Справа № 480/3868/20
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2021-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

10 червня 2021 р. Справа № 480/3868/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Кононенко З.О. , Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду питання про прийняття додаткової постанови в адміністративній справі за апеляційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.01.2021 року, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, м. Суми, повний текст складено 20.01.21 року та на додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 , головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, м. Суми, повний текст складено 25.01.21 року по справі № 480/3868/20
за позовом ОСОБА_1
до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області
про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії та стягнення грошового забезпечення,
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (далі відповідач), в якому просив:
визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області № 2о/с від 29 травня 2020 року про звільнення полковника міліції ОСОБА_1 , начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України в Сумській області, з органів внутрішніх справ на підставі п. 64 «а» Положення про проходження рядовим і начальницьким складом з органів внутрішніх справ;
зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України в Сумській області з 30 травня 2020 року;
стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 30 травня 2020 року по день винесення судового рішення;
допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на на посаді начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України в Сумській області та стягнення з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць;
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.01.2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області № 2о/с від 29 травня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за віком.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

11.01.2021 року позивач звернувся до суду з заявою про постановлення додаткового рішення.

Додатковим рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задоволено.

Ухвалено додаткове рішення та стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Міністерства внутрішніх справ в Сумській області (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 23, ) витрати на правничу допомогу у розмірі 40000 (сорок тисяч) грн.

Відповідач, не погодившись із вказаними рішеннями, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваних рішень норм матеріального та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.01.2021 року та скасувати додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 року у справі №480/3868/20, прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2021 року у справі №480/3868/20 апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області залишено без задоволення. Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.01.2021 по справі № 480/3868/20 залишено без змін.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2021 року у справі №480/3868/20 апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області на додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 р. залишено без задоволення. Додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 по справі № 480/3868/20 залишено без змін.

31.05.2021 року на адресу Другого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат.

Колегія суддів, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Виходячи з аналізу зазначеної норми, колегія суддів зазначає, що чинне законодавство передбачає можливість прийняття додаткового рішення, серед іншого, у разі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2021 року питання про судові витрати, у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції не було вирішено.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно частини першої та третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З аналізу вищевказаної норми слідує, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати наведені вище критерії, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Так, до поданої заяви про ухвалення додаткового рішення позивачем надані докази витрат на професійну правничу допомогу, а саме копії наступних документів:

договір № 11-2021 від 22.04.2021 між адвокатським об`єднанням Адвос та ОСОБА_1 про надання правничої допомоги;

додаткова угода № 1 від 22.04.2021, відповідно до якої розмір гонорару сторонами визначено фіксовану суму та становить 15 000 грн.;

копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_2 ;

рахунок на оплату № 36 від 26.05.2021 на суму 15000 грн;

квитанція від 26.05.2021 року №113Т003D0H про здійснення касової операції на суму 15000 грн;

акт наданих послуг від 26.05.2021 №40;

звіт про обсяг наданих послуг за договором, відповідно до змісту якого, позивачу були надано послуги загальною тривалістю 12 годин, у тому числі: підготовка відзиву на апеляційну скаргу на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.01.2021 року та додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 року у справі №480/3868/20 10 год.; підготовка до участі у судовому засіданні та особисте представництво інтересів довірителя у судовому засіданні під час розгляду справи №480/3868/20 у Другому апеляційному адміністративному суді - 2 години.

З наданих доказів слідує, що 22.04.2021 року між адвокатським об`єднанням Адвос та ОСОБА_1 укладено договір № 11-2021 про надання правничої допомоги під час розгляду Другим апеляційним адміністративним судом справи № 480/3868/20 за його позовом до УМВС України в Сумській області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до п. 4.1 договору сума гонорару визначається сторонами у додатках до договору. Його оплата проводиться довірителем протягом п`яти днів з моменту отримання рахунку на оплату.

Крім того, за додатковою угодою № 1 від 22.04.2021, встановлено фіксований розмір гонорару, який становить 15000,00 грн.

З вказаних документів встановлено, що позивач поніс витрати на послуги адвоката 15000,00 грн., які включали в себе підготовку відзиву на апеляційну скаргу відповідача та підготовку до участі у засіданнях, особисте представництво довірителя у судових засіданнях.

Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу відповідачем до суду апеляційної інстанції подано не було.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами співмірність витрат на правничу допомогу із складністю предмету позову та обсягу наданих послуг.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає обґрунтованою суму витрат на професійну правничу допомогу позивача в суді апеляційної інстанції за апеляційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.01.2021 року та на додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 року у справі № 480/3868/20 у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.01.2021 року залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2021 року вказаний адміністративний позов задоволено частково, понесені позивачами судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 243, 252, 292, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про винесення додаткової постанови про розподіл судових витрат у справі №480/3868/20 задовольнити.

Прийняти додаткову постанову, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 23, ) судові витрати на правову допомогу на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Мінаєва О.М.
Судді Кононенко З.О. Макаренко Я.М.

Повний текст додаткової постанови виготовлений 10.06.2021.