Справа № 420/8869/21
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8869/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. 1 Сортувальна, 36Г, м. Одеса, 65102, ) про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 за результатом якого позивач просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесi Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Трифонова Олександра Юрійовича, від 15.04.2021 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №59237285 з виконання постанови № 51319815 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 105 379,03 гривень, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 29.05.2019 року головним державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Тріфоновим Олександром Юрійовичем, було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №59237285 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, виконавчий збір у розмірі 105 379,03 гривень.

Постановою головного державного виконавця, ОСОБА_2 , від 23.12.2019, у зв`язку із реорганізацією, передано з Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, а постановою головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), (далі - ВДВС), ОСОБА_2 , прийнято виконавче провадження № 59237285 до примусового виконання.

01.12.2020 року головним державним виконавцем ВДВС, Трифоновим О.Ю., прийнято постанову про арешт коштів боржника - ОСОБА_1 , які містяться на рахунках, у межах суми звернення стягнення, розмірі 105 379, 03 гривень.

Не погодившись із постановами головного державного виконавця ВДВС, ОСОБА_3 , про відкриття виконавчого провадження від 29.05.2019 року та про арешт коштів боржника від 01.12.2020 року, ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця ВДВС, ОСОБА_2 , від 29.05.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 59237285 та визнання протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця ВДВС, ОСОБА_2 , від 01.12.2020 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 59237285.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 року у справі №420/15173/20, яке набрало законної сили 05.03.2021 року, адміністративний позов задоволено, судом: визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця ВДВС, ОСОБА_2 , від 29.05.2019 року про відкриття виконавчого провадження №59237285 з виконання постанови №51319815 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 105 379,03 гривень; визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця ВДВС, ОСОБА_2 , від 01.12.2020 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 59237285 з виконання постанови № 51319815 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 105 379,03 гривень.

17.05.2021 року позивач дізнався, що головним державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_2 , незважаючи на рішення суду від 22.02.2021 року у справі № 420/15173/20, прийнято 15.04.2021 року: постанову про арешт майна боржника (все рухоме та нерухоме майно); постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 5 ч .1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено повернення виконавчого документа, через неможливість встановлення особи боржника, з`ясувати місце проживання, перебування боржника.

17.05.2021 року представником ОСОБА_1 , на ім`я начальника ВДВС, було подано заяву із проханням проведення перевірки законності виконавчого провадження № 51319815 та винесення постанови про зняття арешту з майна, накладеного згідно постанови головного державного виконавця від 15.04.2021 року про арешт майна боржника.

Проте, така заява, станом на день подання позову не розглянута, про результати розгляду позивача не повідомлено.

Позивач вважає, що скасування судовим рішенням постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 29.05.2019 року, позбавляє державного виконавця права вживати заходів примусового виконання у такому виконавчому провадженні та зобов`язує державного виконавця відновити становище, що існувало до прийняття протиправних рішень.

Ухвалою судді від 01.06.2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст.268-272, 287 КАС України. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 08.06.2021 року на 11:30 год.

Крім того, ухвалою судді від 01.06.2021 року було витребувано з Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №59237285, а також належним чином засвідчені копії доказів, які були підставою для прийняття постанови від 15.04.2021 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №59237285.

Відповідач належним чином та своєчасно повідомлявся про встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).

У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

В судове засідання 08.06.2021 року позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

В судове засідання 08.06.2021 року відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що у цій справі відсутні потреба у заслуховуванні свідків чи експерта, участь представників сторін у судовому засіданні не визнана судом обов`язковою, з огляду на той факт, що дана справа відноситься до окремої категорії термінових справ, керуючись приписами ч. 9 ст. 205 КАС України, ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання від 08.06.2021 року, продовжено розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Першим Суворовським відділом ВДВС міста Одеси 17.10.2018 було прийнято постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 105379,03 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року по справі №420/15173/20, яке набрало законної сили 05.03.2021 року, адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_2 , від 29.05.2020р. про відкриття виконавчого провадження № 59237285 з виконання постанови №51319815 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 105379,03грн. Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) Тріфонова Олександра Юрійовича, від 01.12.2020р. про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №59237285 з виконання постанови № 51319815 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 105 379,03 грн.

Також в рішенні суду від 22 лютого 2021 року по справі №420/15173/20 встановлено, що Постановою Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 26.12.2019р., у зв`язку із реорганізацією, передано виконавчий документ «постанова про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 105 379,03 грн., у виконавчому провадженні №51319815» з Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), (далі - ВДВС). Постановою головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тріфоновим Олександром Юрійовичем від 11.01.2020р. прийнято виконавче провадження №59237285. Постановою головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тріфоновим Олександром Юрійовичем від 01.12.2020р. накладено арешт на грошові кошти боржника у ВП №59237285.

Відповідно до матеріалів справи, 15.04.2021 року, при примусовому виконанні постанови про стягнення виконавчого збору №51319815 виданої 17.10.2018 року, головним державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тріфоновим Олександром Юрійовичем було винесено постанову ВП №59237285 про арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

15.04.2021 року головним державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тріфоновим Олександром Юрійовичем було винесено постанову ВП №59237285 про повернення виконавчого документа стягувачу, при примусовому виконанні постанови про стягнення виконавчого збору №51319815 виданої 17.10.2018 року.

Позивач не погоджуючись з прийнятою постановою головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесi Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Трифонова Олександра Юрійовича, від 15.04.2021 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №59237285 з виконання постанови № 51319815 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 105 379,03 гривень, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 , звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження".

У відповідності до статті 1 Закону України Про виконавче провадження (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 Закону №1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пункт 1 частини другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно ст.26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Так, згідно положень ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо ш перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє чи спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примус/з характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 56 згаданого вище Закону, постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Таким чином, як вбачається з наведеного, арешт майна та коштів є похідним від відкриття виконавчого провадження та здійснюється безпосередньо після відкриття виконавчого провадження і випливає з нього. При цьому, визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження тягне за собою скасування заходів примусового виконання рішень.

Отже, постанова головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесi Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Трифонова Олександра Юрійовича, від 15.04.2021 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №59237285 з виконання постанови № 51319815 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 105 379,03 гривень, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 є взаємопов`язаною та випливає з постанови ВП№59237285 від 29.05.2020 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови №51319815 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 105379, 03 грн.

Відповідно до ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Більше того, суд зазначає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 40 Закону, у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Як встановлено судом, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року по справі №420/15173/20, яке набрало законної сили 05.03.2021 року, серед іншого, визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_2 , від 29.05.2020р. про відкриття виконавчого провадження № 59237285 з виконання постанови №51319815 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 105379,03грн.

У зв`язку з чим, враховуючи вимоги чинного законодавства, та ту обставину, що постанова державного виконавця ВП№59237285 від 29.05.2020 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови №51319815 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 105379,03 грн. скасована, суд вважає, що оскаржувана постанова, яка винесена в рамках виконавчого провадження ВП№59237285, є похідною та підлягає скасуванню.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд зазначає, що за звернення до суду із зазначеним позовом позивач сплатив 908,00 грн. судового збору, які мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ч.1 ст.139, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229, ст.ст. 241-246, 268, 269, 287, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. 1 Сортувальна, 36Г, м. Одеса, 65102, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесi Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Трифонова Олександра Юрійовича, від 15.04.2021 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №59237285 з виконання постанови № 51319815 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 105 379,03 гривень, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 .

Стягнути з Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. 1 Сортувальна, 36Г, м. Одеса, 65102, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук