Справа № 640/23716/19
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

При секретарі: Лещенко В.С.,

За участю представника позивача: Леошко Д.Д.,

представника відповідача: Біцюка В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рууккі Україна» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рууккі Україна» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, в якому просило: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 18.12.2018 №, №, №.

Позов обґрунтовано тим, що позивачем надані всі підтверджуючі документи - рахунки, акти приймання-передачі наданих послуг та додатки до актів приймання-передач наданих послуг, в яких повною мірою відображені всі необхідні дані, зокрема, розкривається увесь зміст наданих послуг. Оскільки вказані документи складені відповідно до вимог чинного законодавства України, містять всі необхідні реквізити, при цьому перевіряючими не наведено конкретних посилань на помилки у первинних документах ТОВ «Рууккі Україна», вказане свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2021 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області № від 18.12.2018.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області № від 18.12.2018.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області № від 18.12.2018.

Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем не було доведено в суді першої інстанції, а також під час проведення перевірки ділову мету, об`єктивну необхідність, економічну доцільність отримання відповідних послуг, а також проведення таких операцій з ТОВ «Раутарууккі Ою» з урахуванням необхідного часу, місця, матеріальних ресурсів, необхідних для надання таких послуг.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що контрагентом позивача ТОВ «Аддон» було сформовано податковий кредит та податкові зобов`язання з лютого 2015 року по серпень 2016 року шляхом маніпулювання показниками податкової звітності, що свідчить про нереальність господарських операцій з позивачем за вказаний період.

З огляду на вказане, апелянт вважає, що судом першої інстанції не було досліджено питання чи вплинули надані контрагентами позивача рекламні послуги на збільшення доходу підприємства.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено про те, що відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу про те правомірність висновків, зазначених в Акті перевірки.

Окрім того, позивач вказує, що надані позивачем документи містять відомості та деталізацію послуг, розкривають зміст наданої послуги та містять конкретизацію наданих послуг.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 27.09.2018 по 08.11.2018 Головним управлінням ДФС у Київській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Рууккі Україна» з податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2018, валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 30.06.2018, за результатами якої складений Акт № 1026/10-36-14-13/25277777 від 22.11.2018.

Згідно наведених в Акті висновків, перевіркою встановлено наступні порушення вимог податкового законодавства:

1) пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, абзацу 8 статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.5, 7, 21 П(С)БО №15 «Дохід», в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 11269982 грн, в тому числі по періодам: за І квартал 2015 в сумі 201667 грн, за II квартал 2015 в сумі 220833 грн, за III квартал 2015 в сумі 1218029 грн, за IV квартал 2015 року в сумі 992586 грн, за І квартал 2016 року в сумі 1 355 452 грн, за II квартал 2016 року в сумі 877 712 грн, за III квартал 2016 року в сумі 816121 грн., за IV квартал 2016 року в сумі 682498 грн., за III квартал 2017 року в сумі 684907 грн, за IV квартал 2017 року в сумі 782071 грн, за І квартал 2018 року в сумі 2100020 грн, за II квартал 2018 року в сумі 1338086 грн;

2) пунктів 198.1, 198.2, 198.3, абз. г) 198.5, 198.6 статті 198 та пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 30416 грн, в тому числі по періодам: листопад 2015 року - 8333 грн; березень 2016 року - 13750 грн; серпень 2016 року - 8333 грн.

3) пункту 198.1, 198.2, 198.3, абз. г) 198.5, 198.6 статті 198 та пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податок на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню в періоді, що перевірявся, на загальну суму 209266 грн, в тому числі по періодам: лютий 2015 року - 18333 грн; червень 2015 року - 66166 грн; липень 2015 року - 14250 грн; серпень 2015 року - 9833 грн; вересень 2015 року - 20850 грн; жовтень 2015 року - 10833 грн; січень 2016 року - 6667 грн; лютий 2016 року - 4167 грн; квітень 2016 року - 14167 грн; травень 2016 року - 16500 грн; червень 2016 року - 12500 грн; липень 2016 року - 15000 грн.

12 грудня 2018 року ТОВ «Рууккі Україна» подано заперечення на Акт перевірки №1026/10-36-14-13/25277777 від 22.11.2018, втім рішенням ГУ ДФС у Київській області від 14.12.2018 висновки Акта перевірки залишені без змін.

На підставі висновків Акта перевірки ГУ ДФС у Київській області 18.12.2018 прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 30416, грн і застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 7604,00 грн, всього на суму 38020 грн;

- №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 69001 грн і застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 17250,25 грн, всього на суму 86251,25 грн.

- №, яким зменшено суму від`ємного об`єкта оподаткування податку на прибуток на суму 11269982 грн.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 04.03.2019 скарга платника податків на податкові повідомлення-рішення залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем у акті перевірки не зазначено жодного конкретного недоліку в оформленні первинних документів, складених за результатами господарських операцій, а лише констатовано узагальнюючий висновок про недостатність наведеної в них інформації для ідентифікації змісту наданих послуг, що, в свою чергу, спростовано під час судового розгляду, вказане свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

У силу вимог частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

За пп. 14.1.27 п. 14.1 статті 14 ПК України, витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно п. 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

У пункті 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Аналіз положень пунктів 44.1, 44.2 статті 44, пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України свідчить, що платник податку на прибуток підприємств з метою визначення об`єкта оподаткування - прибутку визначає фінансовий результат до оподаткування (прибутку або збитку) шляхом коригування (збільшення або зменшення), використовуючи дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

При цьому, показники обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, визначаються на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату у фінансовій звітності підприємства визначаються відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

У відповідності до пункту 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 (далі - Положення №318, зі змінами на час виникнення спірних правовідносин), витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

У пунктах 6, 7 розділу «Визнання витрат» зазначеного Положення №318 визначено, що витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Згідно з пунктом 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153 (зі змінами), дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Пункт 7 П(С)БО №15 «Дохід» передбачає, що визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

У силу вимог пункту 21 П(С)БО 15 дохід відображається в бухгалтерському обліку в сумі справедливої вартості активів, що отримані або підлягають отриманню.

Аналіз вказаних норм законів свідчить, що показники обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, визначаються на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, що передбачено у пункті 44.2 статті 44 Податкового кодексу України.

У силу вимог пп.14.1.181 п. 14.1 статті 14 ПК України - податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду.

Підпунктом «а» п. 198.1, п.198.2, п.198.3 статті 198 ПК України закріплено право на віднесення сум податку до податкового кредиту у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 статті 198 ПК України не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 Кодексу). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Відповідно до вимог п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.2 ст. 200 ПК України визначено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

У силу вимог п. 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов`язковим.

Відповідно до п. 201.10 статті 201 ПК України - податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Законом України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону - первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно зі статтею 9 вказаного Закону - підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум сплаченого податку на додану вартість у складі ціни за придбаний товар (роботи, послуги), необхідні первинні документи (податкові накладні), оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документа не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Таким чином, оскільки наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, які пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника податку, а також відповідають змісту й обсягу, відображеному в укладених платником податку договорах та складених на їх підставі первинних документах, тому у разі якщо певна господарська операція не здійснювалась, визначення податкового кредиту було б безпідставним і сума ПДВ не підлягала би відшкодуванню з бюджету, незважаючи на наявність у платника податку (позивача у справі) податкової накладної, а також доказів сплати постачальнику сум ПДВ у складі вартості товару.

Як свідчать матеріали справи, у перевіряємий період ТОВ «Рууккі Україна» мало взаємовідносини з Компанією «Раутарууккі Ою» (Rautaruukki Oyj, Фінляндія) та компанією «Рууккі Констракшн Ою» (Ruukki Construction Oyj, Фінляндія).

Так, між позивачем (далі - Користувач послуги) і Rautaruukki Oyj (надалі - Постачальник послуг) 01.01.2005 укладений договір про послуги, яким зафіксовано, що Постачальник послуг є основним засновником та акціонером Користувача послуг; Користувач послуг є компанією, створеною за участю Постачальника послуг.

Постачальник послуг має в наявності високопрофесійний персонал у сфері, окрім всього іншого, управлінських, маркетингових та рекламних технологій, захисту торгових марок, методики навчання та підготовки торгового персоналу, інженерно-технічний та обслуговуючий персонал, а також фахівців з бухгалтерського обліку, фінансів, реклами, юридичних питань, інформаційних технологій та з інших управлінських та адміністративних питань; Користувач послуг задля своєї комерційної вигоди бажає скористуватися згаданими послугами Постачальника послуг з метою підвищення ефективності своїх операцій та бізнес-діяльності із застосуванням принципів бізнес-відповідальності та орієнтованості на отримання прибутку; Постачальник послуг має намір надавати Користувачеві послуг допомогу задля сприяння йому у бізнес-діяльності шляхом надання згаданих послуг.

Розділом 3 цього Договору визначено порядок надання послуг, відповідно до якого послуги надаються у міру необхідності на заявку користувача послуг або за власною ініціативою Постачальника послуг. Послуги надаються в максимально прийнятний термін для того, щоб гарантувати максимально безперешкодну бізнес-діяльність Користувача послуг, шляхом, який обирається Постачальником послуг, Постачальник послуг надає Користувачеві послуг Спеціалізовані послуги у двох окремих формах в залежності від потреби:

а) постійна підтримка (шляхом надання вказівок; дорадчої допомоги управлінському персоналу і керівництву; забезпечення консультацій експертів, забезпечення фактичною інформацією, даними, рекомендаціями та результатами досліджень та послуг; тощо) для надання можливості просувати та вдосконалювати свій бізнес;

b) спеціалізована (цільова) підтримка, якщо Користувач послуг потребуватиме від постачальника послуг допомоги в проведенні будь-якого конкретного дослідження, значимість якого виходить за межі постійної підтримки, описаної вище, Постачальник послуг надаватиме спеціалізовану допомогу за всіма питаннями, які можуть бути необхідними або корисними для Користувача послуг. По закінченні надання певних послуг або узгодженого сторонами часового проміжку надання послуг (як правило, кварталу) сторони підписують Акт приймання-передачі наданих послуг.

Опис послуг викладається у розділі 4 Договору і передбачає такі експертні та дорадчі послуги: послуги в юридичній галузі; послуги в галузі адміністрування та управління; послуги в галузі фінансів; послуги в галузі управління ризиками/страхування, організації та керування безпекою; послуги в галузі зв`язків з діловими колами та потенційними клієнтами; послуги в галузі управлінням персоналу; послуги в галузі організації перевезень; послуги в галузі закупівель; послуги в галузі інформаційних технологій.

Згідно розділу 6 Договору, який визначає ціни та умови оплати за цим Договором, Користувач послуг зобов`язується оплатити Постачальнику послуг вартість наданих послуг (компенсацію). Зважаючи на характер надаваних послуг, постійну доступність та специфічні знання діяльності Користувача послуг, сума компенсації розраховується раз на рік та фіксується у Додатку до цього Договору, який становить його невід`ємну частину. Сума компенсації за послуги базується на витратах, пов`язаних з наданням послуг.

Щодо надання спеціалізованої (цільової) допомоги, цим же розділом встановлюється, що в разі, якщо Користувач послуг потребує послуг, як частину певного цільового дослідження або певного проекту, вартість встановлюється на основі погодинних ставок, узгоджених в окремому Додатку до цього Договору. Всі витрати, якщо такі є, здійснюються за рахунок Користувача послуг. Постачальник послуг несе відповідальність за реєстрацію кількості годин, використаних на кожне окреме завдання. Проте, щоденне спілкування за допомогою телефону, електронної пошти та аналогічних засобів не реєструється та не підлягає оплаті, крім випадків, коли цього вимагає завдання проекту.

Акт приймання-передачі наданих послуг підписується, як правило, в кінці кожного кварталу або року. Оплата здійснюється на підставі відповідного Додатку до цього Контракту протягом 30 днів з дати підписання Акта приймання-передачі наданих послуг.

У відповідності до змісту розділу 7 цього Договору, його укладено на невизначений період часу. Постачальник послуг має виключне право на розірвання цього Договору, яке набуває негайної дії, в разі, якщо Користувач послуг перестає бути компанією, в якій бере участь Постачальник послуг.

З огляду на вказані умови цього договору, додатками до договору про послуги, підписаними сторонами у період часу з 2005 року по 2017 рік узгоджувалась вартість послуг, наданих постачальником у відповідний період.

Так, пунктом 2 Додатку №18 від 01.01.2015 визначена вартість послуг Постачальника послуг у період з 01.01.2015 по 31.12.2015 у розмірі 500000 доларів США без ПДВ; у Додатку №20 від 01.01.2016 - на період з 01.01.2016 по 31.12.2016 у розмірі 150000 грн; у Додатку №21 від 01.01.2017 - на період з 01.01.2017 по 31.12.2017 у розмірі 150000 грн.

При цьому, додатком №19 від 01.07.2015 закріплено, що сторони дійшли згоди про заміну сторони Договору про послуги від 01.01.2005 - Постачальника послуг - компанії Rautaruukki Oyj - на компанію Ruukki Construction Oyj , у зв`язку з чим всі права та обов`язки сторони Постачальника послуг із дати підписання цього Додатку №19 переходять до Постачальника послуг (компанії Ruukki Construction Oy), а зобов`язання Користувача послуг із оплати вартості послуг, наданих до дати підписання цього Додатку №19 попереднім Постачальником послуг (компанією Rautaruukki Oyj ) підлягають виконанню на користь попереднього Постачальника послуг (компанії Rautaruukki Oyj ) незалежно від дати здійснення відповідної оплати.

Додатком №19 від 01.07.2015 були внесені до відповідних пунктів основного Договору в частині що визначає Постачальника послуг, а також розділу (статті) 4 договору «Опис послуг» та визначено: п. 4.1. Послуги в галузі фінансів; п.4.2. Послуги в юридичній галузі; п.4.3 Послуги в галузі управління ризиками/страхування, організації та керування безпекою; 4.4. Послуги у галузі передпродажів та маркетингу продукції Користувача; 4.5. Послуги в галузі управління персоналом; 4.7. Послуги в галузі інформаційних технологій; 4,8. Послуги у галузі послідовного удосконалення діяльності.

Також, Додатком №19 від 01.07.2015 абзац 3 розділу (статті) 6 Договору про послуги викладений у такій редакції: «Акт приймання-передачі наданих послуг підписується, як правило, в кінці кожного місяця, кварталу або року. Оплата здійснюється на підставі відповідного Додатку до цього Контракту протягом 30 днів з дати підписання Акта приймання-передачі наданих послуг».

Одночасно цим Додатком №19 з вартість послуг Постачальника послуг у період з 01.07.2015 до 31.12.2015 встановлена у розмірі 100 000 Доларів США без ПДВ.

На виконання умов Договору про послуги, у тому числі з урахуванням внесених Додатком №19 до нього змін, в період з 30.01.2015 по 15.06.2018 Постачальником послуг складались дебет-ноти (рахунки), в яких визначались; постачальник послуг і покупець; конкретні види послуг, що надавались на виконання Договору із зазначенням вартості кожної з них; загальна сума.

На виконання вимог абзацу 3 розділу (статті) 6 Договору (в тому числі з урахуванням змін, внесених Додатком №19) сторонами підписані Акти приймання-передачі наданих послуг з додатками до них: №39 від 31.03.2015 за період з 01.01.2015 по 31.03.2015); №40 від 30.06.2015 за період з 01.04.2015 по 30.06.2015; №41 від 31.12.2015 за період з 01.07.2015 по 31.12.2015; №42 від 31.03.2016 за період з 01.01.2016 по 31.03.2016; №43 від 30.06.2016 за період з 01.04.2016 по 30.06.2016; №44 від 30.09.2016 за період з 01.07.2016 по 30.09.2016; №45 від 31.12.2016 за період з 01.10.2016 по 31.12.2016; №46 від 31.03.2017 за період з 01.01.2017 по 31.03.2017; №47 від 30.06.2017 за період з 01.04.2017 по 30.06.2017; №48 від 30.09.2017 за період з 01.07.2017 по 30.09.2017; №49 від 31.12.2017 за період з 01.10.2017 по 31.12.2017; №50 від 31.03.2018 за період з 01.01.2018 по 31.03.2018; №51 від 30.06.2018 за період з 01.04.2018 по 30.06.2018.

Наведені акти відповідно до умов Договору складались щокварталу та визначали види послуг в узагальнюючому вигляді та загальну вартість послуг за відповідний період. Разом з тим, конкретний зміст наданих послуг деталізується в додатках до кожного з актів, які також підписувались і Постачальником послуг і Користувачем.

На підтвердження оплати отриманих послуг позивачем для приєднання до матеріалів справи надані: копії платіжних доручень та виписки з банківського рахунку позивача за відповідний період.

Разом з тим, під час перевірки контролюючим органом було встановлено, що ТОВ «Рууккі Україна» включено до витрат, відповідно рахунка 23 «Виробництво», послуги: в галузі інформаційних технологій; в галузі фінансів; в галузі управління ризиками/страхування, організації та керування безпекою; в галузі передпродажів та маркетингу продукції Користувача послуг; в галузі управління персоналом; в юридичній галузі; у галузі послідовного удосконалення діяльності, отриманих від « Раутарууккі Ою » ( Rautaruukki Oyj ) Фінляндія та «Постачальником послуг» - « Рууккі Констракшн Ою » ( Ruukki Construction Oyj ) Фінляндія на загальну суму 10071565,01 грн.

Крім того, контролюючий орган зазначив про те, що ТОВ «Рууккі Україна» не надано до перевірки первинні документи, що давали б змогу ідентифікувати конкретний зміст наданих послуг, обсягів наданих послуг з їх кількісним виміром, кількість використаних людино-годин (пункт 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»), в результаті чого неможливо встановити реальну вартість наданих послуг. Не надано підтверджуючих документів, яким чином дані послуги пов`язані з господарською діяльністю підприємства.

За висновком перевіряючих зазначені операції несуть формальний характер, тобто оформлені лише юридично та податковому обліку, без настання реального здійснення операції.

Як зазначає апелянт, здійснення контрагентами нереальних господарських операцій на адресу ТОВ «Рууккі Україна» у зв`язку із не наданням послуг, згідно наданих до перевірки документів, складених з порушенням принципу бухгалтерського обліку та фінансової звітності - привалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Як зазначено в Акті перевірки, ТОВ «Рууккі Україна» документально не підтверджено отримання послуг від Компанії « Раутарууккі Ою » ( Rautaruukki Oyj ) - первинний постачальник послуг та компанії « Рууккі Констракшн Ою » ( Ruukki Construction Oyj ) - постачальник послуг та їх використання в господарській діяльності позивача, що свідчить про відсутність реального здійснення операції.

Однак, дослідивши рух активів, наявність господарської мети при вчиненні позивачем угод з вищезазначеним контрагентом, колегія суддів зазначає, що усі наявні у матеріалах справи документи дають змогу визначити, які саме послуги надавались, за якою ціною, між якими контрагентами.

Співставлення змісту первинних документів та доказів підтвердження здійснення господарських операцій вказує на те, що позивач здійснював замовлення послуг у вказаних контрагентів для провадження своєї господарської діяльності; спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

Крім того, вказані первинні документи оформлені належним чином, містять необхідні реквізити, повністю відображають зміст господарських операцій і не мають недоліків, які б свідчили про їх невідповідність вимогам до первинних документів.

Такі операції відповідають дійсному економічному змісту та підтверджується необхідними документами і спрямовані на вдосконалення бізнесу і просування продукції позивача на відповідному ринку, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

На час укладення та виконання договорів контрагент позивача був зареєстрованим відповідно до вимог законодавства, тобто мав достатній об`єм правоздатності для складання первинних документів та укладання будь-яких правочинів.

Посилання в акті перевірки на ненадання позивачем відповідних документів або надання таких без конкретизації інформації щодо змісту отриманих послуг спростовуються наявними в матеріалах справи доказами - первинними бухгалтерськими документами, оформленими у відповідності до вимог чинного законодавства, підписаними уповноваженими на це особами такими, які в повній мірі розкривають зміст отриманих позивачем послуг.

Крім того, у перевіряємому періоді позивач мав взаємовідносини з ТОВ «Аддон» згідно укладеного 05.01.2015 договору про надання послуг №02/01/2015 (далі по тексту - Договір №02/01/2015) за умовами якого в порядку та на умовах, визначних цим Договором, Виконавець зобов`язується за завданням Замовника протягом визначеного в Договорі строку надавати за плату наступні послуги: виготовлення та розміщення рекламних матеріалів Замовника в мережі Інтернет, виготовленню рекламної продукції, розробці рекламних макетів та інші послуги та роботи, що вказані в Додатках, а Замовник зобов`язується оплачувати належним чином надані послуги.

У відповідності до абзацу 1 пункту 1.2 Договору №02/01/2015 послуги за цим Договором надаються Виконавцем по мірі виникнення у Замовника такої необхідності. Характеристика послуг, обсяг, строк виконання та інші необхідні умови узгоджуються сторонами у Договорі та Додатках до нього, які будуть невід`ємною частиною даного Договору.

За умовами абзацу 4 пункту 2.1 Договору №02/01/2015 Виконавець зобов`язаний по закінченні наданні послуг передавати Замовнику їх результати, а також комплект необхідних документів, а саме: оригінал-макети та акти виконаних робіт. В свою чергу, Замовник зобов`язаний приймати від Виконавця результати надання послуг шляхом підписання Актів наданих послуг якщо надані послуги відповідають умовам Договору, і оплачувати їх в розмірах і в строк, передбачені цим Договором.

Вартість послуг Виконавця за цим Договором складається з суми вартості послуг, наданих Виконавцем Замовникові протягом терміну дії даного Договору згідно Додатків до Договору в т.ч. ПДВ та фіксується у рахунку-фактурі, який виставляється Виконавцем, а також Актах наданих послуг тощо. У випадку, якщо в процесі надання послуг з`ясовується необхідність надання додаткових послуг або здійснення додаткових затрат, відповідна додаткова вартість узгоджується сторонами та фіксується у додатковому рахунку-фактурі який виставляється Виконавцем (пункт 3.1 Договору №02/01/2015).

За змістом пункту 3.2 Договору №02/01/2015 здавання послуг Виконавцем та приймання їх результатів Замовником оформлюється Актом наданих послуг, який підписується повноважними представниками Сторін.

Оплата вартості послуг здійснюється Замовником в порядку передоплати протягом 5 банківських днів з дати виставлення рахунку-фактури, якщо сторонами додатково не узгоджено інше (п.3.3 Договору №02/01/2015).

Згідно умов пункту пункту 6.1 Договору №02/01/2015 цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до « 31» грудня 2015 pоку. У випадку, якщо до закінчення строку дії цього Договору жодна із сторін не висловить наміру припинити дію цього Договору, він вважається пролонгований на такий самий строк і на тих же умовах.

На підтвердження виконання сторонами угоди затверджених у Договорі №02/01/2015 умов позивачем надані до суду першої інстанції наступні документи:

- додаток №1 від 04.02.2015 до Договору №02/01/2015 (кошторис) на суму 50000 грн та документи на підтвердження надання послуг: скриншот з пошукової системи Google за запитом «ruukki металлочерепица», податкова накладна №4 від 11.02.2015 на суму 50000 грн, рахунок на оплату №3 від 04.02.2015 на суму 50000 грн, акт надання послуг №2 від 23.02.2015;

- додаток №2 від 23.02.2015 (кошторис) на суму 60000 грн та документи на підтвердження надання послуг: скриншот з пошукової системи Google за запитом «ruukki металлочерепица», податкова накладна №6 від 26.02.2015 на суму 60000 грн, рахунок на оплату №5 від 23.02.2015 на суму 60000 грн, акт надання послуг №4 від 02.03.2015;

- додаток №3 від 04.03.2015 (кошторис) на суму 30000 грн та документи на підтвердження надання послуг: фотозображення банерної реклами, податкова накладна №3 від 10.03.2015 на суму 30000 грн, рахунок на оплату №10 від 04.03.2015 на суму 30000 грн, акт надання послуг №9 від 31.03.2015;

- додаток №4 від 18.03.2015 (кошторис) на суму 42000 грн та документи на підтвердження надання послуг: фотозображення банерної реклами, податкова накладна №5 від 19.03.2015 на суму 42000 грн, рахунок на оплату №12 від 18.03.2015 на суму 42000 грн, акт надання послуг №23 від 30.04.2015;

- додаток №5 від 25.03.2015 (кошторис) на суму 60000 грн та документи на підтвердження надання послуг: скриншот з пошукової системи Google за запитом «ruukki металлочерепица», податкова накладна №7 від 27.03.2015 на суму 60000 грн, рахунок на оплату №13 від 25.03.2015 на суму 60000 грн, акт надання послуг №24 від 30.04.2015;

- додаток №6 від 01.04.2015 (кошторис) на суму 50000 грн та документи на підтвердження надання послуг: скриншот з пошукової системи Google за запитом «водосточные системы», «профнастил гомель», податкова накладна №6 від 16.04.2015 на суму 50000 грн, рахунок на оплату №23 від 14.04.2015 на суму 50000 грн, акт надання послуг №21 від 30.04.2015;

- додаток №7 від 15.04.2015 (кошторис) на суму 40000 грн та документи на підтвердження надання послуг: скриншот з пошукової системи Google за запитом «профнастил минск», податкова накладна №10 від 24.04.2015 на суму 40000 грн, рахунок на оплату №27 від 21.04.2015 на суму 40000 грн, акт надання послуг №22 від 30.04.2015;

- додаток №8 від 05.05.2015 (кошторис) на суму 60000 грн та документи на підтвердження надання послуг: скриншот з пошукової системи Google за запитом «профнастил цена», податкова накладна №5 від 18.05.2015 на суму 60000 грн, рахунок на оплату №33 від 05.05.2015 на суму 60000 грн, акт надання послуг №36 від 31.05.2015;

- додаток №9 від 21.05.2015 (кошторис) на суму 65000 грн та документи на підтвердження надання послуг: фотозображення кадрів відеоролика, податкова накладна №5 від 18.05.2015 на суму 60000 грн, рахунок на оплату №33 від 05.05.2015 на суму 60000 грн, акт надання послуг №36 від 31.05.2015;

- додаток №10 від 03.06.2015 (кошторис) на суму 50000 грн та документи на підтвердження надання послуг: фотозображення банерної реклами, податкова накладна №1 від 04.06.2015 на суму 50000 грн, рахунок на оплату №39 від 03.06.2015 на суму 50000 грн, акт надання послуг №40 від 23.06.2015;

- додаток №11 від 20.07.2015 (кошторис) на суму 35000 грн та документи на підтвердження надання послуг: фотозображення банерної реклами, податкова накладна №3 від 21.07.2015 на суму 35000 грн, рахунок на оплату №44 від 20.07.2015 на суму 35000 грн, акт надання послуг №53 від 31.08.2015;

- додаток №12 від 21.07.2015 (кошторис) на суму 155000 грн та документи на підтвердження надання послуг: кадри фотозйомки, податкова накладна №4 від 24.07.2015 на суму 155000,00 грн, рахунок на оплату №45 від 21.07.2015 на суму 155000 грн, акт надання послуг №43 від 27.07.2015;

- додаток №13 від 30.07.2015 (кошторис) на суму 35000 грн та документи на підтвердження надання послуг: скриншот з пошукової системи Google за запитом «кровля», податкова накладна №5 від 30.07.2015 на суму 35000 грн, рахунок на оплату №46 від 30.07.2015 на суму 35000 грн, акт надання послуг №52 від 31.08.2015;

- додаток №14 від 03.08.2015 (кошторис) на суму 34000 грн та документи на підтвердження надання послуг: фотозображення кадрів відеоролика, податкова накладна №2 від 06.08.2015 на суму 34000 грн, рахунок на оплату №49 від 03.08.2015 на суму 34000,00 грн, акт надання послуг №47 від 14.08.2015;

- додаток №15 від 07.08.2015 (кошторис) на суму 25000 грн та документи на підтвердження надання послуг: фотозображення банерної реклами, податкова накладна №5 від 13.08.2015 на суму 25000 грн, рахунок на оплату №51 від 07.08.2015 на суму 25000 грн, акт надання послуг №54 від 31.08.2015;

- додаток №16 від 02.09.2015 (кошторис) на суму 60000 грн та документи на підтвердження надання послуг: скриншот з пошукової системи Google за запитом «ruukki металлочерепица», податкова накладна №3 від 04.09.2015 на суму 60000 грн, рахунок на оплату №61 від 02.09.2015 на суму 60000 грн, акт надання послуг №68 від 30.09.2015;

- додаток №17 від 11.09.2015 (кошторис) на суму 27600 грн та документи на підтвердження надання послуг: фотозображення реклами, податкова накладна №8 від 17.09.2015 на суму 27600 грн, рахунок на оплату №64 від 11.09.2015 на суму 27600 грн, акт надання послуг №67 від 30.09.2015;

- додаток №18 від 25.09.2015 (кошторис) на суму 37500 грн та документи на підтвердження надання послуг: скриншот з пошукової системи Google за запитом «металлочерепица ruukki», податкова накладна №10 від 28.09.2015 на суму 37500 грн, рахунок на оплату №68 від 25.09.2015 на суму 37500 грн, акт надання послуг №69 від 30.09.2015;

- додаток №19 від 01.10.2015 (кошторис) на суму 65000 грн та документи на підтвердження надання послуг: скриншот з пошукової системи Google за запитом «ruukki металлочерепица», податкова накладна №1 від 08.10.2015 на суму 65000 грн, рахунок на оплату №71 від 01.10.2015 на суму 65000 грн, акт надання послуг №72 від 12.10.2015;

- додаток №20 від 13.10.2015 (кошторис) на суму 10000 грн та документи на підтвердження надання послуг: фотозображення макету, податкова накладна №1 від 09.11.2015 на суму 10000 грн, рахунок на оплату №74 від 13.10.2015 на суму 10000 грн, акт надання послуг №78 від 10.11.2015;

- додаток №21 від 20.11.2015 (кошторис) на суму 40000 грн та документи на підтвердження надання послуг: скриншот з пошукової системи Google за запитом «ruukki металлочерепица», податкова накладна №13 від 25.11.2015 на суму 40000 грн, рахунок на оплату №87 від 20.11.2015 на суму 40000 грн, акт надання послуг №92 від 30.11.2015;

- додаток №22 від 12.01.2016 (кошторис) на суму 40000 грн та документи на підтвердження надання послуг: скриншот з пошукової системи Google, податкова накладна №8 від 21.01.2016 на суму 40000 грн, рахунок на оплату №3 від 12.01.2016 на суму 40000 грн, акт надання послуг №13 від 29.01.2016;

- додаток №23 від 11.02.2016 (кошторис) на суму 25000 грн та документи на підтвердження надання послуг: скриншот з пошукової системи Google за запитом «металлочерепица киев купить», податкова накладна №11 від 18.02.2016 на суму 25000 грн, рахунок на оплату №21 від 11.02.2016 на суму 25000 грн, акт надання послуг №24 від 29.01.2016;

- додаток №24 від 03.03.2016 (кошторис) на суму 45000 грн та документи на підтвердження надання послуг: скриншот з пошукової системи Google за запитом «ruukki металлочерепица», податкова накладна №5 від 04.03.2016 на суму 45000 грн, рахунок на оплату №34 від 03.03.2016 на суму 45000,00 грн, акт надання послуг №51 від 31.03.2016;

- додаток №25 від 14.03.2016 (кошторис) на суму 25000,00 грн та документи на підтвердження надання послуг: із зображенням програми Google, податкова накладна №10 від 15.03.2016 на суму 25000 грн, рахунок на оплату №39 від 14.03.2016 на суму 25000 грн, акт надання послуг №44 від 25.03.2016;

- додаток №26 від 15.03.2016 (кошторис) на суму 12500,00 грн та документи на підтвердження надання послуг: фотозображення корпоративної сторінки, податкова накладна №13 від 17.03.2016 на суму 12500 грн, рахунок на оплату №40 від 15.03.2016 на суму 12500 грн, акт надання послуг №43 від 25.03.2016;

- додаток №27 від 21.03.2016 (кошторис) на суму 12500 грн та документи на підтвердження надання послуг: знімок екрана, податкова накладна №1 від 01.04.2016 на суму 12500 грн, рахунок на оплату №51 від 21.03.2016 на суму 12500 грн, акт надання послуг №53 від 01.04.2016;

- додаток №28 від 07.04.2016 (кошторис) на суму 45000 грн та документи на підтвердження надання послуг: скриншот з пошукової системи Google за запитом «ruukki металлочерепица», податкова накладна №4 від 08.04.2016 на суму 37500 грн, рахунок на оплату №61 від 07.04.2016 на суму 45000 грн, акт надання послуг №65 від 09.04.2016;

- додаток №29 від 19.04.2016 (кошторис) на суму 25000 грн та документи на підтвердження надання послуг: знімок екрана, податкова накладна №11 від 26.04.2016 на суму 20833,33 грн, рахунок на оплату №64 від 19.04.2016 на суму 25000 грн, акт надання послуг №64 від 29.04.2016;

- додаток №30 від 22.04.2016 (кошторис) на суму 15000 грн та документи на підтвердження надання послуг: знімок екрана, податкова накладна №3 від 11.05.2016 на суму 12500 грн, розрахунок коригування №1 від 11.05.2016 до податкової накладної №3 від 11.05.2016, рахунок на оплату №65 від 22.04.2016 на суму 15000 грн, акт надання послуг №78 від 11.05.2016;

- додаток №31 від 10.05.2016 (кошторис) на суму 15000 грн та документи на підтвердження надання послуг: знімок екрана, податкова накладна №13 від 25.05.2016 на суму 12500 грн, рахунок на оплату №75 від 10.05.2016 на суму 15000 грн, акт надання послуг №81 від 31.05.2016;

- додаток №32 від 10.05.2016 (кошторис) на суму 45000 грн та документи на підтвердження надання послуг: скриншот з пошукової системи Google за запитом «ruukki металлочерепица», податкова накладна №6 від 18.05.2016 на суму 37500 грн, рахунок на оплату №76 від 10.05.2016 на суму 45000 грн, акт надання послуг №79 від 31.05.2016;

- додаток №33 від 19.05.2016 (кошторис) на суму 24000 грн та документи на підтвердження надання послуг: фотозображення кадрів відеоролика, податкова накладна №7 від 19.05.2016 на суму 20000 грн, рахунок на оплату №82 від 19.05.2016 на суму 24000,00 грн, акт надання послуг №80 від 31.05.2016;

- додаток №34 від 01.06.2016 (кошторис) на суму 35000 грн та документи на підтвердження надання послуг: фотозображення банерної реклами, податкова накладна №3 від 01.06.2016 на суму 29166,67 грн, рахунок на оплату №90 від 01.06.2016 на суму 35000 грн, акт надання послуг №92 від 30.06.2016;

- додаток №35 від 03.06.2016 (кошторис) на суму 40000 грн та документи на підтвердження надання послуг: скриншот з пошукової системи Google за запитом «ruukki металлочерепица», податкова накладна №8 від 08.06.2016 на суму 33333,33 грн, рахунок на оплату №96 від 03.06.2016 на суму 40000 грн, акт надання послуг №97 від 30.06.2016;

- додаток №36 від 07.06.2016 (кошторис) на суму 15000 грн та документи на підтвердження надання послуг: знімок екрана, податкова накладна №7 від 08.07.2016 на суму 12500 грн, рахунок на оплату №98 від 07.06.2016 на суму 15000 грн, акт надання послуг №102 від 08.07.2016;

- додаток №37 від 06.07.2016 (кошторис) на суму 50000 грн та документи на підтвердження надання послуг: скриншот з пошукової системи Google за запитом «криша металлочерепица», податкова накладна №13 від 15.07.2016 на суму 41666,67 грн, рахунок на оплату №115 від 06.07.2016 на суму 50000 грн, акт надання послуг №112 від 29.07.2016;

- додаток №38 від 22.07.2016 (кошторис) на суму 25000 грн та документи на підтвердження надання послуг: знімок екрана, податкова накладна №17 від 27.07.2016 на суму 20833,33 грн, рахунок на оплату №123 від 22.07.2016 на суму 25000 грн, акт надання послуг №113 від 29.07.2016;

- додаток №39 від 05.08.2016 (кошторис) на суму 50000 грн та документи на підтвердження надання послуг: скриншот з пошукової системи Google за запитом «водосток для крыши», податкова накладна №5 від 10.08.2016 на суму 41666,67 грн, рахунок на оплату №133 від 05.08.2016 на суму 50000 грн, акт надання послуг №137 від 31.08.2016.

Наведені документи містять всі обов`язкові реквізити та інформацію щодо конкретного виду отриманих позивачем послуг, період часу, в який такі послуги надані, а також їх вартість.

У свою чергу, до декларацій з податку на додану вартість за лютий - листопад 2015 року, за січень - липень 2016 року та за серпень 2018 року позивачем була включена сума податку на додану вартість за результатами взаємовідносин з TOB «Аддон» по наданню останнім таких послуг: «Контекстна реклама в пошукових системах; Банер на реклама у мережі Google; Розміщення банерної реклами в мережі Google (Казахстан, квітень 2015 року); Контекстна реклама в Google (квітень 2015 року); Контекстна реклама у Google, географічний таргетинг - Білорусія (квітень, 2015 року); Контекстна реклама у Google, геотаргетинг - Білорусія (травень 2015 року); Зйомки та монтаж відеоролика; Банерна реклама в контекстно-медійній мережі Google (Україна, 8-22.06.2015 ); Банерна реклама у мережі Google (Казахстан, серпень 2015 року); Фотозйомка референцій; Контекстна реклама в Google (серпень 2015 року); Передплата за монтаж відеоролика; Банерна реклама у мережі Google (Казахстан, серпень 2015 року); Контекстна реклама в Google (Україна); Контекстна реклама у Google; Верстка макету для емейл-розсилки та емейл-розсилка; Контекстна реклама в Google (Україна) (грудень 2015 року - січень 2016 року); Контекстна реклама в Google (Україна) (лютий 2016 року); Контекстна реклама в Google (Україна) (березень 2016 року); Пошукова оптимізація сайту в Google; Створення корпоративної сторінки у соціальній мережі Facebook; Підтримка та просування корпоративної сторінки в соцмеріжі Facebook (березень 2016 року); Контекстна реклама в Google (Україна) (квітень 2016 року); Пошукова оптимізація сайту в Google (квітень 2016 року); Підтримка та просування корпоративної сторінки в соцмеріжі Facebook (травень 2016 року); Контекстна реклама в Google (Україна) (травень 2016 року); Локалізація корпоративного відеоролика українською мовою; Підтримка та просування корпоративної сторінки в соцмеріжі Facebook (травень 2016 року); Банерна реклама в мережі Google (Казахстан, червень 2016 року); Контекстна реклама в Google (Україна) (червень 2016 року); Підтримка та просування корпоративної сторінки в соцмережі Facebook (червень 2016 року); Контекстна реклама в Google (Україна) (липень 2016 року); Пошукова оптимізація сайту в Google (липень 2016 року); Контекстна реклама в Google (Україна) (серпень 2016 року).

На підтвердження оплати отриманих послуг позивачем до суду першої інстанції були надані виписки з банківського рахунку позивача за відповідний період.

Разом з тим, під час проведення перевірки контролюючий орган дійшов до висновку, що господарська діяльність TOB «Аддон» має такі ознаки нереальності здійснення операцій, оскільки відсутній рух активів, зобов`язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції; відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій; відсутній кваліфікований персонал; кількість працюючих - за період з лютого 2015 року по серпень 2016 року - 3 особи; відсутні основні фонди; відсутність реального ланцюга надання послуг.

Крім того, відповідач посилається на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13.10.2016 у справі № 760/17433/16-к, відповідно до якої СУ ФР ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві здійснюється досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 02.02.2016, за фактом умисного ухилення від сплати податків в значних та особливо великих розмірах, передбаченого частинами першою, третьою статті 212 Кримінального кодексу України, в рамках якого суддею задоволено клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей та документів, які підтверджують фінансово-господарську діяльність ТОВ «Аддон» () з ТОВ «Дервік Капітал» (), ТОВ «Апекстрейд ЛТД» (), ТОВ «Ойл Пром Альянс» () за період з 01.01.2015 по 01.07.2016.

З вказаної ухвали вбачається, що службові особи ТОВ «Аддон» відображають в податковій звітності придбання ТМЦ від ТОВ «Дервік Капітал», ТОВ «Апекстрейд ЛТД», ТОВ «Ойл Пром Альянс» при тому, що під час досудового слідства встановлено, що особи, які використовують реквізити вказаних підприємств з ознаками фіктивності та надають послуги з незаконного обготівкування грошових коштів та ухилення від сплати податків в великих розмірах суб`єктам реального сектору економіки за рахунок формування фіктивного податкового кредиту, лише документально відображаючи реалізацію виконаних робіт, послуг та товарів.

Проте, вказані посилання апелянта колегія суддів оцінює критично, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які вироки суду щодо посадових осіб контрагентів позивача, ухвал про закриття кримінального провадження і звільнення таких осіб від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, та які відповідно приписів до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України були б обов`язковими для адміністративного суду.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 04.12.2019 у справі №440/3732/18.

При цьому, ні зміст вказаної ухвали, ні наявні в Єдиному державному реєстрі судових рішень рішення суду у вказаному кримінальному провадженні жодним чином не вказують на те, що це кримінальне провадження здійснюється саме відносно ТОВ «Аддон» (його посадові особи).

У свою чергу, причетність певних осіб до певної незаконної діяльності не може свідчити про безтоварність господарських правовідносин, в даному випадку між позивачем та його контрагентом згідно вказаних договорів надання послуг.

Крім того, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності.

Твердження апелянта про відсутність у контрагента позивача (ТОВ «Аддон») умов, необхідних для надання відповідних послуг, у зв`язку з відсутністю даних щодо придбання цим Товариством у період з лютого 2015 року по серпень 2016 року послуг, які в подальшому були реалізовані позивачу, як на підставу для відмови в позові, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності у останніх відповідних ресурсів для надання певних послуг.

Так, порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

До того ж, контролюючі органи не наділені повноваженнями на перевірку економічної доцільності рішень, що приймаються суб`єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов`язань тощо).

Отже, за змістом норм Податкового кодексу України право покупця на податковий кредит з податку на додану вартість не ставиться в залежність від дотримання контрагентами вимог законодавства та вчинення ймовірних зловживань за ланцюгом постачання товару.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 10.03.2020 у справі №822/1284/15 та від 30.10.2018 по справі №826/16134/14.

Як вірно відзначено судом першої інстанції, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, видами діяльності ТОВ «Аддон» () є: 73.11 Рекламні агентства (основний); 18.12 Друкування іншої продукції; 82.30 Організування конгресів і торговельних виставок; 93.29 Організування інших видів відпочинку та розваг; 73.12 Посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації; 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки.

Відтак, такий напрям господарської діяльності може свідчити про можливість контрагента позивача самостійно надати або організувати надання відповідних послуг, що були придбані позивачем, тобто - не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем.

При цьому, контрагент позивача - ТОВ «Аддон» не позбавлений можливості залучати матеріально-технічні ресурси для здійснення господарської діяльності, та нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апелянта про те, що податкова інформація ТОВ «Аддон» () не дає можливість простежити документально оформленим рух товарів/послуг по всьому ланцюгу його подальшої реалізації, починаючі з першої ланки його «виникнення», що не підтверджується фактом реального постачання послуг наступним в ланцюгу суб`єктам господарювання, тобто фактом реального постачання послуг наступним в ланцюгу у суб`єктам господарювання, зокрема позивачу, і характеризується обривом та маніпулюванням ланцюга поставки товарів (надання послуг)» колегія суддів оцінює критично, з огляду на відсутність достатніх та належних доказів, що свідчать про наявність таких обставин у дійсності.

Крім того, на момент складання податкових накладних, контрагент позивача ТОВ «Аддон» - були зареєстровані як платники ПДВ у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, оскільки господарські операції позивача з контрагентами підтверджуються відповідними первинними документами, відображені у податкових накладних, зареєстрованих належним чином, розрахунки між сторонами доведені, господарська мета їх проведення, доцільність і економічний результат підтверджені, колегія суддів приходить до висновку, що висновки податкового органу щодо фіктивності таких операцій є безпідставними та необгрунтованими.

Не подано відповідачем і жодних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків або можливої фіктивності його постачальників, як-от: пояснень посадових осіб щодо їх непричетності до фінансово-господарської діяльності очолюваних суб`єктів господарювання, судових рішень, вироків тощо, не наведено будь-яких об`єктивних доводів щодо здійснення контрагентами розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Отже, за результатом системного аналізу вимог податкового законодавства, на підставі оцінки наявних у справі доказів окремо та у їх сукупності, висновок про безтоварність господарських операцій може ґрунтуватись на належних, допустимих і достатніх доказах і не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до частини першоїст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права, визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

З огляду на вказане, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через можливі порушення вимог податкового законодавства з боку його контрагентів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення від 18.12.2018 №, №, № є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обгрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук