Справа № 640/8922/20
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2021-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2021 року м. Київ № 640/8922/20

Окружний адміністративний суд м. Києва, у складі судді Вєкуа Н.Г, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Спеціалізованого водогосподарського комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київводфонд» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Спеціалізоване водогосподарське комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київводфонд» (04080, м. Київ, вул. Дмитрівська, 16-Б, ) з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.12.2019 №.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним, оскільки з 01.01.2019 року основним місцем обліку позивача є ДПІ у Подільському районі ГУ ДПС у м. Києві, відтак уточнюючи податкові декларації за 1 та 3 квартал 2018 року були подані за основним місцем обліку, що відповідає вимогам Бюджетного та Податкового Кодексу України.

Ухвалою суду від 27 квітня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач, не погоджуючись із доводами позивача, надав відзив на позову заяву, в якому, з посиланням на загальні норми Податкового Кодексу України, вказав, що оскільки податкові зобов`язання з рентної плати були нараховані лише за 2 та 4 квартал 2018 року, то уточнення показників може бути подано лише за вказані періоди, а відтак зменшення податкових зобов`язань за 1 та 3 квартал 2018 року є недопустимим. В зв`язку із чим, вважає винесене податкове повідомлення-рішення від 28.12.2019 року законним та обгрунтованим.

Розглянувши наявні документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

На підставі акту про результати камеральної перевірки податкової звітності по рентній платі №503/26-15-04-06/37292855 від 28.11.2019 року, яким було встановлено порушення позивачем подання уточнюючої звітності та заниження суми податкових зобов`язань, заявлених в уточнюючих податкових деклараціях за 1 та 3 квартали 2018 року, позивачу було винесено податкове повідомлення-рішення № від 28.12.2019 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач оскаржив його до Державної податкової служби України (скарга від 27.01.2020 за №246-86).

25.03.2020 року Державною податковою службою України було прийнято рішення про результати розгляду скарги, яким податкове повідомлення-рішення № від 28.12.2019 року залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Незгода позивача із прийнятими рішеннями зумовила його звернення до Окружного адміністративного суду м. Києва із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Відповідно до п. 251.1 ст. 251 Податкового Кодексу України рентна плата складається з: рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин; рентної плати за користування надрами в цілях, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин; рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України; рентної плати за спеціальне використання води; рентної плати за спеціальне використання лісових ресурсів; рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України.

Згідно з п. 255.1 ст. 255 Кодексу платниками рентної плати за спеціальне використання води є: первинні водокористувачі - суб`єкти господарювання незалежно від форми власності: юридичні особи, їх філії, відділення, представництва, інші відокремлені підрозділи без утворення юридичної особи, постійні представництва нерезидентів, а також фізичні особи - підприємці, які використовують та/або передають вторинним водокористувачам воду, отриману шляхом забору води з водних об`єктів;

суб`єкти господарювання незалежно від форми власності: юридичні особи, їх філії, відділення, представництва, інші відокремлені підрозділи без утворення юридичної особи, постійні представництва нерезидентів, а також фізичні особи - підприємці, які використовують воду для потреб гідроенергетики, водного транспорту і рибництва.

Відповідно до п. 257.1 ст. 257 Кодексу базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу, а для рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за видобування нафти, конденсату, природного газу, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України та рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України, дорівнює календарному місяцю.

Згідно з п. 257.2 ст. 257 Кодексу платники рентної плати самостійно обчислюють суму податкових зобов`язань з рентної плати.

На підставі п. 257.3 ст. 257 Кодексу платник рентної плати до закінчення визначеного розділом II цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, визначений цією статтею, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкову декларацію, яка містить додатки.

Відповідно до пп.258.1.1 п.258.1 ст.258 Кодексу на платника рентної плати покладається відповідальність за правильність обчислення, повноту і своєчасність її внесення до бюджету, а також за своєчасність подання контролюючим органам відповідних податкових декларацій згідно із нормами цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 Кодексу у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 жовтня року, наступного за звітним;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

В акті перевірки відповідачем зазначено, що у зв`язку з тим, що податкові декларації з рентної плати за 1 та 3 квартали 2018 року не надходили до ДПІ у Подільському районі ГУ ДПС у м. Києві, то уточнення даних показників у вигляді поданих до ДПІ у Подільському районі ГУ ДПС у м. Києві від 29.10.2019 р. уточнюючих податкових декларацій з рентної плати за вищевказані періоди є неправомірним.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд не погоджується із такими висновками відповідача, з огляду на наступне.

12.04.2018 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було внесено зміни до відомостей про юридичну особу - СВКП «Київводфонд» в частині зміни місцезнаходження підприємства з адреси: 02002, м. Київ, вул. Микільсько- Слобідська, 7 на адресу: 04080, м. Київ, вул. Дмитрівська, 16-А, корпус 1.

Згідно з пунктом 10.10 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 р. № 1588, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 р. за № 1562/20300 (далі - Порядок) зняття з обліку (за основним місцем обліку) за попереднім місцезнаходженням (місцем проживання) здійснюється автоматично, одночасно із взяттям на облік (за основним місцем обліку) за новим місцезнаходженням (місцем проживання). Інформація про зняття з обліку вноситься до Єдиного банку даних юридичних осіб або до Реєстру самозайнятих осіб.

Відповідно до п.10.5 Порядку у разі отримання з Єдиного державного реєстру даних про зміну місцезнаходження (місця проживання) платника податків, пов`язану зі зміною адміністративного району, контролюючий орган, в якому платник податків перебуває за основним місцем обліку, вносить зміни до Єдиного банку даних юридичних осіб або Реєстру самозайнятих осіб та передає до Єдиного державного реєстру відомості про внесення відповідних відомостей до реєстрів Центрального контролюючого органу із зазначенням: дати внесення таких даних до відомчого реєстру, дати та номера запису про взяття на облік, найменування та ідентифікаційного коду контролюючого органу, у якому платник податків перебуває на обліку, та терміну, до якого платник податків перебуває на обліку у контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням (місцем проживання), що відповідає даті спливу одного місяця після отримання зазначеним контролюючим органом даних про зміну місцезнаходження (місця проживання) платника податків.

Відповідно до ч. 8 ст. 45 Бюджетного кодексу України у разі зміни місцезнаходження суб`єктів господарювання - платників податків сплата визначених законодавством податків і зборів після реєстрації здійснюється за місцем попередньої реєстрації до закінчення поточного бюджетного періоду.

Згідно з пунктом 10.13 Порядку у разі зміни місцезнаходження суб`єкта господарювання - платника податків сплата визначених законодавством податків і зборів після такої реєстрації здійснюється таким платником податків за місцем попередньої реєстрації до закінчення поточного бюджетного періоду:

1) у такому випадку одночасно із зняттям з обліку юридичної особи (крім юридичних осіб, які включені до Реєстру неприбуткових установ та організацій) або фізичної особи - підприємця за основним місцем обліку здійснюється взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку згідно із розділом VII цього Порядку без подання заяви платником податків та з урахуванням особливостей, визначених пунктами 10.14 - 10.21 цього розділу;

2) до закінчення року платник податків обліковується в контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням (неосновне місце обліку) з ознакою того, що він є платником податків до закінчення року, а в контролюючому органі за новим місцезнаходженням (основне місце обліку) - з ознакою того, що він є платником податків з наступного року.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, в зв`язку зі зміною юридичної адреси, СВКП «Київводфонд» підлягало переведенню на обслуговування з ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДПС у м. Києві до ДПІ у Подільському районі ГУ ДПС у м. Києві та з 01.01.2019 р. почало сплачувати визначені законодавством податки і збори до ДПІ у Подільському районі ГУ ДПС у м. Києві.

До 31.12.2018 року сплата позивачем податків і зборів здійснювалась до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДПС у м. Києві до закінчення поточного бюджетного періоду (згідно з п. 10.13. Порядку).

Таким чином, звітні податкові декларації з рентної плати за 1 та 3 квартал 2018 року від 10.05.2018 р. № та від 01.11.2018 р. № надавались до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДПС у м. Києві.

Відповідно до п. 10.15 Порядку після закінчення бюджетного періоду контролюючий орган за попереднім місцезнаходженням (неосновне місце обліку) передає облікову справу платника податків та інші документи щодо адміністрування податків, зборів контролюючому органу за основним місцем обліку разом з одним примірником повідомлення за формою № 11-ОПП (із заповненим IV розділом).

Пункт 10.16 Порядку визначає, що пакет документів, який підлягає передачі від контролюючого органу за неосновним місцем обліку до контролюючого органу за основним місцем обліку, включає:

- реєстраційну частину облікової справи платника податків (з описом) за весь період існування платника податків;

- звітну частину облікової справи платника податків (з описом), укомплектовану податковими деклараціями (звітами, розрахунками), та іншими документами справи, строк зберігання яких не сплив;

- довідку про стан розрахунків платника податків з бюджетом;

- дані про контрольно-перевірочну роботу (в тому числі реєстр складених контролюючим органом актів (довідок) перевірок із зазначенням в реєстрі дати та номера акта перевірки, виду перевірки, перевіреного періоду, структурного підрозділу, що здійснював перевірку, місця та строку зберігання матеріалів перевірки);

-документи щодо заходів із забезпечення погашення податкового боргу, якщо платник податків має податковий борг;

- інформацію щодо адміністративного або судового оскарження сум грошових зобов`язань та судових справ між контролюючими органами і платником податків за останні три роки.

Таким чином, на думку суду, враховуючи те, що з 01.01.2019 року основним місцем обліку позивача стало ДПІ у Подільському районі ГУ ДПС у м. Києві, уточнюючі декларації за 1 та 3 квартал 2018 року від 29.10.2019 р. та від 29.10.2019 р. № правомірно були подані до ДПІ у Подільському районі ГУ ДПС у м, Києві згідно з вимогами Бюджетного Кодексу України, Податкового Кодексу України та Порядку обліку платників податків і зборів.

Відтак, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 28.12.2019 року № є необґрунтованим, незаконним, а тому таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З системного аналізу матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 28.12.2019 №.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 139, 243 - 246, 257 - 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Спеціалізованого водогосподарського комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київводфонд» (04080, м. Київ, вул. Дмитрівська, 16-Б, ) задовольнити повністю;

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 28.12.2019 №;

3. Стягнути на користь Спеціалізованого водогосподарського комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київводфонд» (04080, м. Київ, вул. Дмитрівська, 16-Б, ) понесені судові витрати у розмірі 2102,00 (дві тисячі сто дві грн 00 коп) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги

Суддя Н.Г. Вєкуа