Справа № 280/1264/21
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2021-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року Справа № 280/1264/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо переведення виплати пенсії ОСОБА_1 на поштове відділення та припинення виплати пенсії;

- зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з дати припинення та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок, відкритий у АТ КБ «Приватбанк».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.08.2016 їй поновлено виплату раніше призначеної пенсії, яка була призначено до виїзду ОСОБА_1 на постійне місце проживання за кордон до Ізраїлю, та її виплата проводилась через банківську установу ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк». Разом з тим, з вересня 2019 року виплату пенсії переведено на поштове відділення, у зв`язку із тим, що пенсія отримувалась за довіреністю більш ніж один рік, банк повідомив про це Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Водночас, позивачем не надано нову заяву до пенсійного органу на отримання її пенсії за довіреністю. За висновком відповідача, оскільки позивач не отримувала пенсію протягом 6 місяців підряд, то з 01.03.2020 виплата пенсії була призупинена. Вказано про те, що відповідач не мав права переводити виплату пенсії на поштове відділення за колишнім місцем проживання в Україні, усвідомлюючи, що вона не буде отримана позивачем, оскільки ОСОБА_1 не проживає на території України. Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернулась через свого представника до суду із цим позовом. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 31.03.2021 надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№18581), в якому зазначає, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду із цим позовом. По суті позовних вимог зазначає, що пунктом 16 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1596 від 30.08.1999, передбачено, що якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік, або не одержуються з поточного рахунку більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач подати нову заяву до органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 цього Порядку. У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначеному одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку. Оскільки ОСОБА_1 не одержувала пенсію з карткового рахунку більше як один рік, відповідно до пункту 16 постанови Кабінету Міністрів України №1596 її було переведено отримувати пенсію через національного оператора поштового зв`язку та у зв`язку з тим, що позивачем неотримувались пенсія протягом 6 місяців підряд, згідно із статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплату пенсії за рішенням територіального органу Пенсійного фонду припинено. Відповідач вважає, що Управління діяло правомірно та з урахуванням вимог чинного законодавства. Щодо поновлення виплати пенсії вказує на те, що обов`язковою умовою для поновлення виплати пенсії є подання заяви, яка подається пенсіонером особисто. У даному випадку позивач не подавав особисто заяву про поновлення пенсії, а представник позивача за довіреністю не відноситься до законних представників та не має права на подання заяви на поновлення пенсії замість позивача. За таких обставин, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 22.02.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

У встановлений строк позивач надав суду клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке суд задовольнив.

Так, ухвалою суду від 10.03.2021 звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за звернення до суду із даним позовом. Відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/1264/21 без виклику сторін.

Згідно зі статтею 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з частиною четвертою статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 14.03.2016 по справі №334/454/16-а, зміненою постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.08.2016, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Запоріжжя щодо відмови в поновленні ОСОБА_1 виплати пенсії за віком. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Запоріжжя поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за віком із перерахунком її розміру у передбаченому п.15 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 02.10.2012 року.

До вересня 2019 року позивач отримувала пенсійні виплати на рахунок, відкритий в ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк», проте з 01.01.2020 виплата пенсії відповідачем була переведена на поштове відділення.

Підставою для припинення виплати пенсії на банківський рахунок стало те, що позивачем на протязі 12 місяців не отримувалась пенсія, про що орган Пенсійного фонду повідомила банківська установа.

В подальшому, оскільки позивачем пенсія з поштового відділення не отримувалась на протязі 6 місяців, то виплата позивачу пенсії припинена.

Позивач, не погодившись з правомірністю припинення виплати пенсії, звернувся через свого представника з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Що стосується строку звернення до адміністративного суду слід зазначити про таке.

Згідно з частинами першою, другою статті 122 КАС України (позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частинами першою, другою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Частиною четвертою статті 123 КАС України передбачено, що якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду у постановах від 31.03.2021 по справа №240/12017/19 (адміністративне провадження №К/9901/15971/20) та від 26.05.2021 по справі №320/1778/20 (адміністративне провадження №К/9901/29264/20).

Судом встановлено, що виплата пенсії припинена з 01.03.2020, а 23.12.2020 представник позивача звернувся до Дніпровського відділу обслуговування громадян м.Запоріжжя (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою щодо роз`яснень підстав припинення виплати пенсії, на що отримав відповідь, викладену у листі від 30.12.2020 №0800-0205-8/70904.

Позивач звернулась до суду 15.02.2021, тобто в шестимісячний строк з дня отримання листа-відповіді Відділу обслуговування громадян №2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

У зв`язку з наведеним, враховуючи похилий вік позивача та віддаленість її місця проживання від України, а також подану представником позивача заяву щодо роз`яснення підстав виплати пенсії, суд вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Суд зазначає, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 47 Закону №1058-IV визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини другої статті 47 Закону №1058-IV, пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності.

Відповідно до заяви від 22.03.2016 позивач виявила бажання отримувати пенсійні виплати через ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк».

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 затверджено Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, який визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями (далі - органи Пенсійного фонду), головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі) в уповноважених банках (далі - Порядок №1596).

Відповідно до пункту 16 Порядку №1596, якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 цього Порядку.

У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.

Отже, чинним законодавством України встановлено певні особливості пов`язані із отриманням пенсії не особисто пенсіонером, у тому числі і через установи банку.

Так, під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області направило лист від 07.05.2019 №20.1.0.0.0/7-20190415/1953, в якому орган Пенсійного фонду повідомлено про те, що одержання пенсійний виплат ОСОБА_1 здійснювалось протягом останніх 12 місяців за довіреністю.

При цьому, з позовної заяви встановлено та не спростовано позивачем, що ОСОБА_1 на території України не проживає, а відповідно особисто не отримувала пенсійні виплати у банкоматах.

Також, судом встановлено, що на дату виникнення спірних правовідносин позивач після припинення виплати пенсії через установу банку не зверталась особисто та/або через представника до територіального органу Пенсійного фонду з заявою встановленої форми про поновлення виплати пенсії через установу банку, а тому суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно прийнято рішення про переведення виплати на відділення поштового зв`язку, як того вимагає пункт 16 Порядку №1596.

Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що з поштового відділення, позивачем та/або його повноважним(ми) представникам(ми) отримувались пенсійні виплати, що свідчить про наявність підстав для припинення виплати пенсії, відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону №1058-IV.

При цьому, суд зауважує на те, що позивач не зверталась на даний час за поновленням виплати пенсії, у тому числі і на банківський рахунок, а відповідно позивачем не було відмовлено у поновленні виплати пенсії з дати її припинення. Позивач має право у встановленому порядку у будь-який час звернутися до відповідача з питання поновлення виплати пенсії, а тому на даний час конституційне право на отримання пенсії не порушено.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатам розгляду адміністративної справи встановлено, що у даному випадку відповідач приймаючи рішення про припинення виплати пенсії через установу банку діяв обґрунтовано, а оскільки позивачі не зверталися за поновленням пенсії до відповідача, то вимоги про зобов`язання відповідача в судовому порядку поновити виплату пенсії є передчасними.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 10.06.2021.

Суддя Л.Я. Максименко