Справа № 340/588/21
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2021 року м. Дніпросправа № 340/588/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.03.2021 ( суддя першої інстанції Пасічник Ю.П.) в адміністративній справі №340/588/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради про визнання протиправною бездіяльності щодо нарахування та виплати компенсації за шкоду заподіяну здоров`ю,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 різниці між розмірами одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі 15 мінімальних заробітних плат; зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену різницю між розмірами одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі 15 мінімальних заробітних плат, з урахуванням попередньо виплаченої суми, оскільки він є особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та інвалідом 3 групи, яка йому була встановлена у 1992 році, а тому йому було виплачено одноразову компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 30 мінімальних заробітних плат, яка була передбачена ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У 2019році позивачеві було встановлено 2 групу інвалідності у зв`язку з чим та на підставі нової редакції ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови КМУ від 14.06.2015року №285 йому було виплачено різницю між розміром одноразової встановленої даною постановою КМУ, в сумі 94,80 грн. (284,4 189,6 = 94,80 грн.).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права. Привівши норми законодавства, апелянт вважає, що має право на отримання компенсації при зміні групи інвалідності.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), якому встановлено 2 групу інвалідності, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.13).

Згідно довідки до акту огляду МСЕК, захворювання позивача пов`язане з виконанням обов`язків на Чорнобильській АЕС (а.с.14,15).

31.07.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив відповідача виплатити йому одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі різниці між раніше виплаченою сумою (30 мінімальних заробітних плат) та 45 мінімальних заробітних плат у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності, передбачену ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Листом від 03.08.2020року відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до норм ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Постанови Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 №285 йому вже виплачена різниця між розмірами шкоди у розмірі 94,80 грн. (а.с.12).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, який набрав чинності 02.11.2016 року та яким передбачено, що така виплата здійснюється на підставі заяви, яка подається протягом шести місяців з дати встановлення інвалідності.

Позивач із заявою про виплату одноразової компенсації звернувся до відповідача у липні 2020р. у зв`язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності, що ним не заперечується, тобто в період чинної редакції ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка передбачала право Уряду України встановлювати розмір одноразової компенсації та положень Постанови №285, якою власне і встановлено розмір такої компенсації.

Станом на час звернення позивача із заявою про виплату різниці у компенсації вищевказані положення Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Постанови №285 неконституційними не визнавались, а отже підлягали застосуванню у спірних правовідносинах.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ, який також створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Частинами першої та другою статті 48 Закону № 796-ХІІ в редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності (липень 2019 року) було передбачено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах: інвалідам I групи - 60 мінімальних заробітних плат; інвалідам II групи - 45 мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи - 30 мінімальних заробітних плат; дітям-інвалідам - 10 мінімальних заробітних плат; сім`ям, які втратили годувальника, - 60 мінімальних заробітних плат; батькам померлого - 30 мінімальних заробітних плат.

У разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях.

Відповідно до частин першої та третьої статті 48 Закону № 796-ХІІ в редакції, чинній на час встановлення позивачу другої групи інвалідності липень 2019 року, одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали особами з інвалідністю внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім`ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються в порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

Відтак на час встановлення позивача інвалідності ІI групи законодавцем делеговано Уряду повноваження із встановлення порядку та розмірів компенсації.

Приведена правова норма не визнавалась неконституційної, тому має застосовуватися до правовідносин щодо виплати особам, які мають право на отримання одноразової компенсації особам, передбаченої частиною першої приведеної статті.

Відтак, розмір одноразової компенсації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 року № 760 затверджено Порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян (Порядок № 760), пунктом 2 якого визначено, що одноразова компенсація та щорічна допомога виплачуються за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на відповідний рік для соціального захисту громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних і районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за місцем фактичного проживання (перебування) громадян.

Пунктом 4 Порядку № 760 визначено, що одноразова компенсація виплачується в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 р. №285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» (постанова № 285).

Відповідно до пункту 5 Порядку № 760 у разі встановлення вищої групи інвалідності особам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, особам, які брали участь в ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, виплачується різниця одноразової компенсації.

За змістом пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 року №285 установлено, що інвалідам ІI групи виплата одноразової компенсації, передбаченої статтею 48 Закону №796-ХІІ, здійснюється у розмірі 284,4 грн., інвалідам ІІІ групи - 189,60 грн.

Відповідачем на виконання вимог постанови № 285 визначено різницю між виплатою ІІІ групи інвалідності та ІІ групи інвалідності в сумі 94,80 грн. та здійснено виплату.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що законодавством повноваження щодо визначення порядку виплати і розміру одноразової грошової компенсації за шкоду здоров`ю делеговані Кабінету Міністрів України, такі положення закону неконституційними не визнавались, відповідачем правомірно здійснено виплату різниці одноразової компенсації при встановленні вищої групи інвалідності.

Суд також звертає увагу, що поза увагою суду першої інстанції залишилися доводи позивача стосовно того, що одноразова грошова компенсація має виплачуватись на підставі статті 48 Закону №796-ХІІ у редакції, що діяла на момент встановлення інвалідності позивачу вперше та не дана таким доводам будь-яка оцінка.

З цього приводу колегія суддів зазначає про необґрунтованість таких доводів позивача, оскільки за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі втілено у змісті частини першої статті 58 Конституції України, відповідно до якої дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у задоволені позовних вимог, проте судом першої інстанції при прийнятті рішення невірно застосовані норми матеріального права, а отже таке рішення підлягає скасуванню.

Таким чином відсутні підстави для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами пункту 4 частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання соціальних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 317, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.03.2021 в адміністративній справі №340/588/21 скасувати у справі прийняти нову постанову.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради про визнання протиправною бездіяльності щодо нарахування та виплати компенсації за шкоду заподіяну здоров`ю відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови складено 07 червня 2021 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва