Справа № 640/738/21
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 року м. Київ № 640/738/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві

про визнання протиправним, скасування вимоги

УСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач) в якому просить суд скасувати податкову вимогу від 10 листопада 2020 року № Ф-40610-10.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем помилково подано податкову звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску як від особи, яка провадить незалежну професійну діяльність замість звіту від фізичної особи - на спрощеній системі оподаткування замість Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску як за «фізичну особу на спрощеній системі оподаткування» з нарахованим єдиним внеском в сумі 11 016,72 грн, у зв`язку із чим виникла заборгованість.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

У відзиву відповідач просить суд відмовити у задоволенні позов, з огляду на правомірність винесення податкової вимоги 10 листопада 2020 року № Ф-40610-10.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 05.12.2018 року, номер запису: 2 020808. Відповідно до даних з реєстру платників єдиного податку з 01 січня 2019 року знаходиться на обліку в ГУ ДПС у м. Києві, ДПІ у Печерському районі як платник єдиного податку II групи.

19 лютого 2020 року позивачем було складено та подано до органів доходів і зборів звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску як від особи, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Позивач зазначає, що помилково ним направлено звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску як від особи, яка провадить незалежну професійну діяльність замість звіту від фізичної особи - на спрощеній системі оподаткування.

02 червня 2020 року позивачем подано новий Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску як за «фізичну особу на спрощеній системі оподаткування» з нарахованим єдиним внеском в сумі 11 016,72 грн. Вказана сума була сплачена позивачем в повному обсязі та в строки, встановлені чинним законодавством.

Суд зазначає, що вищезазначені обставини не заперечується відповідачем, жодних доказів на їх спростовування податковим органом не подано.

18 листопада 2020 року позивачем було отримано від Головного управління Державної податкової служби у м. Києві Вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № Ф-40610-10 від 10 листопада 2020 року.

23 листопада 2020 року, позивач оскаржив Вимогу в порядку адміністративного оскарження до Державної податкової служби України.

За результатом адміністративного оскарження, рішенням ДПС України від 10 грудня 2020 року № 34728/6/99-00-06-03-01-06 вимогу залишено без змін, скаргу позивача без задоволення.

Матеріали справи свідчать, що в зв`язку з помилковим поданням Звіту як від особи, що провадить незалежну діяльність в електронному кабінеті платника та в інтегрованій картці платника податків виникла заборгованість на 30 квітня 2020 року в розмірі 111 053,69 грн.

На підставі цих даних Відповідачем було сформовано Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-40610-10 від 21.05.2020 року, на яку позивачем до ДПС України подано Скаргу від 11 червня 2020 року. За результатами розгляду скарги 01 липня 2020 року ДПС України прийнято Рішення № 20567/6/99-00-06- 03-01-06, яким Вимогу залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до п. 56.10 ст. 56 Податкового кодексу України та ст.ст. 159-161 Кодексу адміністративного судочинства Позивачем 06 серпня 2020 року було подано позовну заяву про визнання протиправною та скасування Вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-40610-10 від 21.05.2020 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду по справі № 640/18168/20 від 20 серпня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі.

Станом на момент розгляду скарги, рішення у справі № 640/18168/20 не прийнято.

Не погоджуючись із вказаною вимогою від 10 листопада 2020 року, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Надаючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України №2464-VI. Норми вказаного Закону у даному рішенні застосовуються у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктами 1, 2, 4 частини 2 статті 6 Закону України №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний: 1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; 2) вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; 4) подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Пунктом 1 частини 10 статті 9 Закону України №2464-VI встановлено, що днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (частина 11 статті 9 Закону України №2464-VI).

З аналізу викладених положень вбачається, що у разі несплати, несвоєчасної сплати чи сплати не у повному обсязі єдиного внеску контролюючий орган застосовує до платника податків фінансові санкції.

Судом встановлено, що згідно даних інтегрованої картки платника податків, станом на 31 жовтня 2020 року, сума заборгованості становить 110948,78 грн, яка виникла внаслідок несплати зобов`язання зі сплати єдиного внеску, самостійно визначеного позивачем у звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 року від 19 лютого 2020 року № 12104304. Саме на підставі цих даних відповідачем складено та направлено позивачу податкову вимогу від 10 листопада 2020 року № Ф-40610-10.

Аналогічні висновки зазначені в рішення ДПС України від 10 грудня 2020 року № 34728/6/99-00-06-03-01-06.

Судом встановлено, що не спростовано відповідачем, що 02 червня 2020 року позивачем подано новий Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску як за «фізичну особу на спрощеній системі оподаткування» з нарахованим єдиним внеском в сумі 11 016,72 грн. Вказана сума була сплачена позивачем в повному обсязі та в строки, встановлені чинним законодавством.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, врегульована Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 р. № 449.

Відповідно до п. 1 розділу VI Інструкції № 449, до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Згідно п. 2 розділу VI Інструкції № 449, у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Пунктом 3 розділу VI Інструкції № 449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції (до яких належать також і фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування), протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

За вимогами п. 4 розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Проаналізувавши вищевикладені вимоги, суд приходить до висновку про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі, в тому числі, даних інформаційної системи фіскального органу у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Матеріали справи свідчать, що спірна податкова вимога від 10 листопада 2020 року сформована на підставі самостійно визначеного позивачем у звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 20019 року від 19 лютого 2020 року № 12104304.

Натомість, позивачем підтверджено, що вищезазначений звіт подано помилково, відповідну помилку виправлено 02 червня 2020 року шляхом подання нового Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску як за «фізичну особу на спрощеній системі оподаткування» з нарахованим єдиним внеском в сумі 11 016,72 грн. Вказана сума була сплачена позивачем в повному обсязі та в строки, встановлені чинним законодавством.

Крім цього, матеріали справи свідчать, що 10 червня 2020 року позивачем подано заяву про проведення невиїзної перевірки фінансово-господарської діяльності у зв`язку з помилковим поданням звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб.

Листом ГУ ДПС у місті Києві від 23 червня 2020 року № 28586/ФОП/26-15-42-04-27 позивача повідомлено про необхідність звернення до Головного управління ДПС у місті Києві із заявою про зняття актуальності невірно поданої звітності за 2019 рік та після її анулювання перездати Звіт дотримуючись норм Порядку № 435.

Листом ДПС України від 22 грудня 2020 року позивача повідомлено, що для усунення порушень ДПС підготовлено лист до ПФУ щодо надання можливості повторного подання Звіту.

В свою чергу, позивачем подано копію звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску як за «фізичну особу на спрощеній системі оподаткування» з нарахованим єдиним внеском в сумі 11 016,72 грн, відповідно до квитанції № 2, звіт прийнято 02 червня 2020 року.

З огляду на наведене, на помилковість подання звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску як від особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, з урахуванням подальших звернень позивача до ДПС України та самостійне виправлення помилкового звіту шляхом подання нового звіту за 2019 рік, враховуючи статус неузгодженості податкового боргу, суд вважає за необхідним скасувати податкову вимоги від 10 листопада 2020 року.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність винесення оскаржуваної вимоги, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкову вимогу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 10 листопада 2020 року № Ф-40610-10.

3. Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1109 (тисячу сто дев`ять) гривень 49 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, )

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова