Справа № 420/774/20
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/774/20

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Кравця О.О.,

Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційні скарги Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Контейнерна Логістична Компанія» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.10.2019 року № ,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Контейнерна Логістична Компанія» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Одеській області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог (а.с. 80), просило суд:

- визнати протиправними дії Державної податкової служби України щодо не прийняття податкової накладної № 1 від 28.02.2019 року для реєстрації у ЄРПН, яку було доставлено для реєстрації в ЄРПН 06.03.2019 року;

- вважати прийнятою та зареєстрованою у ЄРПН Державною податковою службою України податкову накладну № 1 від 28.02.2019 року подану товариством з обмеженою відповідальністю «Контейнерна Логістична Компанія» - 06.03.2019 року;

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.10.2019 року № видане Головним управлінням ДПС в Одеській області за яким до товариства з обмеженою відповідальністю «Контейнерна Логістична Компанія» на суму ПДВ 107460,00 грн. застосовано штраф в розмірі 20 % у сумі 21481,20 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Контейнерна Логістична Компанія» задоволено частково. Визнано протиправними дії Державної податкової служби України щодо не прийняття податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю «Контейнерна Логістична Компанія» № 1 від 28.02.2019 року для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних, яку було доставлено для реєстрації 06.03.2019 року. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 21.10.2019 року № . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині визнання протиправними дій апелянта, Державна податкова служба України звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та неврахування обставин, що мають значення для справи, тому просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції у відповідній частині та у вказаній частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ДПС України ґрунтуються на тому, що відповідно до пунктів 12, 13 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку, отже не встановлено належними та допустимими доказами вчинення дій з блокування Договору про електронний документообіг позивача саме з боку ДПС України Апелянт вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції не враховано, що Договір про визнання електронних документів надає платнику податків можливість, а не зобов`язує його подавати до органів ДФС податкові документи в електронному вигляді. При цьому, апелянт вказує, що як Договором, так і ст. 42 ПК України чітко врегульовано порядок вирішення наведеного Позивачем проблемного питання, яким ТОВ «Контейнерна Логістична Компанія» не скористалось, причини обраної поведінки, як свідчить зміст судового рішення та підстави її обрання не обґрунтовано.

Крім того, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, тому просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС в Одеській області ґрунтуються на тому, що посилання позивача на неприйняття податкових накладних з огляду на визначення підстав в квитанціях № 1 про відсутність укладеного договору про прийняття електронних документів є повністю безпідставними, оскільки платник податків звільняється від відповідальності у разі, коли у роботі електронного кабінету виявлена технічна та/або методологічна помилка і така помилка визнана технічним адміністратором та/або методологом електронного кабінету або її існування підтверджено рішенням суду. Апелянт вказує, що аналізуючи вимоги статті 42 ПК України, можна дійти висновку, що ТОВ «Контейнерна Логістична Компанія» не здійснило жодного намагання для вирішення проблеми щодо технічних помилок відносно дії договору. Таким чином, апелянт вважає, що з огляду на несвоєчасне направлення на реєстрацію податкових накладних до Єдиного реєстру податкових накладних, останні були зареєстровані з порушенням встановленого вимогами ПК України строку, а отже податкове повідомлення-рішення є повністю обґрунтованим.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Контейнерна Логістична Компанія» зареєстроване та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області як платник податків.

24.09.2019 року співробітник Головного управління ДПС в Одеській області провів перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних ТОВ «Контейнерна Логістична Компанія», дата виписки яких припадає на 2019 рік.

За результатами цієї перевірки 24.09.2019 року Головне управління ДПС в Одеській області склало акт № 176/15-32/50-04/42268714 «Про результати перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних та розрахунків коригувань до такої податкової накладної ТОВ «Контейнерна Логістична Компанія» », в якому встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 Податкового кодексу України, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації. Відповідальність платника податків за порушення визначена ст.120-1 Податкового кодексу України.

Порушення термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме: податкова накладна № 1, дата виписки 28.02.2019 року, дата реєстрації 02.04.2019 року, кількість днів затримки 18, сума ПДВ 107406,00 грн.

За наслідками перевірки ТОВ «Контейнерна Логістична Компанія» на підставі акту перевірки від 24.09.2019 року № 176/15-32/50-04/42268714 Головне управління ДПС в Одеській області прийняло податкове повідомлення-рішення:

- від 21.10.2019 року № , яким за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених ст.201 Податкового кодексу України, та згідно з п.120-1.1 ст.120-1 Податкового кодексу України за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 107406,00 грн. застосовано штраф в розмірі 20 % - 21481,20 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, а також вважаючи протиправним дії ДПС України щодо не прийняття податкової накладної № 1 від 28.02.2019 року для реєстрації у ЄРПН, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час виникнення спірних правовідносин підстав для припинення дії договору в односторонньому порядку у податкового органу не було, а тому у Державної податкової служби України були відсутні підстави для відмови у прийнятті до реєстрації 06.03.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю «Контейнерна Логістична Компанія» № 1 від 28.02.2019 року. За висновками суду, платником податків були здійснені всі необхідні та належні заходи з метою реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, але з незалежних від нього причин та не з його вини їх зареєструвати своєчасно не виявилося можливим. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки в даному випадку порушення термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних відбулося не з вини позивача, тому застосування до останнього штрафу за таке порушення є необґрунтованим та безпідставним.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В даному випадку спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем). У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Таким чином, аналіз положень пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України свідчить про те, що законодавством регламентовано граничні терміни виконання платником ПДВ покладеного на нього обов`язку з реєстрації податкових накладних в ЄРПН та послідовну процедуру їх реєстрації контролюючим органом.

Реєстрація податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків, зокрема для податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця така реєстрація має бути здійснена до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Водночас, норма пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України встановлює юридичну відповідальність за порушення платником податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Контейнерна Логістична Компанія» 28.02.2019 року за результатами здійснених фінансово-господарських операцій сформувало податкову накладну № 1 на суму ПДВ 107406,00 грн. та з урахуванням встановлених строків та вимог податкового законодавства 06.03.2019 року намагалось здійснити її реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На вказану спробу Товариство з обмеженою відповідальністю «Контейнерна Логістична Компанія» отримало квитанцію № 1 від 06.03.2019 року в електронному вигляді, в якій було вказано, що документ доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України, документ не прийнято, при необхідності виправте документ та надішліть його знову, виявлені помилки: документ не може бути прийнятий - відсутній укладений з платником « 42268714» договір про визнання електронних документів, який визначає права та обов`язки сторін в процесі електронного документообігу, надішліть заяву про приєднання до договору.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Контейнерна Логістична Компанія» було направлено запит про отримання публічної інформації до Головного управління ДФС в Одеській області, на що отримано відповідь «Про результати розгляду запиту» № 63/ЗПІ/15-32-08-04-10 від 25.03.2019 року, в якій зазначено, що за даними інформаційних систем ДФС, користувачами ресурсу яких є фахівці територіальних органів фіскальної служби відповідно до наданого доступу, Заява про приєднання до Договору про визнання електронних документів Товариства з обмеженою відповідальністю «Контейнерна Логістична Компанія» () від 15.08.2018 року № 1 прийнята контролюючим органом за основним місцем обліку платника 16.08.2018 року (реєстраційний номер ), на підставі цієї Заяви ТОВ «Контейнерна Логістична Компанія» приєднано до електронного документообігу.

З матеріалів справи вбачається, що інша звітність Товариства з обмеженою відповідальністю «Контейнерна Логістична Компанія» приймалася, а саме звіт про суми нарахованої заробітної плати за лютий 2019 року було прийнято 06.03.2019 року без зауважень, що підтверджується квитанцію № 2 від 06.03.2019 року реєстраційний номер .

Товариство з обмеженою відповідальністю «Контейнерна Логістична Компанія» 14.03.2019 року, 18.03.2019 року, 25.03.2019 року, 27.03.2019 року, 01.04.2019 року здійснювало спроби реєстрації податкової накладної № 1 від 28.02.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, на які було отримано відповідні квитанції в електронному вигляді № 1 про не прийняття документу у зв`язку з відсутністю укладеного з платником « 42268714» договору про визнання електронних документів, який визначає права та обов`язки сторін в процесі електронного документообігу.

Лише 02.04.2019 року податкова накладна Товариства з обмеженою відповідальністю «Контейнерна Логістична Компанія» № 1 від 28.02.2019 року була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п.4 Наказу Міністерства фінансів України 06.06.2017 року № 557 «Про затвердження Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.08.2017 року за № 959/30827, договори про визнання електронних документів, що на день набрання чинності цим наказом є чинними, продовжують діяти до виникнення підстав, визначених пунктом 14 розділу ІІІ Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого цим наказом.

Відповідно до п.1 розділу ІІ Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 06.06.2017 року № 557 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.08.2017 року за № 959/30827, електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства та на підставі Договору, що визначає взаємовідносини суб`єктів електронного документообігу.

Згідно з п.1 розділу ІІІ Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 06.06.2017 року № 557 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.08.2017 року за № 959/30827, юридичні особи, самозайняті особи, податкові агенти, контролюючі органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування набувають статусу СЕД з дати укладення Договору, примірну форму якого визначено у додатку 1 до цього Порядку, шляхом приєднання до нього на підставі Заяви про приєднання до Договору у порядку, визначеному цим розділом.

Згідно з п.9 розділу ІІІ Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 06.06.2017 року № 557 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.08.2017 року за № 959/30827, підставами для відмови у прийнятті Заяви про приєднання до Договору та відповідно у приєднанні до Договору є: відсутність автора на обліку у контролюючому органі; невідповідність реєстраційних даних автора, зазначених у Заяві про приєднання до Договору, даним Єдиного державного реєстру та Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр); наявність у Єдиному державному реєстрі запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи або припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця; наявність в Державному реєстрі інформації про закриття реєстраційного номера облікової картки платника податків підписувача Заяви про приєднання до Договору (керівника) у зв`язку зі смертю; наявність діючого Договору.

Відповідно до п.14 розділу ІІІ Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 06.06.2017 року № 557 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.08.2017 року за № 959/30827, дія Договору та пов`язаних з ним Повідомлень припиняється за ініціативи підписувача Заяви про приєднання до Договору (керівника), поданої з дотриманням передбаченої пунктом 15 цього розділу процедури, або за наявності однієї з таких підстав: отримання інформації від АЦСК про завершення строку чинності (або скасування) посиленого сертифіката керівника; отримання інформації з Єдиного державного реєстру про зміну керівника; отримання інформації з Єдиного державного реєстру про державну реєстрацію припинення юридичної особи; наявність в Реєстрі самозайнятих осіб інформації про зняття з обліку самозайнятої особи як платника податків в контролюючому органі; наявність у Державному реєстрі інформації про закриття реєстраційного номера облікової картки платника податків підписувача Заяви про приєднання до Договору (керівника) у зв`язку зі смертю.

Згідно з п.17 розділу ІІІ Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 06.06.2017 року № 557 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.08.2017 року за № 959/30827, у день припинення дії Договору контролюючий орган повідомляє автора про припинення дії Договору (із зазначенням причини) шляхом направлення автоматично сформованого повідомлення про припинення дії Договору на електронну адресу, внесену до облікових даних автора, за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку. На повідомлення про припинення дії Договору накладається електронна печатка контролюючого органу, визначеного відповідно до пункту 5 цього розділу.

Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції, контролюючий орган не повідомляв про припинення дії договору про визнання електронних документів із зазначенням відповідних причин. Під час розгляду справи відповідачі не надали до суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження підстав для припинення дії договору про визнання електронних документів з позивачем.

Відповідно до п.4.1 Розділу 4 Тимчасового порядку надходження та комп`ютерної обробки податкової звітності платників податків в електронному вигляді до органів ДПС України, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 26.11.2004 року № 672, податкова звітність до органів державної податкової служби може бути подана (надіслана): в електронному вигляді до приймального шлюзу органу ДПС України за допомогою програмних засобів та будь-яких засобів телекомунікаційного зв`язку, які гарантують доставку електронного пакета звітних документів платника податків до органу ДПС протягом однієї години.

Згідно Переліку органів ДПС України, де будуть розміщені приймальні шлюзи податкової звітності в електронному вигляді, який є додатком 2 до наказу Державної податкової адміністрації України від 26.11.2004 року № 672, приймальний шлюз податкової звітності в електронному вигляді розміщений в ДПС у м. Києві (зона дії приймального шлюзу - м. Київ), ДПС України (зона дії приймального шлюзу - Україна).

Таким чином, станом на час виникнення спірних правовідносин підстав для припинення дії договору в односторонньому порядку у відповідача не було, а тому у контролюючого органу були відсутні підстави для відмови у прийнятті електронних документів.

З урахуванням зазначеного, були відсутні правові підстави для неприйняття вказаної податкової накладної до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Колегія суддів критично оцінює доводи ДПС України, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції не враховано, що Договір про визнання електронних документів надає платнику податків можливість, а не зобов`язує його подавати до органів ДФС податкові документи в електронному вигляді. З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що факт прийняття податковим органом заяви про приєднання до Договору про визнання електронних документів ТОВ «Контейнерна Логістична Компанія» () від 15.08.2018 року № 1 давав позивачу законні сподівання подавати податкову звітність в електронному вигляді, при цьому нормами чинного законодавства не передбачено, що у разі виникнення технічних помилок платник податків повинен зобов`язаний подавати звітність у письмовому вигляді.

Доводи апеляційної скарги ДПС України, що не встановлено належними та допустимими доказами вчинення дій з блокування Договору про електронний документообіг позивача саме з боку ДПС України, спростовуються встановленими судом обставинами наявності станом на момент виникнення спірних правовідносин чинного Договору про електронний документообіг позивача, що обумовлювало обов`язок податкового органу прийняти податкові документи в електронному вигляді.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що дії Державної податкової служби України щодо не прийняття податкової накладної ТОВ «Контейнерна Логістична Компанія» № 1 від 28.02.2019 року для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних, яку було доставлено для реєстрації 06.03.2019 року, є протиправними.

Доводи апелянтів, що ТОВ ««Контейнерна Логістична Компанія» не здійснило жодного намагання для вирішення проблеми щодо технічних помилок відносно дії договору колегією суддів оцінюються критично, оскільки у позивача на дату подання для реєстрації спірної податкової накладної був чинний договір про приєднання до договору про визнання електронних документів, водночас суб`єкт господарювання не зобов`язаний вирішувати наявні технічні помилки, оскільки цей обов`язок покладений на контролюючий орган.

Згідно з пп.20.1.19 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п.42-1.10 ст.42-1 ПК України платник податків звільняється від відповідальності у разі, коли у роботі електронного кабінету виявлена технічна та/або методологічна помилка і така помилка визнана технічним адміністратором та/або методологом електронного кабінету або її існування підтверджено рішенням суду. У такому разі штрафні санкції та пеня, передбачені цим Кодексом, за порушення податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, що спричинені технічною та/або методологічною помилкою у роботі електронного кабінету, не застосовуються, підстави для притягнення платника податків та/або його посадових осіб до адміністративної, кримінальної відповідальності відсутні. Ненарахування штрафних санкцій та/або пені за порушення, що спричинені технічною та/або методологічною помилкою у роботі електронного кабінету, закріплюється (реалізується) в програмному забезпеченні, яке застосовується для автоматичного розрахунку штрафних санкцій та/або пені за порушення податкового законодавства.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що платником податків були здійснені всі необхідні та належні заходи з метою реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але з незалежних від нього причин та не з його вини їх зареєструвати своєчасно не виявилося можливим.

Оскільки в даному випадку порушення термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних відбулося не з вини ТОВ «Контейнерна Логістична Компанія», тому застосування до останнього штрафу за таке порушення є необґрунтованим та безпідставним.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

У пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» (заява № 55555/08) суд звернув увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».

У справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».

Суд зазначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення Броньовський проти Польщі [GC], N 31443/96, п. 143, CEDH 2004). У кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (див. Рішення Спорронг та Лонрот п. Швеції , рішення від 23 вересня 1982, серія A N 52, стор. 26, п. 69).

Відповідно до п.50 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «ЩОКІН ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF SHCHOKIN v.UKRAINE) (Заяви №№ 23759/03 та 37943/06) судом констатовано, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 21.10.2019 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Контейнерна Логістична Компанія» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.10.2019 року № залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О. О. Кравець

Суддя: Л.Є. Зуєва