Справа № 240/5263/21
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5263/21

Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк М.Ф.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

08 червня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Ватаманюка Р.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

представника позивача: Кінзерської Н.В.,

представника відповідача: Таргонського І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Нафтопродукт Плюс" на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Житомирській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Нафтопродукт Плюс" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДПС у Житомирській області звернулося із заявою про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Нафтопродукт Плюс".

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 01.04.2021 відмовлено у відкритті провадження.

Позивач, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що відсутність доказів підтвердження обставин щодо оскарження наказу на перевірку ТОВ «Полісся Нафтопродукт Плюс» про проведення перевірки, є по суті запереченням обставин, та не є спором про право, а отже і підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно наказу №392-п від 23.03.2021року було призначено проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Нафтопродукт Плюс" щодо дотримання вимог законодавства, контроль за яким здійснюється податковими органами.

На підставі вказаного наказу та направлень на перевірку від 30.03.2021 №846, 847 посадові особи ГУ ДПС у Житомирській області області прибули для проведення фактичної перевірки за місцезнаходженням ТОВ "Полісся Нафтопродукт Плюс».

30.03.2021 бухгалтером Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Нафтопродукт Плюс" ОСОБА_1 після ознайомлення із вказаним наказом про проведення фактичної перевірки не допущено посадових осіб податкового органу до проведення перевірки. Така відмова зумовлена, відсутністю чіткого зазначення в наказі підстав для проведення такої перевірки.

Такі дії представника платника податків, як зазначено в заяві, стали підставою для прийняття 31.03.2021 Головним управління ДПС у Житомирській області рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника та, в свою чергу, подання заяви до суду про підтвердження обґрунтованості такого умовного адміністративного арешту майна платника податків.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з наявності спору про право з огляду на заперечення відповідачем законності проведення перевірки, не допуск до якої й зумовив звернення ГУ ДПС у Житомирській області з даною заявою.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 94.1. ст. 94 Податкового кодексу України (далі ПК України) адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Відповідно до пп. 94.2.3. п. 94.2. ст. 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Згідно п. 94.6. ст. 94 ПК України керівник органу державної податкової служби (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у п. 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Як встановлено п. 94.10 ст. 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника органу державної податкової служби (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Особливості здійснення провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів регулюються статтею 283 КАС України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 283 КАС України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

При цьому, згідно ч. 4 ст. 283 КАС України суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Колегія суддів зазначає, що спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням контролюючого органу, що стало підставою виникнення обставин для внесення відповідного подання.

Водночас, спір про право в контексті п.2 ч.4 ст.283 Кодексу адміністративного судочинства України має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України. Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання.

При цьому, Кодекс адміністративного судочинства України не містить переліку будь-яких критеріїв такої незгоди, як підстави для висновку про існування спору про право.

Таким чином, у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору. Адже така незгода має втілюватися у вчиненні учасником процесу об`єктивно необхідних дій для відновлення порушеного права.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 07.02.2020 у справі №820/4658/16, від 21.01.2021 у справі №826/7182/17.

З матеріалів справи встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Полісся Нафтопродукт Плюс» заперечує проти заяви про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна вказуючи, що товариством було відмовлено в допуску до проведення перевірки та така відмова зумовлена тим, що наказ про проведення даної фактичної перевірки не містить підстав, передбачених п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, а додаток до вказаного наказу не підписано уповноваженою особою податкового органу, та не наданням копії направлення на проведення такої перевірки. Вказане підтверджується поясненнями бухгалтера "Полісся Нафтопродукт Плюс" ОСОБА_1 .

Однак, колегія судів не погоджується із доводами відповідача та висновками суду першої інстанції про те, що наведене свідчить про існування спору про право з огляду на заперечення відповідачем законності проведення перевірки, оскільки в будь-якому випадку, спір про право повинен бути не уявним, а реальним, та суду необхідно надати докази про звернення за вирішенням спору в адміністративному чи судовому порядку.

Відповідачем не надано доказів оскарження наказу від 23.03.2021 №392-п про призначення фактичної перевірки чи подання скарги на дії посадових осіб контролюючого органу щодо проведення перевірки в порядку досудового (адміністративного) оскарження.

При цьому, наявність письмових пояснень є по суті запереченням обставин та не є способом захисту, спрямованим на відновлення порушеного права, зумовленого наслідками такого контрольного заходу, що виключає наявність спору про право.

Разом з тим, від наявності спору про право слід відрізняти заперечення обставин, що зумовили звернення податкового органу із відповідним поданням чи заявою. Такі обставини встановлюються судом у процесі розгляду подання чи заяви, а відтак у разі встановлення судом нявності спору про право після відкриття провадження у справі за відповідним поданням/заявою, суд не позбавлений можливості закрити провадження у справі.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність в даному випадку спору про право не відкривши провадження у справі без встановлення обставин.

Отже, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження, а тому ухвала Житомирського окружного адміністративного суду від 01.04.2021 підлягає скасуванню.

Крім того, судом встановлено, що прохальній частині апеляційної скарги позивачем, окрім вимоги про скасування ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 01.04.2021, заявлено вимогу про ухвалення нового рішення про підтвердження обгрунтованості адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «Полісся Нафтопродукт Плюс».

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню, суд апеляційної інстанції уповноважений лише направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, а тому вимога апелянта про ухвалення нового рішення про підтвердження обгрунтованості адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «Полісся Нафтопродукт Плюс» є передчасною та задоволенню не підлягає.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про відмову у відкритті провадження провадження у справі було порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Нафтопродукт Плюс" задовольнити частково.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року скасувати.

Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 червня 2021 року.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Ватаманюк Р.В.