Справа № 380/8634/20
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/8634/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.,

секретар судового засідання Липитчук Я.І.,

за участю:

представник позивача не прибув,

відповідач не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про скасування постанови, -

встановив:

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Львівській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Львівській області від 15.09.2020 № 212260 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Ухвалою від 19.10.2020 суддя прийняла позовну заяву та відкрила спрощене позовне провадження в адміністративній справі, без повідомлення сторін.

Ухвалою від 11.01.2021 суддя ухвалила перейти із спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду справи № 380/8634/20 за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.09.2020 відповідачем винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 212260. Постанову було винесено за порушення ч. 1 абз. 15 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Зазначає, що в акті перевірки, в оскарженій постанові відсутні докази та/або інформація, що зважування автомобіля Вольво FН13.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ФОП ОСОБА_1 на момент зважування були у робочому стані та проходили періодичну перевірку (метрологічну атестацію). Оскільки зважування відбулось на вагах щодо яких не надано доказів щодо робочого стану та щодо проведення періодичної перевірки (метрологічної атестації) ваг, висновки викладені в акті від 29.07.2020 № №238371 про те, що під час перевірки виявлено перевищення осьового навантаження на одиничну вісь 12,380 тонн при допустимих 11,0 тон не можуть вважатись такими, що відповідають дійсним обставинам справи.

Окрім того, у позивача наявний документ автоматично сформованого відповідним ваговим обладнанням за результатами зважування 29.07.2020 об 8:15 год транзакція 17755, з якого вбачається, що за результатами зважування маса автомобіля була визначена у 33.560 т, а навантаження на 2 вісь автомобіля становило вже 9,680 т проти 12,280 т, що суттєво відрізняється від маси навантаження на вісь встановленої о 5:15 год 29.07.2020. Здійснити будь-яке переміщення товару чи вчинити інші дії із вантажем водій самостійно не міг, оскільки вантаж було опломбовано пломбою 8659670, про що зазначено у ТТН від 28.07.2020 № 31075.

Звертає увагу, що зважування вантажу проводилось динамічним способом (на швидкості), а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, навантаження на вісь може змінюватись навіть при здійсненні гальмування автомобілем, а також може залежати від стану дорожнього покриття, що, в свою чергу, не дає можливості з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень на одну з осей.

Тому вважає, що відповідачем зроблено безпідставний висновок про перевищення ваги на одиночну вісь у 12380 кг, що на 12,5% більше допустимої норми та неправомірно складено акт №238371 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 29.07.2020.

Окрім цього, акт та розрахунок плати містить недоліки та порушення, так в акті перевірки зазначено місце перевірки 36 км траси Чоп-Київ, в той час як у розрахунку плати зазначено маршрут 1051 км Пустомити-Дніпро, який не відповідає маршруту, який було пройдено транспортним засобом позивача до моменту його зупинки.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання від 02.06.2021 (вх. № 39460) про розгляд справи без участі представника у письмовому провадженні.

Суд, відповідно до вимог ст. 52 КАС України замінив Управління Укртрансбезпеки у Львівській області на його правонаступника - Державну службу України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву від 18.05.2021 (вх. № 6237ел), у якому зазначає, що Відповідно до п. 3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою КМУ від 20.05.2013 № 422, був зупинений транспортний засіб марки Volvo, номерний знак НОМЕР_1 . Відповідно до ст. 49 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 4 Порядку № 422, водій транспортного засобу марки Volvo номерний знак НОМЕР_1 , надав для перевірки посадовим особам Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки наступні документи: посвідчення водія НОМЕР_2 : свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки Volvo, номерний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 .

За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу було встановлено, що загальна маса транспортного засобу становила 33580 кг при нормативно допустимій 40000 кг; навантаження на одиничну вісь становило 12380 кг при нормативно допустимому 11 000 кг. Про вказані дані результатів габаритно-вагового контролю свідчить талон про зважування від 29.07.2020 № 17716. Зважування проводилось приладом автоматичним для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь Ваги тензометричні тип «ЛАХТА У» СВ-80000А/18 виробник ООО «Метровес» заводський номер 0616. Ваги пройшли у встановленому порядку повірку, що підтверджується відповідним Свідоцтвом № П 40 М 11305219 від 02.08.2019. Зважування проводилось на автомобільній порозі М-06 Київ - Чоп 36 км, де розміщена площадка для проведення габаритно-вагового контролю, яка відповідає розділу II. Вимоги до пересувного пункту габаритно-вагового контролю, що затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 255 від 28.07.2016. До того ж обставина перевищення вагових параметрів зафіксована роздруківкою (талоном) від 29.07.2020, який формується і видається автоматично, що унеможливлює втручання особи в результати зважування. Таким чином, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача, здійснювався технічними засобами, що пройшли повірку, мають відповідне свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки у зв`язку із чим є придатними до застосування.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Позивач подав пояснення від 14.05.2021 (вх. № 34304), у яких зокрема вказує, що відповідно до чеку зважування від 29.07.2020, встановлено, що фактична маса транспортного засобу становила 33,580 т при нормативній 40,00 т. Враховуючи фактичну вагу транспортного засобу, яка не перевищує нормативно доустиму, відсутні правові підстави вимагати у позивача отримання окремого дозволу на перевезення.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки Volvo FН13.440 номерний знак НОМЕР_1 .

Посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Львівській області на підставі направлення від 29.07.2020 № 000210 проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а саме перевірку транспортного засобу Volvo FН13.440, номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва на реєстрацію НОМЕР_3 , водій ОСОБА_2 , за результатами якої складено акт від 29.07.2020 № 238371.

Під час перевірки виявлено порушення: згідно з ТТН 31075 від 28.07.2020, автомобілем надавались послуги з перевезення вантажів. Згідно зважування вага на одиницю вісі становить 12.380 кг що на 12,5% більша допустимої норми. У водія відсутній дозвіл на перевезення великогабаритного вантажу. Порушення передбачене абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

29.07.2020 формовано розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, яким позивачу нараховано до сплати 822,15 євро.

Управління Укртрансбезпеки у Львівській області листом від 17.09.2020 повідомлено ФОП ОСОБА_1 про те, що 15.09.2020 відбувся розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, за результатами якого застосовано адміністративно-господарський штраф згідно з ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до постанови начальника управління Укртрансбезпеки у Львівській області про застосування адміністративно-господарського штрафу № 212260 до ФОП ОСОБА_1 застосовано адміністративний штраф у розмірі 17000,00 грн.

Не погоджуючись із постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу та вважаючи її протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно абз. 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини другої статті 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За правилами статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Пунктом 4 Правил № 30 передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок № 879) габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з пунктами 3, 4, 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м.Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Приписами пунктів 15-18, 20 Порядку № 879 регламентовано, що контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

Габаритно-ваговий контроль транспортного засобу проводиться протягом не більше однієї години (з моменту заїзду транспортного засобу на ваги до кінцевого оформлення матеріалів у разі виявлення порушення).

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

У разі пред`явлення водієм транспортного засобу міжнародного сертифіката зважування габаритно-ваговий контроль у частині зважування не здійснюється.

За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та поліцейських.

Згідно з пунктом 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 № 1007/1207 (далі - Порядок № 1007/1207) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: 1) визначають місця проведення габаритно-вагового контролю за погодженням з відповідним підрозділом МВС відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; 2) розробляють та погоджують з відповідними підрозділами МВС, службами автомобільних доріг графіки роботи пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт зі зважування транспортних засобів; 3) здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422; 4) видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1); 5) складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; 6) у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; 7) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю (додаток 2); 8) реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів (додаток 3); 9) при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку; 10) у разі відсутності документів, визначених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", застосовують до автомобільних перевізників адміністративно-господарські штрафи, визначені статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Як свідчать матеріали справи, позивач здійснював перевезення вантажу великоваговим транспортним засобом, загальна маса якого становила 38,5800 т, при нормі 40,00 т, з перевищенням навантаження на одиночну вісь 12,380 т, при нормі 11 т. Виведене y відсотковому співвідношенні перевищення параметрів над нормативом, зокрема, по одиничній осі, становило 12,5 %, що підтверджується складеними представниками відповідача документами та талоном зважування.

При цьому суд звертає увагу, що аналіз пункту 22.5 Правил дорожнього руху свідчить про те, що у разі перевезення небезпечних вантажів та при вантажних перевезеннях понад встановлені нормативи габаритно-вагових параметрів (крім подільних вантажів) спеціальними правилами таких перевезень є отримання відповідного дозволу або документу про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, про що йдеться у частині 4 статті 48 Закону.

При цьому, абзац 3 пункту 22.5 Правил дорожнього руху взагалі забороняє рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 тонн у разі перевезення подільних вантажів.

Варто звернути увагу на тому, що нормативно-правове визначення "подільних вантажів" відсутнє; при цьому, у частині 1 статті 183 Цивільного кодексу України наведено визначення подільної речі, під якою розуміється річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення.

У ході судового розгляду встановлено, що належний на праві власності позивачу транспортний засіб Volvo FН13.440 номерний знак НОМЕР_1 29.07.2020 здійснював перевезення подільного вантажу (автотоварів), що не заперечується сторонами та підтверджується належними доказами.

Відтак, зважаючи на те, що об`єкт перевірки здійснював перевезення подільного вантажу, тому відповідно до абзацу 3 пункту 22.5 Правил дорожнього руху рух такого транспортного засобу з перевищенням вагових нормативів заборонено, що не потребувало отримання дозволу, який давав би право на рух автомобільними дорогами України, або документу про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

За наведених обставин висновки, зроблені посадовою особою відповідача у акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом від 29.07.2020 в частині відсутності дозволу, який би давав право на рух транспортного засобу, є необґрунтованими та спростовуються наведеними вище аргументами, позаяк відповідний дозвіл на перевезення подільних вантажів взагалі не видається.

Отже, підсумовуючи викладене, суд вважає, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 15.09.2020 № 212260 є протиправною з огляду на те, що до позивача застосовано санкції за порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 14 частиною 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Однак, у абзаці 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" йдеться про відповідальність автомобільних перевізників за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, видача якого у спірному випадку при перевезенні подільного вантажу не передбачена діючим законодавством.

Тобто, відповідальність згідно абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" до позивача не могла бути застосованою, оскільки перевезення позивачем подільного вантажу (автотоварів), навіть із перевищенням вагових норм, не передбачає отримання спеціального дозволу. При цьому, саме відсутність дозволу є визначальною підставою (об`єктом) того порушення щодо якого може наступати відповідальність, передбачена вищезазначеною нормою.

За таких обставин суд вважає, що вимагати у перевізника дозвіл на участь в дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні при перевезенні подільного вантажу, а також притягувати перевізника до відповідальності за відсутність у нього документу, який йому не може бути виданий, є неправомірним.

Наведене дає підстави суду дійти висновку про те, що ФОП ОСОБА_1 не може нести відповідальність за абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за відсутність у нього під час перевезення подільного вантажу дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, оскільки видача таких дозволів для перевезення подільних вантажів взагалі не передбачена чинним законодавством.

Таким чином Управлінням Укртрансбезпеки у Львівській області прийнято оскаржену постанову від 15.09.2020 № 212260 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу необґрунтовано, що вказує на наявність правових підстав для її скасування судом як протиправної.

За таких обставин суд не вбачає необхідності надавати оцінку іншим аргументам позивача на підтримку заявлених позовних вимог, позаяк вони не впливають на викладений вище висновок суду та наявність безумовних підстав для задоволення адміністративного позову та скасування винесеної відповідачем постанови від 15.09.2020 № 212260.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (просп. Перемоги, 14, м. Київ, 03135, ) в особі Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укратнсбезпеки у Львівській області від 15.09.2020 № 212260 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

3. Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань в користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 2102,00 грн судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складений 08.06.2021.

Суддя Кедик М.В.