Справа № 300/1117/21
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2021-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" червня 2021 р. справа № 300/1117/21
м. Івано-Франківськ
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестпроект 2012" до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації № UA209300/2020/00146 від 14.12.2020 року та рішення про коригування митної вартості № UA209300/2020/000050/2 від 14.12.2020 року. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UA209300/2020/000050/2 від 14.12.2020 року. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA209300/2020/00146 від 14.12.2020 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби (, вул. Костюшка, буд. 1, м. Львів, 79000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестпроект 2012" (, вул. Каракая, 26 Ж, м.Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область, 77300) сплачений судовий збір в розмірі 2270 гривень.

ТОВ "Інвестпроект 2012" 03.06.2021 через канцелярію суду подано заяву про стягнення з Галицької митниці Держмитслужби на користь позивача понесених та документально підтверджених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн., витрат на проведення експертизи - 6480 грн.

Відповідач, в свою чергу, 07.06.2021 року на адресу суду подав заперечення на заяву щодо стягнення судових витрат по справі з Галицької митниці Держмитслужби.

Суд, з урахуванням вимог частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши заяву позивача про стягнення судових витрат без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139, частини 1 статті 143, пункту 2 частини 5 статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України, судом вирішено питання щодо розподілу судових витрат, зокрема, зі сплати судового збору в розмірі 2270 грн.

При ухваленні рішення по справі, судом не вирішено питання про відшкодування на користь ТОВ "Інвестпроект 2012" витрат на професійну правничу допомогу, на оплату висновку експертної установи, з підстав відсутності в матеріалах справи на момент ухвалення рішення належних документів щодо понесення позивачем таких витрат, які позивачем подано після ухвалення судового рішення, у строк встановлений частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За правилами частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з частинами 3 і 5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Аналіз такого правового врегулювання дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для врахування судом таких доказів є їх подання до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Слід відмітити, що розгляд адміністративної справи № 300/1117/21 здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, згідно з правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, як відзначив у позовній заяві та відповіді на відзив позивач, повний пакет документів, які стосуються понесення ТОВ "Інвестпроект 2012" судових витрат по справі, буде подано до суду у строк, встановлений частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.9, 117).

Івано-Франківським окружним адміністративним судом рішення у справі № 300/1117/21 ухвалено 31.05.2021 року. Докази на підтвердження понесення позивачем судових витрат ТОВ "Інвестпроект 2012" подано суду 03.06.2021 року разом із заявою, тобто з дотримання строку щодо подання заяви та доказів для вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 Кодексу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, законодавцем включено витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

У Рішенні Конституційного Суду України № 23-рп/2009 (пункт 3.2) від 30 вересня 2009 року передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать і консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво в судах тощо.

За змістом частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до частини 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Склад та обсяг судових витрат визначено у частині 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу).

За положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями дійсності та співмірності необхідних і достатніх витрат, а також розумності їх розміру.

Так, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач долучив: договір про надання правової допомоги від 01.03.2021 року, акт прийому-передачі послуг від 31.05.2021 року та квитанцію № 499354 від 31.05.2021 року.

Згідно акту прийому-передачі виконаної роботи до договору про надання правової допомоги від 31.05.2021 року вартість послуг витрат на правничу допомогу становить 7000 грн., у тому числі: зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції; вивчення та правовий аналіз доказів по справі; вивчення та правовий аналіз судової практики в подібних спорах з митними органами; підтоготовка адміністративного позову та додатків до нього; вивчення та правовий аналіз відзиву відповідача по справі; підготовка відповіді на відзив та додатків до неї.

У відповідності до квитанції № 499354 від 31.05.2021 року позивач сплатив адвокату за надання правової допомоги 7000 грн.

За таких обставин сума коштів 7000 грн. витрат позивача на правничу допомогу адвоката підтверджені належним чином.

Водночас, суд зазначає, що в акті прийому-передачі виконаної роботи до договору про надання правової допомоги від 31.05.2021 року не зазначено кількість витраченого часу, внаслідок чого, на переконання суду, визначена адвокатом сума компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу позивачем, за результатами розгляду справи в розмірі 7000 грн. не є належним чином обгрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг з урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Суд зазначає, що підставою для звернення позивача до суду є визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості. Дана адміністративна справа розглядалася в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку, визначеному статтею 262 КАС України.

Правове обгрунтування порушеного позивачем питання неодноразово вирішувалось Івано-Франківським окружним адміністративним судом у аналогічних справах, що у свою чергу підтверджує невідповідність наданих правових послуг та є неспівмірним до вимог про стягнення з відповідача компенсації витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

З огляду на зазначені обставини, суд дійшов висновку, що сума витрат 7000 грн. на професійну правничу допомогу у справі № 300/1117/21 є непропорційною до: складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).

Таким чином, на переконання суду, співмірним розміром витрат на професійну правничу допомогу є 3500,00 грн.

Вирішуючи питання відшкодування витрат на оплату висновку експертної установи, суд виходить із наступного.

Позивач просить стягнути з відповідача по справі 6480 грн. витрат на оплату висновку Державного підприємства "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків".

У відповідності до частини 1 статті 101 Кодексу адміністративного судочинства України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.

Згідно з частинами 6,7 статті 101 Кодексу у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення (частина 1 статті 104 Кодексу).

Відповідно до частини 6 статті 104 Кодексу у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Суд зазначає, що позивач під час митного оформлення товару надавав відповідачу висновок ДП "Держзовнішнінформ" від 30.12.2020 року за №111/237, за який позивачем сплачено згідно платіжного доручення № 1121 від 30.12.2020 року кошти в сумі 6480 грн., внаслідок чого, вказані витрати на проведення експертизи не пов`язані з розглядом справи, а стосуються виключно етапу проходження митних процедур.

Таким чином, наданий суду висновок Державного підприємства "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків" від 30.12.2021 за №111/237 на переконання суду не є експертним висновком в розумінні частини 1 статті 104 Кодексу, внаслідок чого, в задоволенні заяви представника позивача в частині ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на проведення експертизи в сумі 6480 грн. не підлягає до задоволення.

У відповідності до приписів частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №300/1117/21.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 143, 241-246, 250, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестпроект 2012" задоволити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення в адміністративній справі № 300/1117/21.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби (, вул. Костюшка, 1, м. Львів) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестпроект 2012" (, вул. Каракая, 26 Ж, м.Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область, 77300) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень.

В задоволенні решти вимог заяви - відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестпроект 2012" (, вул. Каракая, 26 Ж, м.Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область, 77300).

Відповідач:

Галицька митниця Держмитслужби (, вул. Костюшка, буд. 1, м. Львів, 79000).

Суддя: Панікар І.В.