Справа № 815/1727/17
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

Іменем України

07 червня 2021 року

Київ

справа №815/1727/17

адміністративні провадження №К/9901/3459/17, К/9901/3447/18, К/9901/3450/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Юрченко В.П.,

суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційні скарги:

- 1) Головного управління ДПС в Одеській області, як відокремленого підрозділу ДПС України на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19.08.2017 (про виправлення описки; суддя - К.С. Єфіменко) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 у справі № 815/1727/17 (колегія суддів: Романішин В.Л., Запорожан Д.В., Шляхтицький О.І.);

- 2) Головного управління ДПС в Одеській області, як відокремленого підрозділу ДПС України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року (суддя - К.С. Єфіменко) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2017 року (колегія суддів: А.В. Крусян, Н.В. Вербицька, О.В. Джабурія) у справі №815/1727/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лісса-С» до Головного управління ДПС в Одеській області, як відокремленого підрозділу ДПС України про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ЛІССА-С звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (правонаступником якого є Головне управління ДПС в Одеській області, як відокремлений підрозділ ДПС України), в якому просило:

- визнати бездіяльність ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області щодо прийняття від ТОВ ЛІССА-С () Звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі за грудень 2016 року протиправною;

- зобов`язати ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області прийняти від ТОВ ЛІССА-С () Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі за грудень 2016 року.

Надалі ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.05.2017 було прийнято заяву про зміну позовних вимог позивача по справі, а саме про:

- зобов`язання ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області внести заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІССА-С () від 20.03.2017 про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 19397616,00 грн. в Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість,

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області № від 04.05.2017;

- зобов`язання ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області надати висновок Головного управління Державного казначейства України в Одеській області із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету 19397616,00 грн.

Судом залучено до розгляд у справі другого відповідача - ГУ ДФС (правонаступником якого є Головне управління ДПС в Одеській області, як відокремлений підрозділ ДПС України).

Ухвалою суду першої інстанції від 01.06.2017 на підставі заяви позивача про відкликання однієї позовної вимоги, залишено без розгляду позовну вимогу ТОВ «ЛІССА-С» до ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській про зобов`язання ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області внести заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІССА-С" () від 20.03.2017 року про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 19397616,00 грн. в Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

В решті позовні вимоги були підтримані позивачем, який в їх обґрунтування зазначив, що він сформував від`ємне значення з податку на додану вартість та в декларації з ПДВ за лютий 2017 року та подав заяву про повернення суми 19397616,00 грн. правомірність формування якого підтверджено постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2016 року по справі №815/1776/16, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання. Окрім того, згідно порядку відшкодування ПДВ, що діяв до 01.04.2017 року кошти повинні повертатись шляхом направлення податковим органом відповідного висновку на адресу органу ДКС України, оскільки заява позивача була зареєстрована 20.03.2017 року до вступу в силу нового порядку відшкодування ПДВ, а відтак поновлення прав позивача повинно відбуватись за нормами законодавства, яке діяло до внесення змін.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01.06.2017, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2017 позов було задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного Управління ДФС в Одеській області від 04.05.2017 №. Зобов`язано ДПІ в Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області надати висновок Головному управлінню Державного казначейства України в Одеській області із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню за рахунок коштів Державного бюджету України ТОВ «ЛІССА-С» 19397616,00 гривень.

Рішення мотивовані тим, що відповідний розмір від`ємного значення податку на додану вартість узгоджений в судовому порядку, право на відшкодування якого має позивач, а тому податковий орган в чинному до вступу в силу нового порядку відшкодування ПДВ зобов`язаний надати висновок розпоряднику бюджетних коштів для їх виплати.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.08.2017, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 виправлено помилку (описку) у резолютивній частині постанови Одеського окружного адміністративного суду від 01.06.2017 по справі №815/1727/17. Викладено п.4 резолютивної частини постанови суду від 01.06.2017 в наступній редакції: «Зобов`язати ДПІ в Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області надати висновок Головному управлінню Державної казначейської служби України в Одеській області із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню за рахунок коштів Державного бюджету України ТОВ «ЛІССА-С» 19397616,00 гривень». В решті текст постанови суду від 01.06.2017 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ухвалою суду першої інстанції від 19.08.2017 (про виправлення описки) та ухвалами суду апеляційної інстанції від 26.07.2017 (по суті) та від 18.10.2017 (про виправлення описки), відповідач подав три касаційні скарги, в яких оскаржується як рішення винесені судами по суті спору, так і процесуальні рішення судів про виправлення описки в рішенні суду першої інстанції.

За змістом касаційних скарг відповідач просив скасувати постанову і ухвалу суду попередніх інстанцій, що ухвалені по суті спору, відмовивши у задоволені позову, в яких доводять про порушення судами норм матеріального і процесуального права. Щодо порушень норм процесуального права, зазначено, про те, що суд першої інстанції в порушення вимог КАС України допустив одночасну не зміну, а повну заміну предмета і підстав позову, а первинні позовні вимоги є відмінним від суті правовідносин вказаних в заяві про зміну позовних вимог. Щодо порушень вимог матеріального права, відповідач вказує про те, що суди не надали правового значенню алгоритму дій податкового органу під час опрацювання відповідних заяв платників, що заявили про намір отримати бюджетне відшкодування після 01.10.2017. Крім того, на думку податкового органу права на заявлену до бюджетного відшкодування суму ПДВ у позивача не має з підстав визначених у акті податкової перевірки, а саме невідповідності сум задекларованих ПДВ по контрагентам позивача та маніпулюванням податковою звітністю, шляхом зміни номенклатури товару, а також наявною податкової інформації від інших податкових інспекцій.

Щодо оскаржуваних процесуальних ухвал суду першої і апеляційної інстанції, якими вирішено виправити описку в рішенні суду першої інстанції, скаржник просить їх скасувати та у задоволені заяви відмовити. Вказується, що суд першої інстанції фактично змінив суть рішення, адже за наслідками винесеної ухвали, змінився співвідповідач у справі, який не був залучений під час розгляду справи по суті. Зокрема, в рішенні суду першої інстанції визначено Головне управління Державного казначейства України в Одеській області, тоді як змінений на Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області є іншою особою.

У письмовому відзиві на касаційну скаргу на процесуальні ухвали судів попередніх інстанцій (про описку) позивач подав до Верховного Суду відзив, у якому просив залишити оскаржувані рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Щодо інших касаційних скарг податкового органу від позивача відзиву до Суду касаційної інстанції не надходило, що не перешкоджає їх розгляду.

Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційних скарг, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційних скарг з таких підстав.

20.03.2017 Товариством засобами електронного зв`язку було подано до ДПІ у Київському районі ГУ ДФС в Одеській області в складі декларації з податку на додану вартість за лютий 2017 року заяву про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 19397616,00 гривень.

Порядком ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 року №26 встановлено, що орган ДФС здійснює формування реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, шляхом внесення даних щодо, зокрема найменування платника податку на додану вартість та його індивідуальний податковий номер; дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (в разі їх подання); дату надсилання платнику податку органом ДФС повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зменшену на суму податкового боргу тощо.

ДПІ у Київському районі ГУ ДФС в Одеській області було надано роздруковану із Реєстру заяву, відповідно до якої дійсно 20.03.2017 року до ДПІ у Київському районі надійшла податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 2017 року та заява про відшкодування від`ємного значення ПДВ в розмірі 19397616,00 гривень ТОВ «ЛІССА-С» (39066857). Вказана заява внесена до Реєстру.

Головним управлінням ДФС в Одеській області відповідно до п.200.10 ст.200 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку даних податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2017 року від 20.03.2017 року №, з підстав правомірності нарахування бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

За результатами проведеної камеральної перевірки складено акт від 18.04.2017 року №1145/15-32-12-03/39066857.

На підставі зазначеного акту перевірки Головним управлінням ДФС в Одеській області було прийнято податкове повідомлення-рішення Форми «В3» від 04.05.2017 року №, яким позивачу відмовлено у наданні бюджетного відшкодування.

Не погоджуючись із вказаним рішенням та бездіяльністю податкової по вчиненню відповідних дій щодо отримання ним заявленого до бюджетного відшкодування ПДВ, позивач, змінивши предмет і підстави позову, податного стосовно інших правовідносин (реєстрація звіту по придбанню та реалізації алкоголю) звернувся до суду із вказаною заявою про зміну позовних вимог, яка була задоволена як позов, виходячи із вимог, які визначались саме такою заявою.

Частиною 3 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Чинними на момент розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій нормами КАС України, зокрема, частиною 2 статті 11 було передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до частини 1 статті 51 КАС України (у вказаній вище редакції) крім прав та обов`язків, визначених у статті 49 цього Кодексу, позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову. <…> Позивач має право до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Частиною 1 статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено , що позивач може протягом всього часу судового розгляду <…> змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. Заява про зміну позовних вимог повинна відповідати вимогам, які встановлені цим Кодексом для позовних заяв. У разі невідповідності такої заяви вимогам статті 106 цього Кодексу суд своєю ухвалою повертає її позивачу. Ухвала суду, прийнята за результатами розгляду питання про прийняття заяви про зміну позовних вимог, окремо не оскаржується.

Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави стверджувати, що позивач самостійно розпоряджається своїми правами відносно предмета спору, підстав позову та розміру позовних вимог.

Як вбачається із змісту первинного позову, а саме його предмету і підстав, позивач оспорював бездіяльність податкового органу у зв`язку із прийняттям від нього звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі за грудень 2016 року, та просив зобов`язати його прийняти (а.с.4-8).

Водночас, заявою про зміну позовних вимог від 18.05.2017 (а.с.42-51) позивач оскаржував рішення податкового органу та його дії, що пов`язані із ненаданням йому заявленого до відшкодування ПДВ, тобто фактично замінив одночасно предмет та підстави позову.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій необґрунтовано розглянули позов в межах цих позовних вимог, оскільки це не відповідає частині 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України. Суд при вирішенні питання про задоволення клопотання про прийняття заяви про зміну позовних вимог повинен визначити (перевірити), чи така зміна підстав або предмета позову здійснена в межах спірних правовідносин.

Вказаний висновок по застосуванню норм процесуального права відповідає раніше висловленій позиції Верховним Судом, постанова від 18.08.2020, справа № 822/5792/15, адміністративне провадження № К/9901/43723/18.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що суди попередніх інстанцій, приймаючи рішення в частині зобов`язання податкового органу надати висновок Головному управлінню Державної казначейської служби України в Одеській області про нарахування позивачу суми бюджетного відшкодування, не оцінили доводи відповідача щодо неможливості надання ним такого висновку з 2017 року, з огляду на зміни податкового законодавства в частині повернення з бюджету сум ПДВ, яке з 01.01.2017 могло бути повернене платнику лише шляхом внесення відповідних відомостей до Реєстру.

У зв`язку із зазначеним Верховний Суд, погоджуючись із доводами відповідача про те, що суди попередніх інстанцій допустили порушення вимог процесуального права за яких рішення, які були прийняті у цій справі по суті спору підлягають скасуванню. Також, підлягає скасуванню процесуальне рішення судів про виправлення описки, оскільки воно є невід`ємною частиною рішення в якій така описка вносилась.

Також, 1.06.2021 від відповідача до Суду надійшло клопотання про закриття провадження по справі, яке аргументовано наявністю інформації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення діяльності позивача.

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань діяльність позивача у справі - ТОВ «ЛІССА-С», 39066857, припинено 25.06.2019, Номер запису: 0049833, Підстава: судове рішення, Атрибути судового рішення: Судове рішення про припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом від 11.06.2019 № 916/1023/19 Господарський суд Одеської області.

Відповідно до частини першої статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання податкового органу про закриття провадження у справі з одночасним скасуванням судових рішення, які ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтею 354 КАС України,

УХВАЛИВ:

Клопотання Головного управління ДПС в Одеській області, як відокремленого підрозділу ДПС України про закриття провадження по справі № 815/1727/17 задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01.06.2017 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2017, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19.08.2017 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 скасувати, а провадження у справі № 815/1727/17 закрити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник ,

Судді Верховного Суду