Справа № 640/1345/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1345/20 Суддя першої інстанції: Костенко Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Кобаля М.І., Лічевецького І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на прийняте за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Проджектор» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Проджектор» (далі - Позивач, ТОВ «Проджектор») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ДПС у м. Києві) про:

- визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДПС у м. Києві від 27.12.2019 року;

- зобов`язання ГУ ДПС у м. Києві вчинити дії щодо відновлення реєстрації ТОВ «Проджектор» як платника єдиного податку з 31.12.2019 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.02.2021 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки матеріалами справи спростовується наявність у ТОВ «Проджектор» впродовж двох послідовних кварталів податкового боргу з огляду на неузгодженість грошових зобов`язань, то у ГУ ДПС у м. Києві були відсутні підстави для прийняття оскаржуваного рішення, що має своїм наслідком його скасування із покладенням на контролюючий орган обов`язку з відновлення товариства в реєстрі платників єдиного податку з 31.12.2019 року. Водночас суд зауважив, що положеннями ПК України не вимагається проведення перевірки як передумови для прийняття рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Свою позицію обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення було прийнято на підставі положень п. 299.10 ст. 299 ПК України, який не передбачає проведення перевірки та складання за її результатами акту. Окремо наголошує, що документально підтверджена наявність на перше число місяця протягом двох послідовних кварталів податкового боргу у Позивача є самостійною і безумовною підставою для прийняття рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та здійснено заміну ГУ ДПС у м. Києві () правонаступником - ГУ ДПС у м. Києві ().

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Проджектор» просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що твердження ГУ ДПС у м. Києві про наявність у підприємства податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів є безпідставним, оскільки неузгодженість грошового зобов`язання нівелює можливість стверджувати про набуття останнім статусу податкового боргу. Окремо наголошує, що Апелянтом не було враховано передбачений п. 299.11 ст. 299 ПК України порядок реалізації повноважень, наданих п. 299.10 ст. 299 ПК України, а тому відсутність акту перевірки унеможливлює прийняття рішення про анулювання реєстрації особи платником єдиного податку.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2021 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, ТОВ «Проджектор» перебуває на обліку ГУ ДПС у м. Києві та з 19.07.2017 року зареєстровано платником податків третьої групи.

Матеріали справи свідчать, що 27.12.2019 року Відповідачем у зв`язку з наявністю у Позивача податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів відповідно до абз. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 та абз. 3 п. 299.10 ст. 299 ПК України прийнято рішення про виключення останнього з реєстру платників єдиного податку з 31.12.2019 року (а.с. 47).

Судом першої інстанції поряд з іншим встановлено, що 29.03.2019 року в інтегрованій картці платника (далі - ІКП) відображено інформацію:

- про збільшення переплати Позивача на 133 545,00 грн. відповідно до платіжного доручення від 28.03.2019 року №511;

- про нарахування штрафних санкцій у сумі 28 932,20 грн. відповідно до податкового повідомлення-рішення від 12.03.2019 року №;

- про зменшення переплати на 28 932,20 грн. (а.с. 50-51).

Відтак, ГУ ДПС у м. Києві здійснив 29.03.2019 року нарахування ТОВ «Проджектор» штрафних санкцій у сумі 28932,20 грн. і їх погашення за рахунок наявної у Позивача переплати. У подальшому, після подання товариством розрахунку з ПДВ за березень 2019 року від 18.04.2019 року № (а.с. 49), як зазначено судом першої інстанції, наявної переплати не вистачило для погашення нарахованого податкового зобов`язання, що призвело до виникнення станом на 30.04.2019 недоїмки у сумі 28 931,20 грн.

Поряд з іншим, судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2019 року відкрито провадження у справі №640/5086/19 за позовом ТОВ «Проджектор» до ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 12.03.2019 року №.

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз положень ст. ст. 56, 298, 299 Податкового кодексу України, Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року №422 (далі - Порядок №422), суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на прийняття оскаржуваного рішення без належних на те правових підстав за відсутності у Позивача податкового боргу. При цьому судом відхилено посилання Позивача на правові позиції Верховного Суду щодо неможливості прийняття рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку на підставі п. 299.10 ст. 299 ПК України без проведення перевірки.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений статтею 299 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до пп. 3 п. 299.10 ст. 299 ПК реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

У свою чергу, згідно абз. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Як було встановлено раніше, за твердження контролюючого органу, за підприємством на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів в останній день другого із двох послідовних кварталів, починаючи з 30.04.2019 року по 01.12.2019 року обліковувався податковий борг з податку на додану вартість в сумі 28 391,20 грн. Указаний борг, як свідчать дані ІКП, виник у ТОВ «Проджектор» згідно податкового повідомлення-рішення від 12.03.2019 року № про застосування штрафних санкцій на суму 28 392,20 грн. Частина штрафних санкцій була погашена ГУ ДПС у м. Києві за рахунок переплати ТОВ «Проджектор» у розмірі 1 грн., а відтак сума у розмірі 28 391,20 грн. обліковувалася контролюючим органом в ІКП в якості податкового боргу.

Проте, як вірно підкреслено судом першої інстанції, згідно абзаців 1, 4 пункту 56.18 статті 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, надані Позивачем копії позовної заяви від 22.03.2019 року (а.с. 9-11) та ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2019 року про відкриття провадження у справі №640/5086/19 за позовом ТОВ «Проджектор» до ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 12.03.2019 № (а.с. 12-13) підтверджують, що грошове зобов`язання у сумі 28 932,20 грн., визначене у податковому повідомленні-рішенні від 12.03.2019 року №, станом на 30.04.2019 року, а також упродовж періоду з 01.07.2019 року по 01.12.2019 року було неузгодженим.

Відповідно до п. п. 1, 2 гл. 4 розд. V Порядку №422 відображенню в інформаційній системі органів ДФС підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.

Такими матеріалами є, зокрема, ухвала суду про відкриття провадження.

На підставі інформації з інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, про початок/продовження процедури судового оскарження (ухвала суду про відкриття провадження) донарахована/зменшена сума вважається неузгодженою (статус податкового повідомлення-рішення/рішення/вимоги та рішення щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Оскаржується в судовому порядку»).

У разі внесення вказаної інформації:

до настання граничного строку сплати/зменшення - відповідні облікові показники (операції) в ІКП блокуються, а донараховані/зменшені суми не відображаються та не беруть участі у розрахунках;

після настання граничного строку сплати/зменшення - в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо виключення з обліку донарахованих/зменшених сум у зв`язку із запізненням надходження ухвали суду про порушення провадження у справі.

Матеріали справи свідчать, що 20.06.2019 року ТОВ «Проджектор» було надано ГУ ДФС у м. Києві докази судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 12.03.2019 року № (а.с. 23), у зв`язку з чим останнє просило відкоригувати суму ПДВ в ІКП на 28 932,20 грн. Разом з тим, Відповідач, ні після отримання ухвали суду від 08.04.2019 про відкриття провадження у справі №640/5086/19, ні після отримання листа Позивача від 18.06.2019 року №18/06, не вчинив жодних дій з виключення з ІКП неузгодженої суми грошового зобов`язання у розмірі 28 932,20 грн. та збільшення (відновлення) переплати на цю суму.

Крім того, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.06.2020 року у справі №640/5086/19, яке набрало законної сили 22.09.2020 року, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 12.03.2019 року № .

Отже, як вірно підкреслено судом першої інстанції, надана ГУ ДПС у м. Києві ІКП містить недостовірні відомості в частині виникнення у ТОВ «Проджектор» спірного податкового боргу у сумі 28 931,20 грн., оскільки фіксує інформацію про нарахування штрафних санкцій, що підлягала виключенню, тому цей доказ не підтверджує наявність визначених абз. 3 п. 299.10 ст. 299 та абз. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України підстав для прийняття оскаржуваного рішення.

Аналогічна за своїм змістом правова позиція у схожих правовідносинах за таких самих обставин висловлена Верховним Судом у постанові від 05.01.2021 року у справі № 826/48/16.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що при прийнятті рішення про анулювання реєстрації особи платником єдиного податку на підставі п. 299.10 ст. 299 ПК України законодавець не вимагає від контролюючого органу проведення перевірки, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Приписи п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України визначають, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Як було встановлено раніше, оскаржуване рішення №823/26-15-04-13-19 від 27.12.2019 року прийнято на підставі того, що Позивач має податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що підтверджується, за даними контролюючого органу, відомостями інтегрованої картки платника (а.с. 50-51). Водночас, колегія суддів звертає увагу, що передумовою прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку є проведення перевірки, висновки якої повинні бути викладені у відповідному акті.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів проведення контролюючим органом перевірки ТОВ «Проджектор» та складання акта про порушення вимог чинного законодавства, на підставі якого прийнято рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку.

У свою чергу, спірне рішення було прийняте ГУ ДПС у м. Києві на підставі даних інтегрованої картки платника, а не на підставі акта перевірки, як встановлено пунктом 299.11 статті 299 Податкового кодексу України, що вказує на те, що останнє прийняте всупереч порядку та без дотримання вимог спеціального законодавства, що свідчить про відсутність законних підстав для його прийняття та, відповідно, має наслідком скасування такого індивідуального акту.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.05.2020 року у справі №820/5346/17, від 19.11.2019 року у справі №200/5738/19-а, від 14.05.2019 року у справі №813/1373/16, від 24.01.2019 року у справі №813/1346/18.

До того ж колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що законодавець, наділяючи у п. 299.10 ст. 299 ПК України контролюючий орган повноваженнями з анулювання реєстрації платником єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за відповідним рішенням, у п. 299.11 ст. 299 ПК України визначив спосіб реалізації такого повноваження - прийняття такого рішення на підставі акта перевірки.

У контексті наведеного колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що помилкові висновки суду першої інстанції щодо особливостей застосування приписів п. 299.10 ст. 299 ПК України у взаємозв`язку з положеннями п. 299.11 ст. 299 цього ж Кодексу не вплинули на неправильне вирішення справи по суті

Надаючи оцінку обраному Окружним адміністративним судом міста Києва способу захисту порушеного права ТОВ «Проджектор», суд апеляційної інстанції зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15 та від 02.02.2016 року у справі №804/14800/14.

Відповідно до п. 299.1 ст. 299 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що оскільки матеріалами справи підтверджується правильність доводів Позивача щодо безпідставності прийняття Відповідачем рішення №823/26-15-04-13-19 від 27.12.2019 року про анулювання реєстрації платником єдиного податку, то повним, всебічним та об`єктивним способом відновлення порушеного права ТОВ «Проджектор» є зобов`язання ГУ ДПС у м. Києві відновити реєстрацію товариства в реєстрі платників єдиного податку з 31.12.2019 року.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді М.І. Кобаль

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови складено « 09» червня 2021 року.