Справа № 640/14940/19
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2021 року м. Київ № 640/14940/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , ОСОБА_2
до Міністерства оборони України
третя особаХмельницький обласний військовий комісаріат
про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
06.08.2019 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_2 ) звернулися до суду з позовом до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6, код ЄДР: 2262015), в якому просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову у призначені одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , викладене у протоколі засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 31.05.2019 № 31;

2) зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити членам сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , передбаченому ст. 13 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби у розмірі 750-кратному прожитковому мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб на 1 січня року, в якому здійснювалися виплата.

Позиція позивачів.
В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що 16.11.2017 року в районі проведення антитерористичної операції, внаслідок вогнепального поранення від пострілу чатового загинув їх син, ОСОБА_4 .

У жовтні 2018 року позивачі звернулись із заявами до Хмельницького обласного військового комісаріату (через Старокостянтинівський об`єднаний міський військовий комісаріат), в яких просили вирішити питання про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченою ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в порядку та на умовах, визначених Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві., затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року (далі - Порядок).

Позивачі зазначають, що до вказаної заяви були додані усі необхідні документи, передбачені п.10 Порядку.

У липні 2019 року нам стало відомо, що згідно Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 31 травня 2019 року № 69, комісія дійшла до висновку про відмову у призначанні членам сім`ї загиблого ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги.

Позивачі вважають таке рішення протиправним.

Посилаючись на норми профільного законодавства, крім іншого, звертають увагу на те, що як ст. 16-4 Закону, так і п. 19 Порядку визначені виключні підстави, за яких призначення і виплата одноразової допомоги не здійснюється, зокрема, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення ним адміністративного правопорушення чи вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння.

Якщо такі підстави відсутні, Відповідач повинен призначити та виплатити вказану допомогу.

У позові зазначається, що ОСОБА_4 загинув у зоні проведення АТО, під час несення військової служби. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 26.11.2017 №969/кп їх син отримав поранення внаслідок пострілу із стрілецької зброї чатового, солдата ОСОБА_5 в результаті чого їх син помер у кареті швидкої допомоги.

Причиною смерті ОСОБА_4 стало наскрізне, вогнепальне, кульове поранення грудної клітини, що супроводжувалось пошкодження правого легеня та 9-го ребра з права, що ускладнилось великою крововтратою та правостороннім гематороксом, що підтверджується висновком експерта №355 від 16.11.2017 Констянтинівського відділення СМЕ Донецького обласного бюро СМЕ.

Як вбачається із витягу з протоколу №855 від 04.04.2019 засідання Центральної військово-лікарської комісії поранення та причина смерті, пов`язані з проходженням військової служби.

Всупереч викладеного, Відповідачем прийнято рішення про відмову у призначені та виплаті членам сім`ї загиблого одноразової грошової допомоги.

Позивачі зазначають, що загибель сина - ОСОБА_4 не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння, а є наслідком дій ОСОБА_5 . Перебування сина в стані алкогольного сп`яніння не знаходилось у причинному зв`язку з наслідками, що настали, а отже рішення відповідача про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги суперечить положенням чинного законодавства.

Як зазначають позивачі, аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №802/1869/17-а від 11.04.2018.

Також наголошують, що загибель сина не є наслідком вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки встановленим Законом порядком його вина не була доведена.

Додають, що висновок Комісії про вчинення сином адміністративного правопорушення є безпідставним та посилання при прийнятті рішення на положення ст.16-4 та п. 19 Порядку є необґрунтованим та протиправним.

Відмова у призначені і виплаті членам сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , є протиправною. Таке рішення, на думку позивачів, в свою чергу порушує їх права та спричиняє матеріальні збитки та моральні страждання.

У позову просять врахувати, що відповідачем порушено право членів сім`ї загиблого військовослужбовця на гарантовану Державою виплату, передбачену Конституцією України та Законом України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

Також позивачі зазначають, що ОСОБА_4 добросовісно виконував перед Державою свій військовий обов`язок, загинув під час несення військової служби у зоні проведення антитерористичної операції, а тому Держава має виконати свою частину зобов`язання, що гарантована законодавством.

Відтак, позивачі просять суд задовольнити позовні вимоги.

Позиція відповідача.
Міністерство оборони України позов не визнає повністю та вважає, що потрібно в позові відмовити.

Так, відповідач зазначає, що відповідно до протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 31.05.2019 № 69 батьку, матері та сину загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 солдата ОСОБА_4 , смерть якого настала внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з проходженням військової служби відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги оскільки на час загибелі він перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Комісія зазначила, що відповідно до акту розслідування нещасного випадку командира військової частини НОМЕР_3 від листопада 2017 року та наказу командира цієї військової частини від 16.11.2017 року №907/кп ОСОБА_4 під час проведення робіт вживав алкогольні напої, після чого самовільно залишив район розташування та вибув у сусідній населений пункт для придбання спиртних напоїв.
Смерть настала від випадкового пострілу солдата ОСОБА_5 , коли ОСОБА_4 прибув на спостережний пост району зосередження військової частини. ОСОБА_5 ніс чергування (в нетверезому стані) на спостережному посту і йому здалося, що ОСОБА_4 навів на нього зброю.

Згідно з висновком експерта Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи від 17.11.2017 № 355 в крові загиблого виявлено етиловий спирту кількості 3,64 %.
Відтак, посилаючись на положення профільного законодавства, відповідач зазначає, що перебування ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння та самовільне залишення району розташування табору, тобто дії за ознаками вчиненого злочину та адміністративного правопорушення підтверджується проведеним службовим розслідуванням військової частини НОМЕР_3 від 16.11.2017 року та висновком експерта Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи від 17.11.2017 № 355. Відповідно до ступені сп`яніння загиблого проміле алкоголю в крові виявлено 3,6 %, де більше 3,0 вже вважається алкогольним отруєнням, критичний стан.

Міністерство оборони України вважає, що позивачі не мають право на призначенні виплати одноразової грошової допомогу у разі загибелі їх сина у вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння. Приписи ст. 16-4 Закону № 2011-XII не вказують які саме дії вчиненні загиблим. Тому вважається вчинення будь яких дій в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідач зазначає, що позиція Міністерства оборони України збігається з висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 22.05.2018 року у справі № 760/9519/17, адміністративне провадження №К/9901/48164/18.

Крім того, Міністерства оборони України вважає, що в позові визначено неправильний розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час проходження військової служби.

На думку МО України позивачі неправильно застосовують норму права (в редакції Постанови КМ № 855 від 15.11.2017), набрання чинності, відбулась 22.11.2017, яка на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (виникнення права) не діяло.

Крім цього, на думку відповідача, позивачі не звертають увагу, що смерть військовослужбовця настала не під час виконання обов`язків, а під час проходження військової служби.
Відповідно до витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювання, поранення, контузії, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 04.04.2019 № 855 поранення та причина смерті пов`язані з проходженням військової служби.
Позивачами подано відповідь на відзив.
Позивачі зазначають, що 16.11.2017 поблизу населеного пункту Олександрово-Калинове, Костянтинівского району, Донецької області в межах розташування танкового батальйону військової частини НОМЕР_3 , під час несення військової служби, їх син, старший солдат ОСОБА_4 , отримав вогнепальне поранення внаслідок пострілу чатового ОСОБА_5 . Від вказаного поранення син загинув у кареті СМПІД. Вказане підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_3 №969/кп від 26.11.2017 «Про результати розслідування по факту смерті солдата ОСОБА_4 внаслідок вогнепального поранення».

Крім того, за фактом смерті сина, 16.11.2017 було розпочато кримінальне провадження № 0001456 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 421 КК України - порушення статутних правил внутрішньої служби, що спричинило тяжкі наслідки в умовах особливого періоду, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.09.2019, що підтверджується копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На даний час триває досудове розслідування.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть від 17.11.2011 № 409, виданого Донецьким обласним бюро СМЕ, причиною смерті ОСОБА_4 стало вогнепальне кульове поранення грудної клітини, з ушкодження правого легеня.

З огляду на вказане, як зазначають позивачі, загибель сина є наслідком від вчинення протиправних дій ОСОБА_6 . Знаходження нашого сина у стані алкогольного сп`яніння не стоїть у причинному зв`язку із наслідками, що настали, а отже, рішення щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги є протиправним.

Аналогічна правова позиція, як вважають позивачі, викладена в постанові Верховного Суду у справі №802/1869/17-а від 11.04.2018.

Протоколом засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 955 від 04.04.2019 було встановлено, що травма і причина смерті ОСОБА_4 одержані в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

Позивачі також зауважують, що рішення військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку засвідчує відсутність в діях їх сина протиправного діяння на момент отримання травм, що призвели до його загибелі і є належним документом, що вказує на причини та обставини отримання травм, оскільки відповідно до п. 1.3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 військово-лікарські комісії - це єдиний орган, створений для визначення причинного зв`язку травм (поранень, контузій, каліцтва), які заподіяли військовослужбовцям смерть.

