Справа № 500/1448/21
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1448/21

04 червня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просив, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, скасувати рішення відповідача №631-632/Р-02/8-1900/20 від 09.04.2020 та №1900-0305-8/5487 від 23.02.2021, зобов`язати відповідача зарахувати військову службу період з 05.05.1976 по 03.05.1978 до спеціального стажу ОСОБА_1 , зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем безпідставно не проведено нарахування та виплату позивачу грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій як працівнику закладу охорони здоров`я через відсутність необхідного стажу, передбаченого пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування". При цьому, на думку позивача, відповідачем протиправно не враховано до стажу за спеціальністю проходження військової служби. Вказані дії вважає безпідставними та протиправними, в зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 31.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що період проходження дійсної військової служби у Збройних Силах України з 05.05.1976 по 03.05.1978 до стажу роботи, яка дає право виходу на пенсію за вислугу років не враховано, оскільки до стажу роботи за вислугу років зараховується час проходження військової служби в закладах охорони здоров`я Міністерства оборони на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (Перелік затверджений наказом Міністра оборони України від 20.05.2004 №162). Просить врахувати, що оскільки в матеріалах пенсійної справи відсутні відомості щодо проходження військової служби в закладах охорони здоров`я Міністерства оборони, тому період проходження військової служби зарахувати до спеціального стажу роботи підстав немає. Просить врахувати, що виплата грошової допомоги проводиться органами Пенсійного фонду України одноразово в розмірі 10 місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, призначеної до виплати.

Ухвалою суду від 23.04.2021 постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 18.05.2021 о 11:00 год.

18.05.2021 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 04.06.2021 о 11:00 год.

Позивач та його представник 04.06.2021 у відкрите судове засідання не прибули, представник позивача подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у письмовому провадженні, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у відкрите судове засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без участі представника відповідача, проти заявлених вимог заперечує у повному обсязі та просить відмовити в їх задоволенні.

Враховуючи положення частини третьої ст.194, частини дев`ятої ст.205, частини четвертої ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України), суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду справи у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено, що у відповідь на звернення позивача щодо виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 23.02.2021 №1900-0305-8/5487 позивача повідомлено, що підстав для призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХУ "Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за наданими документами немає.

Також, у відповідь на звернення позивача щодо виплати грошової допомоги, Головне управління Пенсійного фонду України листом №631-632/Р-02/8-1900/20 від 09.04.2020 повідомило, що стаж роботи позивача на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років становить менше 35 років, тому з врахуванням вищевикладеного підстав для призначення грошової допомоги за наданими документами немає. Крім цього, зазначено, що оскільки в матеріалах пенсійної справи відсутні відомості щодо проходження військової служби в закладах охорони здоров`я Міністерства оборони, тому період проходження позивачем військової служби зарахувати до спеціального стажу роботи підстав немає.

Не погоджуючись такими рішеннями відповідача, оформленими листами, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пунктом е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII передбачено право на пенсію за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати.

Так, статтею 62 вказаного Закону передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України

Згідно записів трудової книжки позивача, ОСОБА_1 проходив військову службу в період з 05.05.1976 по 03.05.1978.

Водночас, як про це зазначає відповідач, період військової служби у Збройних Силах з 05 травня 1976 по 03 травня 1978 до стажу роботи, яка дає право виходу на пенсію за вислугу років, позивачу не враховано, оскільки до стажу роботи за вислугу років зараховується час проходження військової служби в закладах охорони здоров`я Міністерства оборони на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (Перелік затверджений наказом Міністра оборони України від 20.05.2004 № 162).

Як слідує з довідки, виданої Військовим комісаром Тернопільського об`єднаного міського військового комісаріату № К/48 від 20.07.2020 року, позивач дійсно проходив службу в Збройних Силах на посадах рядового та сержантського складу медичної служби у період з 05 травня 1976 року по 03 травня 1978 рік.

У відповідності до уточнюючої довідки від 05.02.2021 № 523, виданої Тернопільським об`єднаним міським територіальним центром комплектування та соціальної підтримки міста Тернополя, позивача на військову службу призваний 05 травня 1976 року Теребовлянським районним військовим комісаром Тернопільської області, у період з 01 червня 1976 року по 03 травня 1978 року на посаді санітарного інструктора.

Так, згідно з наказом Міністерства оборони України від 23.03.2017 року №168 Про затвердження переліку закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, амбулаторно-поліклінічними закладами є: медична служба (військової частини, корабля, підводного човна, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, навчального центру, військового ліцею); медичний пункт (військової частини, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, навчального центру, військового ліцею, державного підприємства, організації та установи Міністерства оборони України), відносяться до закладів охорони здоров`я системи Міністерства Оборони України.

Суд вважає, що до стажу, який дає право на призначення пенсії зараховується період проходження особою військової служби на посадах при медичній службі військової частини.

Водночас, на думку суду, санітарний інструктор - це посадова особа молодшого медичного (сержантського) складу медичної служби військової частини і медичних установ, яка потребувала базової середньої спеціальної освіти.

Крім цього, суд зазначає, що згідно до частини першої ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Поряд з цим, згідно з п.2 Порядку обчислення страхового стажу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. №1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорона здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років ».

Відповідно до статті 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

При цьому суд зазначає, що відповідачем не надано доказів нарахування та виплати позивачу грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Так, відповідно пункту другого Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, робота на посаді лікаря та середнього медичного персоналу (незалежно від найменувань посад) лікарняних закладів, лікувально-профілактичних закладів особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальних органах Держсанепідслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), діагностичних центрів дає право на пенсію за вислугу років.

Суд зазначає, що право на призначення пенсії за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення, які обіймають посади, визначені Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженими постановою КМУ від 04.11.1993 №909 (далі - Перелік), за наявності стажу, визначеного пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно пункту другого Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, робота на посаді лікаря та середнього медичного персоналу (незалежно від найменувань посад) лікарняних закладів, лікувально-профілактичних закладів особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальних органах Держсанепідслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), діагностичних центрів дає право на пенсію за вислугу років.

Отже, за наведених вище обставин, суд вважає, що військова служба період з 05.05.1976 по 03.05.1978 підлягає до зарахування до спеціального стажу ОСОБА_1 .

Таким чином, суд приходить до переконання, що спірні рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, та належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача зарахувати військову службу період з 05.05.1976 по 03.05.1978 до спеціального стажу ОСОБА_1 , зобов`язати відповідача призначити позивачу одноразову грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних його пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає до задоволення повністю. Сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлені листами №631-632/Р-02/8-1900/20 від 09.04.2020 та №1900-0305-8/5487 від 23.02.2021.

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи (працівника охорони здоров`я) період військової служби з 05 травня 1976 року по 03 травня 1978 року, нарахувати та виплатити грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

5.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 04 червня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль,46001 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.