Справа № 300/2144/19
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2021-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"10" червня 2021 р. справа № 300/2144/19
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Кафарського В.В.,
за участю секретаря судового засіданняь Вакун В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву про визнання виконавчого листа №300/2144/19 таким, що не підлягає виконанню, в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 304 055,93 грн., -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, а саме податку на доходи з фізичних осіб та військового збору в загальному розмірі 304 055,93 грн.
31.05.2021 ОСОБА_1 подав суду заяву від 05.05.2021 про визнання виконавчого листа №300/2144/19 від 01.09.2020 таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи її тим, що з 23.04.2021 прощення боргу за іпотечним кредитом більше не вважається податковим благом у зв`язку з набранням чинності Закону України №1383-IX від 13.04.2021.
Згідно частини 1 статті 374 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.
В судовому засіданні заявник підтримав подану заяву.
В судове засідання позивач по справі не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду даної заяви повідомлявся судом належним чином.
Розглянувши вказану заяву, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.03.2020 позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід бюджету податковий борг в сумі 304 055,93 коп.

Івано-Франківським окружним адміністративним судом 01.09.2021 позивачу видано виконавчий лист №300/2144/19, в якому вказано, що судове рішення набрало законної сили 07.08.2020 (а.с. 100).

Як слідує із заяви ОСОБА_1 , останній вважає, що оскільки підстава виникнення податкового боргу прощення боргу за іпотечним кредитом в AT «Райфайзен Банк Аваль», а з 23.04.2021 прощення боргу за іпотечним кредитом більше не вважається податковим благом у зв`язку з набранням чинності Закону України №1383-IX від 13.04.2021, то з 23.04.2021 податкове зобов`язання припинилось.

Суд з цього приводу зазначає, що частиною 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, під час прийняття постанови суд вирішує, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Предметом заявленого позову у адміністративній справі №300/2144/19 є вимоги про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу у сумі 304 055,93 грн., який виник у зв`язку з несплатою податку на доходи з фізичних осіб та військового збору у загальному розмірі 304 055,93 грн., які визначені згідно:

- податкового повідомлення-рішення № від 05.11.2018 на загальну суму 280 510,10 грн., в тому числі 224 408,08 грн. основного зобов`язання та 56 102,02 грн. штрафних санкцій;

- податкового повідомлення-рішення № від 05.11.2018 на суму 170,00 грн.;

- податкового повідомлення-рішення № від 05.11.2018 на загальну суму 23 375,83 грн., в тому числі 18 700,67 грн. основного зобов`язання та 4 675,16 грн. штрафних санкцій.

Суд зазначає, що вирішуючи, яку правову норму належить застосувати до спірних правовідносин, суд виходив з чинних на час виникнення правовідносин нормативно-правових актів.

При цьому, суд звертає увагу на те, що вказані у заяві ОСОБА_1 норми Податкового кодексу України у зв`язку з набранням чинності Закону України №1383-IX від 13.04.2021, судом не застосовувалися, оскільки на момент вирішення справи такі не були чинними.

Окрім того, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.03.2020 набрало законної сили 07.08.2020.

Згідно частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до статті 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Згідно із вимогами статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

При цьому, зміни у законодавстві не можуть бути підставою для недотримання гарантій виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що визначені в статті 370 КАС України та статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Таким чином, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно положень частини 2 статті 374 Кодексу адміністративного судочинства України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є помилкова видача виконавчого листа; встановлення відсутності у боржника обов`язку з виконання виконавчого листа, у зв`язку з добровільним виконанням боржником зобов`язань за судовим рішенням повністю або частково; припинення зобов`язань боржника з інших причин.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, враховуючи те, що виконавчий лист №300/2144/19 Івано-Франківським окружним адміністративним судом не було видано помилково й обов`язок боржника щодо виконання вказаного виконавчого листа станом на день розгляду заяви був наявним, доказів наявності обставини, які вказують про припинення зобов`язань боржника, заявником суду не надано, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа №300/2144/19 таким, що не підлягає виконанню.

Як наслідок, подана заявником заява про визнання виконавчого листа №300/2144/19 таким, що не підлягає виконанню, не підлягає до задоволення.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 241-243, 248, 374 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №300/2144/19, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 01.09.2020, таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя Кафарський В.В.