Аналогічні правові висновки, як вважають позивачі, містяться у постановах Верховного Суду України у справі № 729/426/17 від 25.05.2018 тау справі №750/3766/17 від 26.06.2018.

Щодо визначення розміру одноразової грошової допомоги, позивачі зазначають, що оскільки смертельну травму їх син отримав під час несення військової служби в межах розташування танкового батальйону військової частини НОМЕР_3 , то є підстави стверджувати, що його смерть настала під час виконання військових обов`язків, а отже, відповідно до абз. 1 п/п. «а» п. 1 статті 16-2 Закону вони мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Крім того, варто наголосити, що ст.16-3 Закону не встановлює, відповідно до якого календарного року здійснюється розрахунок сум вказаної грошової допомоги.

При цьому, позивачі звертають увагу на те, що їх син добросовісно виконував перед Державою свій військовий обов`язок, за особисту мужність і високий професіоналізм, виявлений у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірності військовій присязі, указом Президента України №47/2016 від 16.02.2019 був нагороджений орденом «За мужність» III ступеня, загинув, перебуваючи під виключним контролем Держави, а тому Держава має обов`язок відповідати за смерть військовослужбовця, що відбулась під час несення військової служби та має виконати свою частину зобов`язання, що гарантована позивачам законодавством.

Пояснення третьої особи.
Третя особа позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову.

Звертає увагу на те, що відповідно до п.10 постанови КМУ від 25 грудня 2013 року № 975, члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних документів.

Пояснює, що 04.10.2018 року Старокостянтинівським районним міським військовим комісаріатом отримано заяву від позивача ОСОБА_1 з доданими до неї документами.

19.11.2018 року за вх. №2240/1 Хмельницьким обласним військовим комісаріатом отримано пакет документів на призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю.

Хмельницьким обласним військовим комісаріатом за вих. № 14/4075/1 подано до Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї, батькам військовослужбовця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , смерть настала під час проходження військової служби.

Документи були направлені на розгляд Комісії, щодо права членів сім`ї, батьків на отримання одноразової грошової допомоги. Так, командування вважає, що члени сім`ї, батьки не мають права на одержання грошової допомоги у зв`язку з тим, що відповідно до довідки командира в/ч НОМЕР_3 від 02.02.2018 №140 про обставини смерті ОСОБА_4 , зазначено «...Поранення отримане під час виконання дій, що не входять до обов`язків військової служби та пов`язане та пов`язане з вчиненням ним дій у стані алкогольного сп`яніння...» відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_3 від 16.11.2017 про призначення службового розслідування: «...солдат ОСОБА_4 ...самовільно залишили район розташування..». Відповідно до акту службового розслідування командира в/ч НОМЕР_3 зазначено: «..Причинами та умовами поранення, яке призвело до смерті солдата ОСОБА_4 , на території військової частини НОМЕР_3 в районі відведення, є особиста недисциплінованість старшого солдата ОСОБА_4 та відсутність дієвого контролю за підлеглим особовим складом з боку посадових осіб танкового батальйону військово частини НОМЕР_3 . Вина старшого солдата ОСОБА_4 , ... полягає у порушенні вимог ст. 11, 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України...» (вищезазначені документи в/ч НОМЕР_3 були надані позивачем при поданні документів на призначення одноразової грошової допомоги).

24.01.2019 року вх. №317 документи були повернуті на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з тим, що в наданих заявником документах відсутній акт судово-токсикологічного дослідження або інші документи судово-медичної експертизи, які підтверджують (спростовують) наявність в крові ОСОБА_4 алкоголю.

Відповідно до п. 4.8 наказу МОУ №530 від 14.08.2014 року «Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей», якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника (повідомлення заявника вих.. №14/293 від 30.01.2019) та в разі необхідності надає допомогу в їх оформлені. Таким чином 28.01.2019 за вих.. №14/270 ІНФОРМАЦІЯ_4 направлено запит в Костянтинівське відділення судово-медичної експертизи щодо витребування вищезазначених документів.

12.03.2019 року вих. № 14/922 ІНФОРМАЦІЯ_5 , на виконання вимог п.13 Порядку №975 до Департаменту фінансів МОУ було подано висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги (з додатками) із зазначенням всіх обставин справи. Також військовим комісаріатом було повідомлено, що на час подання документів на розгляд Комісії, відповіді на запит Хмельницького ОВК від 28.01.2019 року вих.. №14/270 від Костянтинівського відділення СМЕ немає. Проте, ОСОБА_1 надала до Хмельницького ОВК копію висновку експерта від 16.11.2017 року №355 де зазначено причини смерті ОСОБА_4 , а також вказано «... При судебно-токсикологическом исследовании крови от его трупа обнаружен этиловый спирт в концентрации 3,64%0, что относительно живого человека можно расценивать как тяжелая алкогольная интоксикация».

Згідно п. 11 протоколу № 69 від 31.05.2019 року, розглянувши подані документа, Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.

Відповідно до п.13 Порядку №975, розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові (Хмельницький ОВК) для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

02.07.2019 року вих. №14/2249/3 ІНФОРМАЦІЯ_6 письмово повідомив заявника про результати розгляду документів Комісією та долучив копію витягу з протоколу Комісії №69.

Процесуальні дії, вчинені у справі.
Ухвалою судді від 16.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та проведення судового засідання. Залучено в якості третьої особи військовий комісаріат.

Ухвалою суду від 16.08.2020 у Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України витребувані докази, необхідні для розгляду справи.

Ухвалою суду від 17.09.2020 клопотання Міністерства оборони України від 13.09.2019 про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін залишено без задоволення.

Позивачка звернулася із клопотанням про прискорення розгляду справи.

Встановлені судом обставини.
Так, у даному випадку учасниками справи не заперечуються та не спростовуються обставини власне як такого перебування ОСОБА_4 на службі, факт його загибелі, наявність та власне формальний зміст вищезгаданих документів, що підтверджується матеріалами справи. Факт родинних відносин між позивачами та ОСОБА_4 сторонами не заперечується та підтверджується матеріалами справи.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи старший солдат ОСОБА_4 , 1984 р.н., на військову службу призваний Старокостянтинівським РВК Хмельницької області 29.01.2016.

Смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_1 під час проходження військової служби.

Відповідно до власне оскаржуваного рішення від "31" травня 2019 року №69: розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначені одноразової грошової допомоги:

батьку, матері та сину загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 солдата ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), смерть якого настала внаслідок нещасного випади пов`язаного з проходженням військової служби.

Зазначено у спірному рішенні, що відповідно до акту розслідування нещасного випадку командира військової частин НОМЕР_3 від листопада 2017 року та наказу командира цієї військової частини від 16.1 1.2017 З 907/кп ОСОБА_4 під час проведення робіт вживав алкогольні напої, після чого самовільно залишив район розташування та вибув у сусідній населений пункт для придбання спиртних напоїв. Смерть настала під випадкового посірілу солдата ОСОБА_5 , коли ОСОБА_4 прибув на спостережний пост району зосередження військової частини. ОСОБА_5 ніс чергування (в нетверезому стані) на спостережному посту і йому здалося, що ОСОБА_8 навів на нього зброю. Згідно з висновком експерта Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи від 17.11.2017 № 355 в крові загиблого виявлено етиловий спирт у кількості 3,64%о. Згідно зі статтею 16-4 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей призначення і виплата одноразової грошової допомог не здійснюються, якщо загибель (смерть), військовослужбовця, є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у слані алкогольного сп`яніння. Відповідно до статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушень розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями на території військових частин військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані є адміністративним правопорушенням. Ураховуючи, що нещасний випадок стався під час виконання обов`язків військової служб в стані алкогольного сп`яніння, підстав для призначення допомоги немає.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі також Закон № 2232-XII) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

У свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі також - № 2011-XII) дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 цього ж Закону (в редакції станом на час загибелі ОСОБА_4 16.11.2017), на який посилаються позивачі (т.1, а.с. 68) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

У свою чергу, відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону № 2232-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Військовий обов`язок включає проходження військової служби (ч. 3 ст. 1 Закону).

Між тим, відповідно до положень ст. 16-4 зазначеного Закону («Підстави, за якими призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються), призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

У свою чергу, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою КМ України від 25 грудня 2013 р. N 975 (в редакції до внесення змін, які набрали чинності 22.11.2017; далі також Порядок № 975), днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть (п. 3 Порядку № 975).

Згідно п. 4 цього Порядку одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала:

1) під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

2) у період проходження військовослужбовцем військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби;

3) під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві військовослужбовцем строкової служби, військовозобов`язаним та резервістом, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори.

Відповідно до п. 19 Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком, крім іншого: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння.

У взаємозв`язку з наведеним, судом встановлено наступне.
Так, відповідно довідки командира в/ч НОМЕР_3 від 02.02.2018 №140 про обставини смерті ОСОБА_4 , зазначено: «...Поранення отримане під час виконання дій, що не входять до обов`язків військової служби та пов`язані із вчиненням ним дій у стані алкогольного сп`яніння ... «.Відповідно до наказу командира вч НОМЕР_4 від 16.11.2017 про призначення службового розслідування: «..солдат ОСОБА_4 ..самовільно залишили район розташування..» до Відповідно до акту службового розслідування командира в/ч НОМЕР_3 . зазначено: «...Причинами та умовами поранення, яке призвело до смерті солдата ОСОБА_4 на території., військової частини НОМЕР_3 в районі відведення, є особиста недисциплінованість старшого солдата ОСОБА_4 та відсутність дієвого контролю за підлеглим особовим складом з боку посадових осіб танковою батальйону військової частини НОМЕР_3 .. Вина старшого солдата ОСОБА_4 ….. полягає у порушенні вимог ст. 11, 13 статуту внутрішньої служби Збройних Сил України »

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_3 від 16.11.2017 № 907КП, 16.11.2017 о 13.30 згідно доповіді начальника штабу - першого заступника командира танкового батальйону капітана ОСОБА_9 стало відомо про факт отримання вогнепального поранення солдатом ОСОБА_10 . Попередньо встановлено, що солдат ОСОБА_11 та молодший сержант ОСОБА_12 самовільно залишили район розташування близько 10.30-11.00. Зі слів молодшого сержанта ОСОБА_12 визначені військовослужбовці самовільно убули до н.п. ЗОРЯ. З виявленням факту незаконної відсутності солдата ОСОБА_13 та молодшого сержанта ОСОБА_12 начальник штабу-перший заступник командира танкового батальйону капітан ОСОБА_9 зателефонував солдату ОСОБА_14 та запитав де він знаходиться. Солдат ОСОБА_15 відповів, що вже повертається. Близько 12.55 16.1 1.207 року солдат ОСОБА_16 , який ніс службу на посту на в`їзді до району зосередження танкового батальйону, разом з солдатом ОСОБА_17 помітили на дорозі, цивільний автомобіль сірого кольору який зупинився на відстані близько 30 метрів від КПП. Зі слів солдата ОСОБА_17 , з цивільного автомобіля вийшла особа в військовій формі ЗСУ та підняла руку в сторону КПП. Зі слів солдата ОСОБА_18 , особа в військовій формі здалась йому невідомою. Солдату ОСОБА_19 здалося, що особа у військовій формі направила на нього пістолет. У відповідь солдат ОСОБА_20 здійснив постріл в сторону невідомої особи з особистої зброї (АКС-74У). Молодший сержант ОСОБА_12 вискочив з машини впав в траву та відповз в сторону. Автомобіль після пострілу розвернувся та поїхав в зворотному напрямку. Пізніше виявилось, що невідома особа це військовослужбовець танкового батальйону солдат ОСОБА_11 . Під час огляду солдата ОСОБА_13 було виявлено проникаюче вогнепальне поранення правої частини грудної клітки. Солдата ОСОБА_13 відразу було евакуйовано до лікарні в м. КОСТЯНТИНІВКА. Під час руху до лікарні приблизно о 13.40 солдат ОСОБА_11 помер.

Відповідно до Акту службового розслідування службового розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_13 внаслідок вогнепального поранення, встановлено, зокрема: з пояснень навідника 3-го танкового взводу 3-ої танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_21 слідує, що 16.11.2017 року він заступив на чергування по охороні базового табору танкового батальйону військової частини НОМЕР_3 . Отримав штатну зброю та 4 магазини з набоями. Інструктаж перед заступанням на чергування зі слів солдата ОСОБА_18 проводив командир роти старший лейтенант ОСОБА_22 . Солдат ОСОБА_20 ніс службу разом зі старшим солдатом ОСОБА_23 та солдатом ОСОБА_17 . Близько 13.00 солдат ОСОБА_20 ніс службу біля шлагбаума разом з солдатом ОСОБА_17 , старшого солдата ОСОБА_24 на місці несення служби не було, він супроводжував працівників РЕСу. В цей час зі сторони населеного пункту Олександрово-Калинове під`їхав цивільний автомобіль і став боком на відстані близько 35 метрів. З передніх пасажирських дверцят праворуч вийшов невідомий йому чоловік та направився в бік шлагбауму. Як пояснює солдат ОСОБА_20 , він попередив невідомого окриком, але той не зупинився. Солдат ОСОБА_20 зняв зброю із запобіжника та зробив попереджувальний постріл, але це не зупинило невідомого. Через декілька секунд він зробив постріл в невідомого і той упав на землю. Водій машини підійшов до лежачого чоловіка і забрав з його рук чорний предмет. Після чого водій сів у машину та поїхав у напрямку с.Олександрово-Калинове. Після цього солдат ОСОБА_20 доповів про подію черговому по телефону. Що робив солдат ОСОБА_17 та що відбувалося потім пояснити не може, так як перебував у шоковому стані.

