Справа № 620/3718/21
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2021-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2021 року м. Чернігів Справа № 620/3718/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури до Ріпкинської селищної ради Чернігівської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави 06.04.2021 (відповідно до дати поштового відправлення, вказаної на конверті) звернувся до суду з адміністративним позовом до Ріпкинської селищної ради Чернігівської області (далі селищна рада), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невжиття заходів з організації проведення робіт із винесення меж ландшафтного заказника загальнодержавного значення ''Замглай'' та закріплення їх в натурі (на місцевості);

- зобов`язати відповідача відповідно до вимог чинного законодавства забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж ландшафтного заказника загальнодержавного значення '' ІНФОРМАЦІЯ_1 '' та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Свої вимоги мотивує тим, що обласною прокуратурою в ході вивчення стану додержання законів при використанні об`єктів та територій природно-заповідного фонду виявлено факти порушення відповідачем законодавства в галузі охорони та використання об`єктів природно-заповідного фонду. Зокрема, протягом більш ніж 20 років селищною радою не вжито заходів щодо винесення меж ландшафтного заказника загальнодержавного значення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та не закріплено його межі в натурі (на місцевості), що в свою чергу унеможливлює його належне використання та зберігання, існує ймовірність використання даної території не за цільовим призначенням.

Ухвалою судді від 12.04.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також судом запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали надати відзив на позовну заяву або заяву про визнання позову.

У встановлений судом строк селищною радою подано відзив на позов, у якому вона позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні та зазначила, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язку органу місцевого самоврядування протягом певного строку забезпечити розробку землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду. Не передбачено такого строку і в охоронних зобов`язаннях. За наведених обставин, відповідач вважає, що селищна рада вправі самостійно вирішувати коли саме забезпечити розробку проекту землеустрою щодо організації встановлення меж ландшафтного заказника « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Також відповідач зазначив, що до розробки проекту землеустрою щодо ландшафтного заказника « ІНФОРМАЦІЯ_1 » зацікавлені особи можуть ознайомитись з інформацією про його межі, визначені в проекті створення.

Заступником керівника Чернігівської обласної прокуратури подано відповідь на відзив, у якій він свою правову позицію підтримав, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та зазначив, що відсутність технічної документації має негативний наслідок для відновлення рослинного та тваринного світу та території заповідного фонду «Замглай», колізійних ситуацій, які виникають при вирішення питань кваліфікації дій осіб за вчинення правопорушення (правильне визначення місця вчинення правопорушення є основою для розмежування адміністративної та кримінальної відповідальності). Так, за інформацією Державної екологічної інспекції у Чернігівській області лише у 2020 році на території заказника «Замглай» встановлено незаконну порубку дерев різних порід на суму майже півмільйона гривень. Лише після винесення меж в натурі можна буде встановити належність даної території до природно-заповідного фонду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов має бути задоволений у повному обсязі, враховуючи таке.

Судом встановлено, що Указом Президента України від 04.11.2000 №1207/2000 оголошено заказником загальнодержавного значення ландшафтний заказник «Замглай», площею 4428 га, переданий у відання Ріпкинської та Замглайської селищних рад, Ловинської сільської ради. Відповідно до Положення про ландшафтний заказник «Замглай», затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 05.02.2001 №27, заказник входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання (а.с. 11-13, 15-18).

Відповідно до Охоронних зобов`язань від 05.12.2000 №16/44-578 вказані ради, як землекористувачі (землевласники), взяли на себе зобов`язання, у тому числі, провести відмежування заповідного об`єкту в натурі, оформлення його природоохоронною наочністю, нанесення на планово-картографічні матеріали згідно статті 46 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» (а.с. 19-22).

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 №730-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Чернігівської області» Ріпкинська та Замглайська селищні ради, Ловинська сільська рада ввійшли до складу Ріпкинської селищної об`єднаної територіальної громади.

Разом з тим, відповідно до листа Департаменту екології та природних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації від 12.02.2021 №08-07/377 інформація про встановлення меж ландшафтного заказника « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на місцевості в натурі із закріпленням їх межовими знаками, оформлення на нього матеріалів землеустрою та передачі території цього заказника у користування або власність у Департаменті відсутня (а.с. 14).

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 17.03.2021 №10-25-0.2-1066/2-21 в Управління відсутня інформація про оформлені правовстановлюючі документи на ландшафтний заказник « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та встановлення зовнішніх меж його території. Проект землеустрою щодо організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду для внесення відомостей до Управління не надходив (а.с. 23-24).

Листом від 19.05.2021 за №380/0315 селищна рада підтвердила, що документація із землеустрою по встановленню меж заказника не розроблялася, його межі в натурі не встановлювалися. Також зазначено, що на даний час в бюджеті селищної ради не були передбачені кошти на розробку документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж в натурі на місцевості вказаного об`єкта. За результатами виконання дохідної частини бюджету згадане питання буде розглянуто (а.с. 25).

Вважаючи, що бездіяльність відповідача щодо невжиття заходів по винесенню меж ландшафтного заказника загальнодержавного значення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » унеможливлює його належну охорону, збереження у природному стані унікальних ландшафтів та реліктової рослинності, у зв`язку із чим порушуються інтереси держави, заступник Чернігівської обласної прокуратури звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді.

Право на звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачене статтями 2, 23 Закону України «Про прокуратуру» та статтею 53 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави.

Обираючи форму представництва, прокурор визначає, у чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту.

Згідно із частиною четвертою статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У даному випадку, охоронюваний законом інтерес полягає у необхідності відновлення та захисту порушених інтересів держави, які полягають у неухильному дотриманні режиму охорони та використання об`єкта природно-заповідного фонду.

При цьому, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №159, Державні управління охорони навколишнього природного середовища в областях (територіальні органи Мінприроди України) припинили виконання своїх повноважень з 17.05.2013, без правонаступника. Таким чином, у зв`язку з ліквідацією вказаних суб`єктів владних повноважень відсутні органи державної влади, уповноважені реагувати на порушення законодавства у сфері організації, охорони та використання природно-заповідного фонду.

Відповідно до частини першої статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, в тому числі: в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення (частина перша статті 19 Земельного кодексу України).

Згідно статті 43 Земельного кодексу України та частини першої статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Статтею 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд» визначено, що до природно-заповідного фонду України належать: природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.

Кореспондуюча норма закріплена в статті 44 Земельного кодексу України.

При цьому, за правилами статті 45 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Статтею 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд» передбачено, що рішення про створення природних заповідників, національних природних парків, а також щодо інших територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення приймаються Президентом України.

Території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.

Судом встановлено, що ландшафтний заказник загальнодержавного значення « ІНФОРМАЦІЯ_1 », оголошений таким Указом Президента України від 04.11.2000 №1207/2000, відповідно до Положення входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання. Землекористувачем (землевласником) заказника на даний час є Ріпкинська селищна рада.

Відповідно до частини першої статті 79, частини першої статті 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду (частина четверта статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд»).

Відповідно до абзаців 11, 15 частини першої статей 1, 2 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Згідно із пунктом «в» частини першої статті 2 Закону України «Про землеустрій» землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико- культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

В пункті «г» частини першої статті 20 Закону України «Про землеустрій» вказано, що землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути).

Згідно із пунктом «в» частини першої статті 25 вказаного Закону видами документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єкті.

Частиною першою статті 47 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою:

а) збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу;

б) створення місць для організованого лікування та оздоровлення людей, масового відпочинку і туризму;

в) створення приміських зелених зон, збереження і використання об`єктів культурної спадщини;

г) проведення науково-дослідних робіт;

ґ) встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг;

д) визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Згідно із частинами другою, третьою статті 2 Земельного кодексу України суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Частиною третьою статті 60 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» визначено, що органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заказником, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Згідно із пунктом «д» частини першої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, окрім іншого, організація землеустрою та вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Частиною першою статті 22 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що землеустрій здійснюється, зокрема, на підставі: рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про землеустрій» замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Відповідно до частин третьої п`ятої статті 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою.

Юридична особа - сільська, селищна, міська рада, розміщена в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади, є правонаступником прав та обов`язків всіх юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою.

Юридична особа - виконавчий комітет сільської, селищної, міської ради, розміщеної в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади, є правонаступником прав та обов`язків всіх юридичних осіб - виконавчих комітетів відповідних сільських, селищних, міських рад територіальних громад, що об`єдналися, з дня затвердження сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою, персонального складу її виконавчого комітету.

