Справа № 420/3242/21
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3242/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенка А.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправними та скасування наказу та податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС в Одеській області № 5353 від 08.07.2019 року про проведення документальної невиїзної перевірки ОСОБА_1 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 23 вересня 2019 року № , № , № .

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем 29.08.2019 року складено акт №1745/15-32-13-05/ НОМЕР_1 про результати документальної невиїзної перевірки з питань достовірності повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 року. В акті перевірки зазначено, що вона проводилась на підставі наказу №5353 від 08.07.2019 року, який позивачу не надавався. На підставі акту перевірки відповідачем 23 вересня 2019 року складено податкові повідомлення-рішення №, №, № на суму 225 656,94 грн., 16 981,36 грн., 170,00 грн.

Позивач вважає наказ №5353 від 08.07.2019 року та податкові повідомлення-рішення від 23 вересня 2019 року №, №, № такими, що не відповідають Податковому кодексу України, оскільки складені з порушенням строку, передбаченому для проведення перевірки, а відтак підлягають скасуванню.

07.05.2021 року за вх. № 23072/21 від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що на підставі пп.20.1.4 п.20.1. ст.20, пп.78.1.2 п.78.1 .ст.78, п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України, відповідно до наказу від 08.07.2019 №5353 про проведення документальної невиїзної перевірки, виданого Головним управлінням ДФС в Одеській області, проведено документальну невиїзну перевірку з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів платником податків фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 року по 31.1.2.2015 рік. Відповідно до ст.72 Кодексу для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла від платників податків та податкових агентів, органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та Національного банку України, банків, інших фінансових установ, від органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів, за наслідками податкового контролю, а також інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства, зокрема відомості декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та/або добровільно чи за запитом надано органу ДФС в установленому законом порядку. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи ДФС завдань та функцій. Відповідно до наявної податкової інформації ОСОБА_1 протягом 2015 року отримував доходи, які згідно з Кодексом підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податків в річній декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації). Згідно бази даних Єдиного Державного реєстру фізичних осіб ОСОБА_1 отримав у 3 кварталі 2015 року дохід у вигляді додаткового блага за ознакою доходу « 126» та порушуючи пп.49.18.4 ст.49 Податкового кодексу України, не надав до контролюючого органу, в якому перебуває на обліку, податкову декларацію про майновий стан і доходи за результатами 2015 року по строку подання до 01.05.2016 року.

Заяви чи клопотання від сторін.

13.05.2021 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

31.05.2021 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Процесуальні дії, вчинені судом.

Ухвалою суду від 19.04.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено судове засідання на 13.05.2021 року о 10.30 год.

13.05.2021 року відкладено підготовче на 31.05.2021 року о 12.00 год.

31.05.2021 року учасники справи до суду не прибули, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином та своєчасно, що підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням викладеного суд вирішив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Обставини справи.

09.07.2015 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено договір про припинення зобов`язань за кредитним договором №014/0018/85/85678 від 12.11.2007 року (а.с. 46-47).

Відповідно до пункту 2 цього Договору сторони дійшли згоди, що з дати його укладення боргові зобов`язання за кредитним договором припиняються внаслідок прощення боргу.

Як зазначено в пункті 1 цього Договору до складу заборгованості в загальному розмірі 1 693 829,91 грн. входили:

- основна сума боргу (неповернутого кредиту) - 906 281,73 грн.;

- проценти за користування кредитом у розмірі - 138 245,45 грн.;

- пеня за порушення строків повернення заборгованості за кредитним договором в розмірі - 649 302,73 грн.

Пунктом 5 означеного Договору від 09.07.2015 року обумовлено, що Позичальник, вважається повідомленим відповідно до пп. п.п.164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України про анулювання (прощення) боргових зобов`язань та про те, що сума анульованих (прощених) боргових зобов`язань буде включена Кредитором до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь Позичальника за підсумками звітного періоду, в якому боргові зобов`язання було анульовано/прощено (а.с. 46).

27.11.2018 року ГУ ДФС в Одеській області направив запит за вих. № 11591/9/15-32-51-07-08 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» щодо надання інформації про повідомлення платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення про анулювання (прощеного) боргу; договір про прощення (анулювання) заборгованості за кредитом; інформацію про прощення (анулювання) заборгованості за кредитом по ОСОБА_1 (а.с.44).

12.12.2018 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» листом № 4-2/1330 повідомило ГУ ДФС в Одеській області, що банком громадянину ОСОБА_1 було нараховано дохід у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитом (а.с.45).

08.07.2019 року ГУ ДФС в Одеській області видано наказ № 5353 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 , на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України та довідкової записки начальника управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в Одеській області, з питань дотримання податкового законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 рік, тривалістю 10 робочих днів з 19.08.2019 року (а.с.42).

10.07.2019 року ГУ ДФС в Одеській області видано повідомлення №1295/13-05 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено акт №1745/15-32-13-05/ НОМЕР_2 від 29.08.2019 (а.с.7-16). За результатами перевірки контролюючий орган дійшов висновку про такі порушення:

- пп.49.18.4 п. 49.18 статті 49, пп.176.1 «в» ст.176, п. 179.1 ст.179 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено не надання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік по строку 01.05.2016 року;

- п.п. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, пп.167.1 ст.167, пп.168.2.1 п.168.2 ст.168, пп.179.7 ст.179 Податкового кодексу України, у результаті чого не сплачено податок на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті за результатами річного декларування, у розмірі 180 525,546 грн.;

- пп.1.2, п.1.4, п.1.5, пп.1.6 п.16 № підрозділу 10 розділу ХХ, ст.163, пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.168.4 ст.168, пп.168.2.1 п.168.2 ст.168 Податкового кодексу України донараховано військового збору у розмірі 13 585,09 грн.

На підставі висновків акта перевірки №1745/15-32-13-05/ НОМЕР_2 від 29.08.2019 ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 23.09.2019 року, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в розмірі 225 656,94 грн. в тому числі за основним платежем у сумі 180 525,55 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 45 131,39 грн. (а.с. 4);

- № від 23.09.2019 року, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: військовий збір в розмірі 16 981,36 грн. в тому числі за основним платежем у сумі 13 585,09 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 3396,27 грн. (а.с. 5);

- № від 23.09.2019 року, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170,00 грн. (а.с. 6).

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який також визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За приписами підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно із пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підстави для проведення документальної позапланової перевірки визначені в пункті 78.1 статті 78 ПК України.

Відповідно до пункту 79.1 статті 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

В силу пункту 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Згідно з п.п.163.1.1, 163.1.2 п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абз.2 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України, загальний оподатковуваний дохід будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.п.14.1.47 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, додаткові блага це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV Податкового кодексу України).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України є вичерпним.

Так, відповідно до пп.«д» п.п.164.2.17 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 01.01.2015 року), до оподатковуваного доходу включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з пп.«б» п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.

Відповідно до п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Водночас, відносини, які виникають поміж банком і клієнтом із питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами та регулюються актами цивільного законодавства України.

Частиною 1 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.605 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Висновки суду.

Щодо визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС в Одеській області № 5353 від 08.07.2019 року про проведення документальної невиїзної перевірки ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Виконання умов статті 79 ПК України надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду перевірки. Реалізація такого права за відсутності обов`язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.

Сам вид перевірки (позапланова невиїзна), без надання платнику податків права на подання відповідних пояснень та документів, що стосуються предмету перевірки, позбавляє контролюючий орган можливості об`єктивно здійснити аналіз законності діяльності такого платника й дійти обґрунтованих висновків стосовно податкового правопорушення.

Разом з цим, незважаючи на проголошену пунктом 79.3 статті 79 ПК України необов`язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 названого Кодексу.

При цьому, відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Аналізуючи наведені норми чинного законодавства слід зробити висновок, що з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України щодо пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Таким чином, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб саме до її початку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.01.2018р. у справі № 1570/7146/12, від 06.03.2018р. у справі № 805/2307/17-а, від 05.05.2018р. справа № 810/3188/17, від 02.05.2018р. справа № 804/3006/17, висновки яких суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Також, у постановах Верховного Суду України від 27.01.2015 у справі № 21-425а14 та від 09.02.2016 у справі № 826/5689/13-а визначено наступну правову позицію: "нормами ПК, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої."

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказ Головного управління ДФС в Одеській області № 5353 від 08.07.2019 року про проведення документальної невиїзної перевірки та повідомлення №1295/13-05 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, направлялись ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 .

Однак, як вбачається з матеріалів справи позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Пункт 42.2 статті 42 ПКУ передбачає, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 до проведення перевірки не був ознайомлений з наказом про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, тобто ГУ ДФС в Одеській області не виконано вимог п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України.

За таких умов відповідач не мав права розпочинати проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 .

Також, суд зазначає, що відповідно до п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

Згідно з відомостями Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та отриманих податків ОСОБА_1 , податковим агентом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відносно позивача подано форму 1 ДФ із зазначенням суми доходу у розмірі 906 281,73 грн. у 3 кварталі 2015 року (а.с.17-18).

Таким чином, Головному управлінні ДФС в Одеській області було відомо про суму отриманого доходу позивачем з жовтня 2015 року, строк подання декларації до 01.05.2016 року, однак перевірку проведено в липні 2019 року, тому прийняте рішення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 , оформлене наказом Головного управління ДФС в Одеській області № 5353 від 08.07.2019 року є протиправним та прийняте з порушенням норм податкового законодавства.

Щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Одеській області від 23 вересня 2019 року № , № , № , суд зазначає наступне.

Зміст наведених вище норм дає підстави для висновку про те, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми боргу.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує доход платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом із тим, проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку. Нарахування ж пені та штрафів є засобом забезпечення виконання основного зобов`язання (у даному випадку, позичальника перед банком щодо виконання грошових зобов`язань) і також не є доходом у визначеному вище контексті. Тому, прощення (анулювання) штрафних санкцій боржника за рішенням банківської установи не призводить до дотримання платником податків додаткового блага.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

Наведене підтверджується змінами, які внесені до законодавства, зокрема, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» від 09.04.2015 року №321-VIII, який набрав чинності 07.05.2015 року, редакція п.п.165.1.55 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України була доповнена абз.2, у зв`язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Відтак, база оподаткування повинна визначатись лише зі суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування процентів, пені та штрафів.

У зв`язку з цим, за встановлених у даній справі обставин, анулювання (прощення) кредитором суми заборгованості в загальному розмірі 906 281,73 грн., яка включала в себе як основну заборгованість за кредитом (його тіло), так і заборгованість по нарахованим процентам за користування кредитом, а також пеню за несвоєчасне погашення кредиту, не свідчить про отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага за 2015 рік у розмірі 906 281,73 грн. та заниження ним податку на доходи фізичних осіб у розмірі 225 656,94 грн., а тому, визначення позивачу розміру грошового зобов`язання оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями є необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в загальній сумі 4450,12 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією № 2267-4295-2317-0319 від 17.03.2021 року.

Отже, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області.

Керуючись ст.ст. 6, 72-73, 77, 132, 139, 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправними та скасування наказу та податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС в Одеській області № 5353 від 08.07.2019 року про проведення документальної невиїзної перевірки ОСОБА_1 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 23 вересня 2019 року № , № , № .

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ ВП 44069166) судовий збір у розмірі 4450 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят) гривень 12 копійок.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Бутенко А.В.