З акту службового розслідування, крім іншого, вбачається, пояснень командира відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного забезпечення танкового батальйону військової частини НОМЕР_3 молодшого сержанта ОСОБА_25 встановлено, що 16.11.2017 року після ранкового шикування, їм разом зі старшим солдатом ОСОБА_10 було поставлено завдання по заготовці дров. Старший солдат ОСОБА_11 мав при собі близько 0,5 л коняку в пластиковій пляшці, який вони вжили в посадці. Попрацювавши певний час, старший солдат ОСОБА_11 запропонував сходити в сусідній н.п. Зоря і придбати там ще спиртних напоїв. Прийшовши в село, вони купили пиво та розпили його біля магазину. Коли старшому солдату ОСОБА_14 зателефонували, молодший сержант ОСОБА_12 запропонував останньому йти назад, на що ОСОБА_15 відповів, що швидше буде на таксі та по мобільному телефону викликав машину таксі. Через певний час до магазину під`їхав автомобіль таксі, вони сіли в нього та поїхали до району розташування танкового батальйону військової частини НОМЕР_3 . Не доїхавши до КПП «Брама» таксі зупинилося і молодший сержант ОСОБА_12 вийшов, а старший солдат ОСОБА_11 відмовився і сказав везти його до «Брами». Пройшовши близько 50 метрів молодший сержант ОСОБА_12 почув постріл, злякався та побіг до розташування. Про загибель старшого солдата ОСОБА_13 дізнався вже коли прибули представники військової комендатури та проводили опитування.

З пояснень командира інженерно-саперного взводу танкового батальйону військової частини НОМЕР_3 старшого лейтенанта ОСОБА_26 встановлено, що 16.11.2017 року після ранкового шикування він поставив завдання молодшому сержанту ОСОБА_27 та старшому солдату ОСОБА_14 виносити дрова з посадки, де проводилася зачистка сухих дерев. Близько 10.30 старший лейтенант ОСОБА_28 виявив відсутність військовослужбовців. Не знайшовши військовослужбовців на території розташування базового табору танкового батальйону військової частини НОМЕР_3 , він зробив декілька дзвінків на їх телефони, однак вони не відповідали. Після цього доповів про відсутність молодшого сержанта ОСОБА_29 та старшого солдата ОСОБА_13 начальнику штабу капітану ОСОБА_9 та заступнику командира батальйону з морально-психологічного забезпечення майору ОСОБА_30 , які перебували в штабі батальйону. В подальшому виконував завдання, про подію дізнався коли прибули представники військової комендатури та почали проводити розслідування.

З пояснень заступника командира танкового батальйону військової частини НОМЕР_3 з морально-психологічного забезпечення майора ОСОБА_31 встановлено, що він особисто був свідком, коли після ранкового шикування старший лейтенант ОСОБА_28 ставив завдання молодшому сержанту ОСОБА_27 та старшому солдату ОСОБА_14 . Близько 11.00 16.11.2017 року старший лейтенант ОСОБА_28 доповів йому та начальнику штабу капітану ОСОБА_32 про те, шо не може знайти вказаних військовослужбовців на робочому місці, на телефонні дзвінки військовослужбовці не відповідають. Розпочавши пошуки по території, майор ОСОБА_33 продовжував телефонувати на номери військовослужбовців. Близько 11.20 старший солдат ОСОБА_11 відповів на дзвінок та запевнив, що він разом з молодшим сержантом ОСОБА_12 знаходяться в районі розташування 2-ої танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_3 . Майор ОСОБА_34 наказав старшому солдату ОСОБА_14 прибути до командира взводу та доповісти про причини відсутності, на що старший солдат ОСОБА_11 запевнив, що виходить та скоро буде. Самозаспокоївшись, майор ОСОБА_33 продовжив виконання своїх завдань на робочому місці і лише близько 13.00 16.11.2017 року від начальника штабу батальйону капітана ЛИСЕНКО ЕС. дізнався, що на контрольно-пропускному пункті «Брама» сталася надзвичайна подія.