Згідно із частинами першою, третьою статті 8-3 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» повноваження сільської, селищної ради та сільського, селищного голови територіальної громади, що приєдналася до сільської, селищної об`єднаної територіальної громади, припиняються з моменту офіційного оголошення відповідною територіальною виборчою комісією на сесії сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади рішення про підсумки додаткових виборів та визнання повноважень не менше половини депутатів від територіальної громади, що приєдналася, обраних на виборах до сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади.

Повноваження сільської, селищної ради, її виконавчого комітету та сільського, селищного голови територіальної громади, що приєдналася до міської об`єднаної територіальної громади, припиняються з дня набрання чинності рішенням сільської, селищної ради та рішенням міської ради об`єднаної територіальної громади про добровільне приєднання до об`єднаної територіальної громади. Зі моменту припинення повноважень сільської, селищної ради повноваження міської ради поширюються на територію територіальної громади, що приєдналася до міської об`єднаної територіальної громади.

Об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальної громади, що приєдналася до об`єднаної територіальної громади, з дня припинення повноважень сільською, селищною радою територіальної громади, що приєдналася до об`єднаної територіальної громади.

Відповідні юридичні особи - сільська, селищна, міська рада, її виконавчий комітет об`єднаної територіальної громади є правонаступниками прав та обов`язків відповідних юридичних осіб - сільської, селищної ради, її виконавчого комітету територіальної громади, що приєдналася до об`єднаної територіальної громади, з дня припинення повноважень сільською, селищною радою територіальної громади, що приєдналася до об`єднаної територіальної громади.

Суд звертає увагу, що територіальні громади Ріпкинської та Замглайської селищних рад, Ловинської сільської ради відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 №730-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Чернігівської області» ввійшли до складу Ріпкинської селищної об`єднаної територіальної громади.

Таким чином, Ріпкинська селищна рада є правонаступником прав та обов`язків Замглайської селищної ради та Ловинської сільської ради.

Матеріалами справи підтверджується та відповідачем не заперечується, що проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій ландшафтного заказника загальнодержавного значення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до Державного земельного кадастру на реєстрацію селищною радою не подавався.

Враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства та вимоги охоронних зобов`язань, суд вважає, що бездіяльність Ріпкинської селищної ради щодо організації проведення робіт із винесення меж ландшафтного заказника загальнодержавного значення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та закріплення їх в натурі (на місцевості) є протиправною.

При цьому, доводи відповідача щодо того, що оскільки не передбачено строків для забезпечення розробки відповідного проекту землеустрою, тому селищна рада вправі сама вирішувати коли саме забезпечити його розробку, суд вважає необґрунтованими, враховуючи таке.

Відповідно до матеріалів справи, заказник був переданий у відання, у тому числі, відповідачу у 2000 році. Цього ж року селищною радою підписано охоронні зобов`язання щодо вказаного об`єкту, якими передбачено обов`язок землевласника (землекористувача) з проведення відмежування заповідного об`єкту в натурі.

Таким чином, вже більше 20 років селищною радою не вживаються заходи щодо винесення меж ландшафтного заказника загальнодержавного значення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та закріплення його меж в натурі (на місцевості). Вказана бездіяльність призводить до порушення інтересів держави, яке виражається у неналежному збереженні території природно-заповідного фонду. Так, відповідно до листа Державної екологічної інспекції у Чернігівській області від 16.03.2021 №06/796, в 2020 році на територіях вказаного вище заказника на землях Замглайської селищної ради виявлено незаконну вирубку дерев різних порід. Розмір шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд внаслідок незаконної рубки, становить 420,227 тис. грн. (а.с. 55).

Згідно із частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, судом враховується, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частинами 1-3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.

З огляду на сукупність викладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги заступника прокурора Чернігівської обласної прокуратури слід задовольнити.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури до Ріпкинської селищної ради Чернігівської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Ріпкинської селищної ради Чернігівської області щодо невжиття заходів з організації проведення робіт із винесення меж ландшафтного заказника загальнодержавного значення ''Замглай'' та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Зобов`язати Ріпкинську селищну раду Чернігівської області відповідно до вимог чинного законодавства забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж ландшафтного заказника загальнодержавного значення ''Замглай'' та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10 червня 2021 року.

Позивач: Чернігівська обласна прокуратура (, вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14005)

Відповідач: Ріпкинська селищна рада Чернігівської області (, вул. Святомиколаївська, 92, смт. Ріпки, Чернігівська область, 15500).

Суддя С.В. Бородавкіна