Справа № 640/19182/20
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Строяновської О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гледфарм ЛТД» до Київської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Київської митниці Державної митної служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Гледфарм ЛТД» (далі - позивач, ТОВ «Гледфарм ЛТД») звернулось у суд з позовом до Київської митниці Державної митної служби України (далі - відповідач, Київська митниця) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у внесенні змін до декларації та зобов`язання внести відповідні зміни до такої.

В обґрунтування позову зазначає, що при оформленні в електронному виді митної декларації було допущено описку у графах 31, 36, 47, у зв`язку з чим в порядку статті 269 Митного кодексу України подано заяву про надання дозволу на внесення відповідних змін. Однак відповідач, всупереч вимогам чинного законодавства, відмовив позивачу в оформленні аркуша коригування до митної декларації.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог скарги апелянт зазначає, що митне оформлення товара було проведено без застосування преференції, а кошти вже списано зі спеціалізованого рахунку позивача в якості сплати ПДВ та перераховано до бюджету. До того ж, товар вже випущено у вільний обіг і наразі неможливо здійснити його ідентифікацію та перевірити відповідне маркування. Оскільки декларант самостійно розрахував та сплатив митні платежі, кошти за митною декларацією не є надмірно сплаченими, а є такими, що сплачені позивачем самостійно. Зауважує, що зобов`язання прийняти певне рішення є втручанням суду в дискреційні повноваження суб`єкта.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач наголошує, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим. Акцентує увагу, що зміна розміра митних платежів є правом імпортера, закріпленим на законодавчому рівні.

Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі пункта 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню в частині, з таких підстав.

Судом установлено, що позивач є імпортером лікарських засобів.

03 травня 2020 року ТОВ «Гледфарм ЛТД» подало декларацію ІМ 40 АА №UA100290/2020/312902 з метою митного оформлення партії товару - лікарського засобу ЗІОМІЦИН (R) (таблетки, вкриті оболонкою по 500 мг (діюча речовина - 1 табл. містить азітроміцин дігідрату у перерахунку на азітроміцин 500 мг) (міжнародна непатентована назва - Azithromycin)).

При заповненні декларації позивачем допущено 3 помилки:

1) у графі 31 (вантажні місця та опис товарів) помилково не вказана міжнародна непатентована назва лікарського засобу ЗІОМІЦИН (R) (Azithromycin) та не зазначено про те, що товар входить до переліку лікарських засобів, призначених для боротьби з короновірусом COVID-19 та ввозиться на митну територію України зі звільненням від оподаткування ПДВ відповідно до постанови КМУ №224 від 20.03.2020;

2) у графі 36 (Преференції) помилково зазначений код відсутності преференції 000000000 замість правильного 000000203 (звільнення від оподаткування);

3) у графі 47 (Нарахування платежів) щодо виду платежу 029 (ПДВ), основа нарахування 2399915,17, ставка 7% на суму 167994,06 в стовпчику сплата (СП) помилково вказаний код 01 замість коду 06 (платежі нараховані та зазначені в декларації для цілей митного оформлення, але не підлягають сплаті в силу застосування преференції).

З метою виправлення помилок декларантом 07 травня 2020 року до Київської митниці подано заяву про внесення змін до митної декларації ІМ 40 АА №UA100290/2020/312902.

За результатом розгляду відповідач листом від 02 червня 2020 року відмовив позивачу у внесенні змін до декларації з наступних підстав:

- митне оформлення товару було проведено без застосування преференції,

- кошти вже було списано зі спеціалізованого рахунку позивача в якості сплати ПДВ та перераховані до бюджету,

- товар вже випущено у вільний обіг і наразі неможливо здійснити його ідентифікацію та перевірити відповідне маркування.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся до ДМС зі скаргою, за результатами розгляду якої в її задоволенні відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями митного органу, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про відмову внести зміни до митної декларації прийнято з формальних підстав, а тому є незаконним.

Колегія суддів з таким висновку суду погоджується з огляду на таке.

Відповідно до підпункта 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок, звіт - документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов`язань.

Частиною 1 статті 4 Митного кодексу України у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - МК України) визначено, що митна декларація - це заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури; митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

За приписами частин 1 та 3 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини 1 статті 258 МК України під митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, розуміється митна декларація, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у заявлений митний режим.

Законодавцем встановлено, що платник податків може самостійно виправити помилки, що містяться у раніше поданій податковій (митній) декларації.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 269 МК України за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов`язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови. Внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватись лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.

За змістом частини 7 цієї правової норми порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статей 257, 260 та 269 МК України та підпункта 195.1.1 пункта 195.1 статті 195, пункта 200.8 статті 200 Податкового кодексу України постановою Кабінета Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450 затверджено Положення про митні декларації (далі - Положення).

Пунктом 37 цього Положення встановлено, що після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом:

- подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, для сплати рівними частинами податку на додану вартість у разі надання розстрочення сплати податку на додану вартість під час ввезення на митну територію України устаткування та обладнання на підставах, визначених Податковим кодексом України, а також у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом;

- заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.

Внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа шляхом оформлення аркуша коригування здійснюється в порядку, що встановлюється Мінфіном. Після оформлення аркуша коригування його електронний примірник засвідчується електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, вноситься до локальних баз даних митного органу і Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України посадовою особою митного органу, що його оформила, та передається спеціалізованим митним органом до відповідного органу державної податкової служби згідно з пунктом 32 цього Положення.

Оформлений митним органом аркуш коригування є невід`ємною частиною відповідної митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.

Аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі:

необхідності виправлення відомостей, пов`язаних з доплатою або поверненням митних платежів, у тому числі у зв`язку із скасуванням рішення митного органу;

необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей, пов`язаних з коригуванням ціни товару, що вивозиться за межі митної території України, для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням, якщо таке коригування не призведе до зменшення суми податків, що підлягає сплаті до бюджету;

необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи помилково зазначених в оформленій митній декларації на бланку єдиного адміністративного документа відомостей про товари, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за такою митною декларацією;

необхідності відображення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа.

Тобто, аркуш коригування заповнюється та оформлюється, зокрема, при необхідності виправлення відомостей, пов`язаних з доплатою або поверненням митних платежів, у тому числі у зв`язку із скасуванням рішення митного органу.

Порядок оформлення аркуша коригування затверджено наказом Міністерства фінансів України від 06 листопада 2012 року №1145 (далі - Порядок №1145).

Пунктом 3 цього Порядка встановлено, що аркуш коригування складається у випадках, визначених пунктом 37 Положення посадовою особою митного органа, яким здійснювався випуск товарів за митною декларацією, у строк, що не перевищує 10 робочих днів з дня надходження до митного органа інформації про доплату (повернення) сум митних платежів або реєстрації заяви декларанта (уповноваженої особи) у митному органі.

Пунктом 12 визначено порядок заповнення аркуша коригування у випадку доплати або повернення митних платежів та штрафних санкцій.

За приписами пункта 34 Положення не дозволяється: внесення змін до граф 1 (перший і другий підрозділи), 14, 37 (перший підрозділ) і 54 митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа; внесення змін або відкликання митної декларації у разі виявлення порушень митних правил щодо задекларованих у цій митній декларації товарів; внесення змін до митної декларації, якщо з поданих документів не випливає, що відомості, зазначені у цій митній декларації, необхідно змінювати; внесення змін або відкликання митної декларації після надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, якому подана така митна декларація, інформації про призначення митним органом митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення або перевірки документів на товари (крім випадків, коли після проведення зазначених митних формальностей порушень митних правил не виявлено); внесення змін до митної декларації або її відкликання у разі відсутності документів, що підтверджують необхідність внесення таких змін або її відкликання; внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа з метою подання відомостей у випадках, коли Митним Кодексом України передбачена необхідність подання з цією метою додаткової декларації.

На підставі системного тлумачення статті 46 Податкового кодексу України, статей 257, 267, 269 МК України, а також з урахуванням приписів підзаконних нормативно-правових актів, колегія суддів приходить до висновку, що до момента завершення митного оформлення товарів, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення декларант має право вносити зміни до митної декларації, а відмова митного органа у їх внесенні з тих підстав, що це стосується перерахунку митних платежів є протиправною. Вирішення питання перерахунку митних платежів є наслідком наявності або відсутності підстав для внесення таких змін. Відтак, при отриманні звернення декларанта або уповноваженої ним особи про внесення змін до митної декларації, митний орган може відмовити у внесені таких змін лише у разі відсутності законних підстав для їх внесення. Приписи пункта 37 Положення не суперечать нормам статті 269 МК України, а визначають лише порядок внесення таких змін, у тому числі у разі необхідності повернення декларанту митних платежів.

Аналогічний висновок викладений у постанові судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі №809/984/18.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову у внесенні змін до митної декларації, поданої позивачем 03 травня 2020 року.

Також судом першої інстанції обґрунтовано відхилено як безпідставні посилання відповідача на втручання в дискреційні повноваження контролюючого органу.

При цьому, колегія суддів виходить з того, що дискреційне повноваження надає суб`єкту владних повноважень певний ступінь свободи при прийнятті рішення, тобто, у межах, які визначені законом, цей суб`єкт має можливість самостійно (на власний розсуд) обирати один з кількох варіантів рішення. Разом з тим повноваження суб`єкта владних повноважень не є дискреційними, якщо законом встановлено тільки один варіант рішення.

Згідно з Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи N R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Верховний Суд у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 1640/2594/18 зазначив, що дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Зважаючи на те, що установлені обставини та застосовані норми матеріального права свідчать про те, що рішення відповідача про відмову у внесенні змін до митної декларації є протиправним, позовна вимога в частині зобов`язання внести такі зміни правомірно задоволена місцевим судом.

Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 33, 34, 243, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці Державної митної служби України залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді О.Є. Пилипенко

Л.Т. Черпіцька