З пояснень начальника штабу - першого заступника командира танкового батальйону військової частини НОМЕР_3 капітана ОСОБА_35 встановлено, що близько 11.00 16.11.2017 року командир інженерно-саперного взводу старший лейтенант ОСОБА_28 доповів про відсутність молодшого сержанта ОСОБА_36 та старшого солдата робочому місці. Капітан ОСОБА_9 особисто дзвонив старшому солдату ОСОБА_37 , який на запитання де він знаходиться, відловів, що знаходиться в районі, відповів, що зараз прибуде. Через півгодини вказані військовослужбовці на КСП батальйону не прибули, тому капітан ОСОБА_9 повторно зателефонував старшому солдату ОСОБА_37 з телефону сержанта ОСОБА_38 , на що той відповів, що вже підходить та зараз буде, приблизно через 20 хвилин була доповідь командира ВМЗ прапорщика ОСОБА_39 , що в районі КПП «Брама» чули постріл.

З пояснень командира 3-ої танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_3 старшого лейтенанта ОСОБА_40 встановлено, що 15.11.2017 року після вечірньої перевірки він призначив довів список особового складу, який заступає на чергування 16.11.2017 року та провів інструктаж, при цьому довів правила застосування зброї та порядок несення служби. Інструктаж провів завчасно, так як 16.11.2017 року зранку особовий склад роти мав убувати на навчальні стрільби на полігон. Старшим в підрозділі залишався старшина роти солдат ОСОБА_41 , який мав видати зброю особовому складу та проконтролювати заступання на чергування.

З пояснень старшини 3-ої танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_42 стало відомо, що 16.11.2017 року після вибуття особового складу роти на чолі з командиром роти на навчальні стрільби, він залишився за старшого в підрозділі. ОСОБА_43 при видачі зброї він перевірив зовнішній вигляд та провів повторний інструктаж. Як правило, начальником штабу батальйону особовий склад інструктується під час заступання на чергування, але в той день особовий склад заступив на чергування по контрольно-пропускному пункту «Брама» раніше, так як мав поміняти військовослужбовців, які мали убути на заняття. Близько 13.00 він почув постріл в районі поста «Брама», побіг до телефону ТА-57 по якому зателефонував на пост. Йому відповів солдат ОСОБА_20 який повідомив, що стріляв по невідомому йому чоловікові, який направив на нього пістолет. Коли солдат ОСОБА_41 прибув на місце події, там вже знаходився начальник штабу батальйону, головний старшина батальйону і ще ряд військовослужбовців.

Після прибуття на місце події представників військової комендатури міста Костянтинівна, Донецького ЗВ ВСП та Національної поліції України, всі причетні до цієї події були опитані, а солдат ОСОБА_20 затриманий та доставлений в Костянтинівський відділ НП України. В результаті перевірки на предмет вживання алкогольних напоїв, відповідно до відомостей, які викладені в телеграмі від 16.11.2017 року №ТЛГ/ВСП/ВКК/611, всі військовослужбовці перебували у стані алкогольного сп`яніння.

Молодший сержант ОСОБА_44 (довідка №209 1,73 % проміле), солдат ОСОБА_20 (висновок ЦРЛ м. Костянтинівка № 81 2,1% проміле), солдат ОСОБА_17 (довідка № 210 0,52% проміле).

Як зазначено в Акті службового розслідування, вище наведене дає підстави вважати, що даний випадок став можливим внаслідок особистої недисциплінованості військовослужбовців та порушення ними виконання розпорядку дня, відсутності чіткої організації служби військ в підрозділі, відсутності дієвого контролю за підлеглим особовим складом… Заперечення, заяви та клопотання під час службового розслідування не поступали.
Причинами та умовами поранення, яке призвело до смерті солдата ОСОБА_13 на території базового табору танкового батальйону військової частини НОМЕР_3 в районі відведення, є особиста недисциплінованість старшого солдата ОСОБА_13 , солдата ОСОБА_18 , молодшого сержанта ОСОБА_36 , солдата ОСОБА_45 та відсутність дієвого контролю за підлеглим особовим складом з боку посадових осіб танкового батальйону військової частини НОМЕР_3 .

Даний випадок стався під час виконання підрозділами військової частини НОМЕР_3 завдань в районі проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях.

Вина старшого солдата ОСОБА_13 , солдата ОСОБА_18 , молодшого сержанта ОСОБА_46 , солдата ОСОБА_45 полягає у порушенні вимог ст. 11, 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Так, відповідно до ст. 11 Статуту визначено обов`язки військовослужбовців, зокрема: бути дисциплінованим; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України. Відповідно до ст. 13 Статуту військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

У свою чергу, відповідно до висновку судово-медичного експерта від 17.11.2020 № 355 (Костянтинівське відділення судово-медичної експертизи) (т.1, а.с. 119):

при судово-медичному дослідженні трупа гр. ОСОБА_4 було виявлено наскрізне вогнепальне кульове поранення грудної клітини з пошкодженням правої легені і 9го ребра праворуч, яке є прижиттєвого характеру, що підтверджується наявністю крововиливів в м`яких тканинах по ходу раневого каналу, утворилося в результаті дії тупо-загостреного предмета з обмеженою поверхнею, яким міг бути снаряд боєприпасу (куля) в результаті зробленого пострілу зі зброї, можливо в строк і при обставинах, зазначених в постанові і відноситься до тяжких тілесних пошкоджень, яке небезпечне для життя. Інших будь-яких пошкоджень при судово-медичному дослідженні трупа не виявлено.

Причиною смерті гр. ОСОБА_4 стало наскрізне, вогнепальну, кульове поранення грудної клітини супроводжувалося пошкодженням правої легені і 9го ребра праворуч, ускладнене розвитком гострої крововтрати і правостороннього гематоракса.

При судово-токсикологічному дослідженні крові від його трупа виявлено етиловий спирт в концентрації 3,64% 0, що відносно живої людини можна розцінювати як важка алкогольна інтоксикація.
У даному випадку, з наведеного у сукупності слід дійти висновку, що події, які призвели до загибелі ОСОБА_4 , пов`язані між собою та є наслідком власної поведінки (волі, дій) ОСОБА_4 , які за своєю сукупністю виключають можливість призначення позивачам одноразової грошової допомоги, оскільки ОСОБА_4 без дозволу командира самовільно залишив територію розташування базового табору танкового батальйону військової частини НОМЕР_3 та місця виконання доручених робіт, надалі прибув до іншого населеного пункту з метою придбання алкогольних напоїв, вживання яких за місцем виконання робіт та надалі поза місцем розташування базового табору призвело його до стану важкої алкогольної інтоксикації, що, у сукупністю із його подальшими діями біля КПП, і призвело до загибелі ОСОБА_4 . Сукупність вказаних подій та дій, вчинених ОСОБА_4 до загибелі, свідчить про порушення службового обов`язку та відповідно, не відповідає значенню безпосереднього виконання обов`язку військової служби.

Відтак, враховуючи встановлені судом обставини та в силу вимог ч. 2 ст. 3 Закону № 2011-XII, його дія в частині положень ст. 16 (відносно виплати одноразової грошової допомоги), не поширюється на позивачів та, враховуючи приписи ч. 1 ст. 16-4 цього Закону (відносно випадків, коли допомога не виплачується якщо загибель (смерть) настали є наслідком вчинення військовослужбовцем дій у стані алкогольного сп`яніння), у суду відсутні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення, оскільки воно прийнято з урахуванням всіх обставин, які мали значення для прийняття оскаржуваного рішення, а також на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які визначені законами України, що зазначені вище.

У даному випадку відповідачем доведено перед судом законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позову та, відповідно, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Наведені позивачами обставини та доводи, надані матеріали, у т.ч. рішення (втяг із протоколу (т.1, а.с. 25), не спростовують наведеного та висновків суду у даній справі.

Що стосується посилання на постанову Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 802/1869/17-а, слід зазначити, що вказана постанова не стосується різного, відмінного застосування судами норм матеріального права. По суті доводи позивачів, відносно посилання на вказану постанову Верховного Суду, зводяться до необхідності оцінки доказів у даній справі (640/14940/19) у тому аспекті, який бажаний для позивачів, до необхідності врахування судом у даній справі оцінки доказів, яка була здійснена судами першої та апеляційної інстанції в іншій (вищезгаданій) справі та відносно іншої особи, що, однак не впливає на оцінку доказів у даній справі (№ 640/14940/19). Обставини даної справи не є співставними з обставинами зазначеної справи, в рамках якої було встановлено, що смерть загиблого військовослужбовця настала під час виконання службових обов`язків військової служби.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_2 ) відмовити у повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Кармазін