електронних платіжних засобів з урахуванням режиму роботи і обов`язкових для продавця (виконавця) форм (видів) розрахунків, встановлених законодавством України. При цьому забороняється обмежувати використання електронних платіжних засобів, якщо згідно із законодавством продавець (виконавець) зобов`язаний приймати їх до сплати.

Відповідно до п.14.7 ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» торгівці, які здійснюють підприємницьку діяльність у сфері продажу товарів, громадського харчування та послуг та які відповідно до закону повинні використовувати реєстратори розрахункових операцій, зобов`язані забезпечити можливість здійснення держателями спеціальних платіжних засобів розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням цих спеціальних платіжних засобів (як мінімум трьох міжнародних та/або внутрішньодержавних платіжних систем). Умови переведення торгівців на обов`язкове приймання спеціальних платіжних засобів в оплату за продані ними товари (надані послуги), винятки щодо виконання таких розрахунків окремими категоріями торгівців визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.09.2010 за №878 «Про здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням спеціальних платіжних засобів» установлено, що суб`єкти господарювання, які провадять діяльність у сфері продажу товарів, громадського харчування та послуг і які відповідно до закону використовують реєстратори розрахункових операцій, повинні здійснити перехід на обов`язкове приймання спеціальних платіжних засобів для здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги):

до 1 липня 2011 р. - суб`єкти господарювання (крім суб`єктів малого підприємництва), які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення понад 100 тис. осіб;

до 31 грудня 2011 р.: - суб`єкти малого підприємництва, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення понад 100 тис. осіб; - суб`єкти господарювання, включаючи суб`єкти малого підприємництва, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення від 25 до 100 тис. осіб.

Кількість платіжних терміналів повинна становити не менше ніж 50 відсотків кількості реєстраторів розрахункових операцій, а у разі наявності одного реєстратора розрахункових операцій суб`єкт господарювання зобов`язаний забезпечити приймання спеціальних платіжних засобів.

Відповідно до п.2 вказаної Постанови звільняються від обов`язку встановлювати термінали для розрахунків електронними банківськими картками заклади громадського харчування закритого типу, які обслуговують відповідний контингент споживачів (студентів, військових, учнів, працівників промислових підприємств), підприємства торгівлі з торгівельною площею до 20 кв. м (крім автозаправних станцій), а також суб`єкти господарювання, що здійснюють діяльність у населених пунктах з кількістю мешканців менше 25 тис. осіб. Не поширюється цей обов`язок також на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері продажу товарів, громадського харчування та послуг і не використовують реєстратори розрахункових операцій згідно діючого законодавства.

Всі інші суб`єкти господарювання відповідно до нової редакції п.14.19 ст.14 Закону України «Про платіжні системи і переказ грошових коштів в Україні» зобов`язані забезпечити можливість здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням електронних платіжних засобів. При цьому розрахунки повинні здійснюватись за допомогою не менше ніж трьох платіжних систем (Національна система масових електронних платежів (НСМЕП), VISA, MasterCard).

Колегія суддів звертає увагу, що ч.1 ст.163-15 КУпАП передбачає притягнення до адміністративної відповідальності за недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Тобто, диспозиція вказаної статті визначає відповідальність за не виконання обов`язку з прийняття спеціальних платіжних засобів згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 29.09.2010 за №878, який проявляється у формі відмови покупцю в прийнятті відповідного спеціального (електронного) платіжного засобу, внаслідок чого такий суб`єкт господарювання може бути притягнений до відповідальності за ч.1 ст.163-15 КУпАП.

Отже, визначене у ч.1 ст.163-15 КУпАП правопорушення, яке інкриміноване позивачу, передбачає вчинення дії у формі відмови покупцю в прийнятті спеціального (електронного) платіжного засобу, що свідчитиме про не забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, а тому колегія суддів відхиляє посилання апелянта, що визначене у вказаній статті правопорушення є триваючим.

З матеріалів справи вбачається, що наказом ГУ ДПС у м. Києві №2669 від 01.11.2019 було призначено проведення документальної планової виїзної перевірки ПТ «Чесний Ломбард», ТОВ «Маст» і Компанія» щодо дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2016 року по 30.09.2019, за результатом якої складено Акт від 27.12.2019 №64/26-15-05-10-02 (а.с.46-51), в якому зазначено, що ПТ «Чесний Ломбард» провадить діяльність у сфері інших видів кредитування та використовує належним чином зареєстровані, опломбовані в установленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій. Проте підприємство не здійснило перехід на обов`язкове приймання спеціальних платіжних засобів для здійснення розрахунків за надані послуги.

Таким чином, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з не переходом на обов`язкове приймання спеціальних платіжних засобів для здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) по всіх 56 РРО, яке встановлено за період з 01.10.2016 по 30.09.2019.

Разом з тим, перевірка за період з 01.10.2019 по 27.12.2019 (дата складання акту перевірки, протоколу про адміністративне правопорушення та встановлена контролюючим органом дата вчинення правопорушення) відповідачем не проводилась, тобто ним не перевірялась відсутність використання терміналів за місцем розташування РРО станом на 27.12.2019, внаслідок чого відповідач не міг встановити факт вчинення 27.12.2019 позивачем дій щодо недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Будь-яких доказів того, що 27.12.2019 покупцю послуг ПТ «Чесний Ломбард» було відмовлено в прийнятті спеціального (електронного) платіжного засобу матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Як вбачається зі змісту ст.38 КУпАП, початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень. Проте норми КУпАП не містять визначення поняття «триваюче правопорушення».

Разом з тим, «триваючими» визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, що визначені у ст.163-15 КУпАП правопорушення є разовими правопорушенням, оскільки не мають триваючого характеру й завершується у момент вчинення відповідної дії, зокрема у постановах від 24.01.2019 у справі №203/28/17, від 18.12.2019 у справі №158/286/17 та від 19.05.2020 у справі №404/1794/16-а.

Проаналізувавши обставини справи та юридичний склад правопорушення, вчиненого позивачем, суд дійшов висновку, що недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів в частині використання терміналу, зокрема, відмова у прийнятті спеціального (електронного) платіжного засобу, яка мала наслідком здійснення розрахунку без застосування терміналу, є разовим правопорушенням, оскільки таке правопорушення не має триваючого характеру й завершується у момент здійснення розрахунку.

Таким чином, оскільки контролюючим органом прийнято оспорювану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення поза межами строку, передбаченого ст.38 КУпАП (який з урахуванням періоду, за який проводилась перевірка, розпочався 30.09.2019), а саме - 09.01.2020, така постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч. 1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, відповідач не виконав свого обов`язку щодо доведення належними та допустимими доказами факту вчинення 27.12.2019 позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.163-15 КУПАП.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч.1 ст.163-15 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення, що відповідає положенням п.3 ч.3 ст.286 КАС України.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 16 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Текст постанови виготовлено 09 червня 2021 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма