Справа № 400/1910/21
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

09 червня 2021 р.справа № 400/1910/21
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаМиколаївського обласного центру зайнятості в особі Березнегуватської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості, вул. 1 Травня, 109, смт. Березнегувате, Березнегуватський район, Миколаївська область, 56203,

про1) визнання протиправним та скасування наказу від 08.02.21 р. № НТ210208; 2) зобов`язання вчинити певні дії; 3) визнання протиправним та скасування витягу з наказу ПК № 00001 від 11.02.21 р.
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивачка або ОСОБА_1 ) звернулась з позовом до Миколаївського обласного центру зайнятості в особі Березнегуватської районної філії (надалі - відповідач або Центр зайнятості), в якому просить суд:

1) визнати протиправним наказ від 8 лютого 2021 р. №НТ210208 про відмову в наданні позивачці статусу безробітного;

2) зобов`язати відповідача надати позивачці статус безробітного з 8 лютого 2021 р. та призначити допомогу по безробіттю з тієї ж дати;

3) визнати протиправним витяг з наказу про прийняття рішення по особі ПК № 00001 від 11 лютого 2021 р.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що має право на отримання статусу безробітного відповідно до ст. 43 ч. 1 п. 2 Закону України "Про зайнятість населення".

Відповідач не погодився з позовними вимогами, у відзиві просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що на момент звернення позивачці була призначена пенсія за вислугу років, що виключає можливість надання статусу безробітного. На підтвердження своїх висновків відповідач навів лист Державного центру зайнятості від 2 вересня 2019 р., в якому міститься роз`яснення аналогічної ситуації (а. с. 27-30).

Позивачка подала відповідь на відзив, в якій послалась на невірне тлумачення відповідачем законодавства та просила не брати до уваги вищезазначений лист, так як він не є нормативним актом, який регулює спірні правовідносини (а. с. 56-57).

Відповідач подав заперечення, які повторюють зміст відзиву (а. с. 60-62).

Справа розглянута у спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи.

На підставі ст. 205 ч. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), справа розглянута в письмовому провадженні.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Як слідує з матеріалів справи, 8 лютого 2021 р. ОСОБА_1 подала до Березнегуватської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості заяву про надання (поновлення) статусу безробітного та заяву про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю (а. с. 41, 42).

За наслідками розгляду цих заяв, 8 лютого 2021 р. Березнегуватська районна філія Миколаївського обласного центру зайнятості видала наказ №НТ210208, яким ОСОБА_1 відмовлено в наданні статусу безробітного на підставі п. п. 16, 23 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 р. № 792 (надалі - Порядок № 792).

Суд звертає увагу не невизначеність цього наказу, так як в якості правової підстави відмови в наданні позивачці статусу безробітного, він містить посилання на два різні за змістом пункти Порядку № 792.

Так, відповідно до п. 16 Порядку № 792, особам, які навчаються за денною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, а також особам, у яких відсутній страховий стаж, крім тих, що зазначені у частині другій статті 6 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", не може бути надано статус безробітного.

В свою чергу, п. 23 Порядку № 792 передбачає, що підставами для відмови у наданні статусу безробітного є:

1) відсутність на дату прийняття рішення про надання статусу безробітного документів, зазначених у пунктах 17 і 18 цього Порядку;

2) встановлення факту зайнятості особи, у тому числі отримання повідомлення від роботодавця про працевлаштування особи;

3) подання заяви про надання статусу безробітного особою, яка не зазначена у частині першій статті 43 Закону України "Про зайнятість населення";

4) письмова відмова особи від пропозиції підходящої роботи;

5) невідвідування роботодавця та неподання в установлений строк без поважних причин особою письмової відповіді роботодавця про результати співбесіди відповідно до виданого центром зайнятості направлення на працевлаштування;

6) неповернення особою коштів, отриманих за період попередньої реєстрації, що припинена на підставі абзаців вісімнадцятого - двадцятого підпункту 1 пункту 30 цього Порядку;

7) наявність в особи статусу безробітного.

Так як остання норма містить 7 окремих та самостійних підстав для відмови в наданні статусу безробітного, відповідач не вправі був обмежуватись лише загальною вказівкою на п. 23 Порядку № 792, а мав чітко вказати на конкретний підпункт, на підставі якого позивачці відмовляється в наданні статусу безробітного.

Відсутність такої вказівки з боку відповідача створює для заявника ситуацію правової невизначеності, що само по собі порушує права здобувача статусу безробітного.

Подальша індивідуалізація відповідачем підстав відмови в наданні ОСОБА_1 статусу безробітного в заявах по суті справи, цього висновку суду не змінює.

Відповідно до ст. 43 ч. 1 п. 1-3 Закону України "Про зайнятість населення", статусу безробітного може набути:

1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи;

2) особа з інвалідністю, яка не досягла встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" та "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю";

3) особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників.

Відповідач стверджує, що на момент звернення до Центру зайнятості, позивачці була призначена пенсія за вислугу років, що не дає їй права на отримання статусу безробітного на підставі ст. 46 ч. 1 п. 2 Закону України "Про зайнятість населення".

Відповідно до цієї норми, особа має право отримати статус безробітного за одночасної наявності таких умов: 1) вона є інвалідом, 2) не досягла пенсійного віку, встановленого спеціальним законом та 3) отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу.

В матеріалах справи мається довідка до акту огляду МСЕК № 002793 від 26 липня 2005 р., згідно з якою ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи безстроково (а. с. 7).

Стаття 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначає, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

Згідно паспортних даних, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно, на момент звернення до Центру зайнятості в лютому 2021 р., їй виповнилось 59 років (а. с. 13).

Твердження відповідача про те, що позивачка отримувала пенсію за вислугу років, спростовуються доказами, наданими самим відповідачем.

Як слідує з довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, ОСОБА_1 з 26 липня 2005 р. була призначена пенсія по інвалідності, 30 серпня 2011 р., за зверненням позивачки, її було переведено на пенсію за вислугу років, а 13 січня 2021 р., тобто майже за місяць до звернення до Центру зайнятості за отриманням статусу безробітного, позивачку знову було переведено на пенсію по інвалідності (а. с. 49).

Отже, як встановлено судом, ОСОБА_1 має інвалідність, не досягла 60-літнього пенсійного віку та з 13 січня 2021 р. отримує пенсію по інвалідності, а не за вислугу років, як стверджує відповідач. Таким чином, ОСОБА_1 має право на отримання статусу безробітного, так як відповідає критеріям, передбаченим в ст. 46 ч. 1 п. 2 Закону України "Про зайнятість населення".

Той факт, що позивачка до звернення до Центру зайнятості отримувала пенсію за вислугу років, не має значення для отримання статусу безробітного, так як відповідність особи вимогам закону для отримання статусу безробітного, повинна визначатись саме на час звернення до Центру зайнятості.

Посилання відповідача на лист Державного центру зайнятості від 2 вересня 2019 р., суд відкидає, так як в ньому наведений приклад з отриманням особою пенсії за вислугу років (а. с. 50).

За таких обставин, відповідач протиправно відмовив позивачці в наданні статусу безробітного, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд звертає увагу на те, що позивачка просить визнати спірні накази протиправними, але не заявляє вимогу про їх скасування.

Суд виходить з того, що лише визнання наказів протиправними, не є ефективним способом порушених прав, а крім того, ст. 5 ч. 1 п. 2 КАС України передбачає, що визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, є єдиним способом захисту і цій нормі кореспондує право суду у разі задоволення позову прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (ст. 245 ч. 2 п. 2 КАС України).

За таких обставин, наказ відповідача від 8 лютого 2021 р. №НТ210208 та витяг з наказу про прийняття рішення по особі ПК № 00001 від 11 лютого 2021 р., слід визнати протиправними та скасувати.

Згідно з ст. 139 ч. 1 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовими витратами в даній справі є судовий збір, доказів понесення інших судових витрат сторони суду не подали. Позивачка сплатила судовий збір в сумі 908,0 грн., що підтверджується квитанцією № 7 від 19 березня 2021 р. (а. с. 1) і з урахування задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Миколаївського обласного центру зайнятості в особі Березнегуватської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості (вул. 1 Травня, 109, смт. Березнегувате, Березнегуватський район, Миколаївська область, 56203, (ВП 42266455) задовольнити.

2. Наказ Березнегуватської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості від 8 лютого 2021 р. №НТ210208 та витяг із наказів про прийняття рішення по особі ОСОБА_1 ПК № НОМЕР_2 від 11 лютого 2021 р. "Про прийняття рішень службою зайнятості, передбачених Законами України "Про зайнятість населення", "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та нормативними актами щодо їх застосування", визнати протиправним та скасувати.

3. Зобов`язати Миколаївський обласний центр зайнятості в особі Березнегуватської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості (вул. 1 Травня, 109, смт. Березнегувате, Березнегуватський район, Миколаївська область, 56203, (ВП 42266455) надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) статус безробітного з 8 лютого 2021 р. та призначити їй допомогу по безробіттю.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївського обласного центру зайнятості в особі Березнегуватської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості ((вул. 1 Травня, 109, смт. Березнегувате, Березнегуватський район, Миколаївська область, 56203, (ВП 42266455) ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 908,0 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням вимог розділу VI п. 3 "Прикінцеві положення" КАС України.

Суддя А. О. Мороз