Справа № 160/15113/20
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2021-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2021 року м. Дніпросправа № 160/15113/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року (суддя Юхно І.В.) у справі №160/15113/20 за позовом ОСОБА_1 до Криворізької місцевої прокуратури №2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Криворізької місцевої прокуратури №2, яка виявилася у не прийнятті після розгляду заяви від 02.08.19 р. вх.59-214-19 рішення, постанови, тобто правового акту на підставі ст.ст.3, 8, 46, 60, 68 Конституції України, ст.ст.18, 19, 29 Закону України Про звернення громадян;

- визнати протиправною бездіяльність Криворізької місцевої прокуратури №2, яка виявилася у порушені правової позиції ст.ст.3, 19, 34, 60, 68 Конституції України;

- визнати протиправною бездіяльність Криворізької місцевої прокуратури №2, яка виявилася у порушенні права бути присутнім при розгляді заяви (запиту) від 02.08.19 р. з додержанням принципів, правових та організаційних засад Закону України Про прокуратуру;

- визнати протиправною бездіяльність Криворізької місцевої прокуратури №2, яка виявилася у не вжитті заходів для забезпечення фундаментального права громадянина на рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму, на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, права на отримання інформації до правової позиції ст.ст.3, 22, 34, 46 Конституції України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду уточненого адміністративного позову з уточненими позовними вимогами та з уточненим суб`єктним складом правовідносин у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, а також його копії для направлення відповідачу/відповідачам у справі; копії паспорта громадянина України як документу, що підтверджує наявність у ОСОБА_1 процесуальної дієздатності; інформації про дату, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод, інтересів, а в разі необхідності з наданням заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.

Копію вказаної ухвали суду позивачем отримано 29.01.2021 року, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

08.02.2021 року на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява від 02.02.2021 про відкриття провадження у справі після усунення недоліків.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року позовну заяву, у зв`язку з не усуненням недоліків у повному обсязі, повернуто позивачу.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції згідно статті 315 КАС України. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви позивачеві. Позивач наполягає на тому, що у встановлений судом строк ним недоліки позовної заяви усунуто в повному обсязі, у зв`язку з чим у суду були наявні підстави для відкриття провадження у справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Так, як вбачається з ухвали від 20.11.2020 підставами для залишення позовної заяви без руху стало те, що:

По-перше, в матеріалах позовної заяви відсутня копія паспорта громадянина України як документ, що підтверджує наявність у ОСОБА_1 процесуальної дієздатності;

По-друге, позивач в позовній заяві особисто визначив відповідачем Криворізьку місцеву прокуратуру №2 (місцезнаходження: 50029, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул. Невська , буд.3) та зазначив ідентифікаційний код юридичної особи 02909938. Натомість, з ЄДР судом встановлено, що вбачається, що даний ідентифікаційний код є кодом юридичної особи Дніпропетровської обласної прокуратури 49044, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 38. Також, в позові позивач просить, зокрема визнати протиправною бездіяльність Криворізької місцевої прокуратури №2, яка виявилася у порушені правової позиції ст.ст.3, 19, 34, 60, 68 Конституції України та визнати протиправною бездіяльність Криворізької місцевої прокуратури №2, яка виявилася у не вжитті заходів для забезпечення фундаментального права громадянина на рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму, на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, права на отримання інформації до правової позиції ст.ст.3, 22, 34, 46 Конституції України, проте не конкретизує, яка саме та яким чином, була допущена бездіяльність, що спричинила порушення прав, свобод чи інтересів позивача. Вищенаведені обставини, за висновками суду першої інстанції, унеможливлюють встановлення судом предмету спору, суб`єктного складу правовідносин, а також суд не може дійти висновку до кого позивач звертає свої позовні вимоги.

По-третє, одним з заявлених до розгляду предметів спору є бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви від 02.08.19 р.. В той же час, до суду кореспонденція від позивача надійшла 16.11.2020 року, тобто через більше ніж 1 рік 3 місяці. Оскільки позивачем не зазначено дати, коли він дізнався про допущення бездіяльності суб`єкта владних повноважень, що призвела до порушення його прав, свобод або законних інтересів, вищезазначене, за висновками суду першої інстанції, унеможливлює з`ясування судом, чи позов подано у строк, установлений законом, а якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

З такими підставами для залишення позовної заяви без руху суд апеляційної інстангції не може погодитися, виходячи із наступного.

Так, стосовно не долучення позивачем до позовної заяви копії паспорта громадянина України на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності.

Слід зазначити, що Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено обов`язку надання особою доказів на підтвердження її адміністративної процесуальної дієздатності.

Тобто, неподання позивачем доказів на підтвердження його адміністративної процесуальної дієздатності в даному випадку, не може розглядатись як недолік позовної заяви і бути перешкодою для реалізації особою конституційного права доступу до правосуддя.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що статтями 160, 161 КАС України не передбачено долучення до позовної заяви документів, що посвідчують особу підписанта.

Судом встановлено, що адміністративний позов подано та підписано особисто позивачем ОСОБА_1 , в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що позивач є неповнолітнім або недієздатним, тому на час постановлення оскаржуваної ухвали у суду першої інстанції не було обґрунтованих підстав для сумніву в тому чи здатний позивач особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права і обов`язки.

Крім цього, в заяві від 02.02.2021 року, що подана позивачем до суду першої інстанції з метою усунення виявлених недоліків, останній повідомив суд, що паспорт ним буде подано в судовому засіданні.

Що стосується зауважень суду першої інстанції щодо деяких позовних вимог, заявлених позивачем у позові (визнати протиправною бездіяльність Криворізької місцевої прокуратури №2, яка виявилася у порушені правової позиції ст.ст.3, 19, 34, 60, 68 Конституції України та визнати протиправною бездіяльність Криворізької місцевої прокуратури №2, яка виявилася у не вжитті заходів для забезпечення фундаментального права громадянина на рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму, на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, права на отримання інформації до правової позиції ст.ст.3, 22, 34, 46 Конституції України), то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити на тому, що право вибору заявляти ті чи інші вимоги належить позивачу. В той же час, саме суд, який розглядає спір по суті, наділений повноваженнями щодо обрання із декілька можливих способів захисту права, одного, який відповідає суті спірним відносинам та який найбільш ефективно відновить порушене право.

У відповідності до положень статті 5 КАС України особа, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, має право звернутися до суду та просити про їх захист у спосіб, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п.4 ч.1).

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, спираючись на ч.2 ст.245 КАС, обравши той спосіб захисту порушеного права, що буде найбільш ефективним.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.

На переконання суду апеляційної інстанції, при постановленні ухвали про залишення позовної заяви без руху судом першої інстанції вищевказаного не було взято до уваги.

З приводу зазначення позивачем у позові коду ЄДРПОУ, який не належить Криворізькій місцевій прокуратурі №2, то на переконання суду апеляційної інстанції такий недолік не є суттєвим, зважаючи на те, що у позові позивач, як то передбачено п.2 ч.5 статті 160 КАС України, зазначив повне найменування відповідача, його місцезнаходження, поштовий індекс, відомий засіб зв`язку. Вимоги позову також заявлені саме до Криворізької місцевої прокуратури №2.

Отже, зі змісту позову можливо чітко та однозначно встановити, що саме Криворізьку місцеву прокуратуру №2 позивач визначив відповідачем у справі, і саме вона, на його думку, повинна відповідати за позовом.

При цьому, слід зауважити, що встановлення належності відповідача є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. У випадку участі у справі неналежного відповідача, суд не позбавлений можливості здійснити заміну неналежного відповідача.

З цих підстав суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновками суду першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху щодо неможливості встановлення в спірному випадку суб`єктного складу правовідносин та до кого саме позивач звертає свої позовні вимоги.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що у відповідності до ч.1 та п.1 ч.2 ст. 173 КАС України підготовку справи до судового розгляду здійснює суддя адміністративного суду, який відкрив провадження в адміністративній справі. Завданням підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Тобто, суддя, саме під час підготовчого провадження, а не під час отримання адміністративного позову та перевірки його на відповідність норм КАС України з`ясовує, зокрема, склад учасників судового процессу та предмет спору.

Що стосується дотримання позивачем строку звернення до суду з позовом.

Так, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, дослідивши зміст заявлених позовних вимог, суд першої інстанції зазначив про те, що одним з заявлених до розгляду предметів спору є бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви від 02.08.19 р. В той же час, до суду кореспонденція від позивача надійшла 16.11.2020 року, тобто через більше ніж 1 рік 3 місяці.

Встановивши, що позивачем в позові не зазначено дати, коли він дізнався про допущення суб`єктом владних повноважень бездіяльності, що призвела до порушення його прав, свобод або законних інтересів, суд першої інстанції запропонував позивачу надати таку інформацію, та, за необхідності, надати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.

Як свідчать матеріали справи 16.11.2020 до суду першої інстанції надійшов позов ОСОБА_1 від 12.03.2020.

В заяві від 02.02.2021 року, поданій на усунення недоліків позовної заяви, позивач просив поновити строк, зазначаючи, що рішення відповідача в розумінні п.18,19 ч.1 ст.4 КАС України на заяву від 02.08.2019 вх. 59-214-19 він не отримував. 21.10.2019 позивач подав позов, але 04.03.2020 одержав ухвалу від 05.02.2020 Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №215/6131/19 про повернення позову. 12.03.2020 позивач знов подав позов, але 30.10.2020 одержав ухвалу від 17.09.2020 Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/3017/20 про провернення позову. 10.11.2020, без пропуску строку від дати отримання ухвали 30.10.2020, позивач повторно подав позов від 12.03.2020.

В оскарженій ухвалі судом першої інстанції жодної оцінки наведеним позивачем аргументам, з якими останній пов`язує поважність причин пропуску строку звернення із позовом до суду, не надано; питання про поновлення строку звернення до суду з позовом, порушене позивачем у заяві, не вирішено.

Більш того, як свідчить зміст ухвали про повернення позовної заяви, суд першої інстанції фактично не досліджував подану позивачем заяву на усунення недоліків від 02.02.2020, а лише формально констатував факт не усунення позивачем недоліків у повному обсязі, не конкретизувавши які недоліки, на думку суду, все ж таки усунуті даною заявою, а які залишилися без виконання.

За викладених вище мотивів, суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивачеві передчасним.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на приписи статті 320 КАС України, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В той же час, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що не можуть бути задоволенні вимоги ОСОБА_1 , які викладені в апеляційній скарзі щодо направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції, оскільки суд апеляційної інстанції наділений повноваженнями щодо направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю лише у разі скасування рішення суду першої інстанції, яке прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності) (стаття 318 КАС України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року по справі №160/15113/20 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 10.06.2021р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк