Справа № 640/1386/21
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 року м. Київ № 640/1386/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кремнійполімер» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про стягнення боргу з бюджетного відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

Обставини справи

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Кремнійполімер» з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, в якому просить суд:

- стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області на користь позивача заборгованість бюджету з відшкодування ПДВ у розмірі 13 000 000,00 грн., а також пеню, нараховану на заборгованість бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий 2016 року у сумі 12 795 484,90 грн. та пеню, нараховану на заборгованість бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за січень 2016 року у сумі 1 257 074,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що податковим органом не здійснено повернення позивачу бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий 2016 року у розмірі 12 000 000,00 грн. та за січень 2016 року у сумі 1 000 000,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.02.2021 року поновлено позивачу строк звернення до суду з цим позовом, відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Головним управлінням Державної казначейської служби України у Київській області копію ухвали про відкриття провадження в даній справі отримано 26.02.2021 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання.

Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області отримано копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви отримано 15.03.2021 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою представника.

В подальшому, 13 травня 2021 року ухвалами суду відмовлено у задоволенні клопотань Головного управління Державної податкової служби у Київській області про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, про продовження строків для подання відзиву на позов та про залишення позову без розгляду.

Також, відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про направлення копії позовної заяви засобами поштового зв`язку.

Разом з тим, Головне управління Державної податкової служби у Київській області та Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області відзив у встановлений судом строк відзив не подано.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Обставини, встановлені судом

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 року у справі №810/3312/16 задоволено адміністративний позов.

Визнано протиправною бездіяльність Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області щодо неподання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку щодо перерахування на поточний рахунок ТОВ «Кремнійполімер» бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий 2016 року у сумі 12 000 000,00 грн. згідно декларації з податку на додану вартість за лютий 2016 року № .

Зобов`язано Броварську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області підготувати та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок щодо перерахування на поточний рахунок ТОВ «Кремнійполімер» бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий 2016 року у сумі 12 000 000,00 грн. згідно декларації з податку на додану вартість за лютий 2016 року № .

Зазначене судове рішення набрало законної сили 06 квітня 2017 року.

Також, постановою Київського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 року у справі №810/3088/16 задоволено адміністративний позов

Визнано протиправною бездіяльність Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області щодо неподання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок щодо перерахування на поточний рахунок позивача бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень 2016 року у сумі 1 000 000,00 грн. згідно з декларацією з податку на додану вартість за січень 2016 року №;

Зобов`язано Броварську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області підготувати та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок щодо перерахування на поточний рахунок позивача бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень 2016 року у сумі 1 000 000,00грн. згідно з декларацією з податку на додану вартість за січень 2016 року №.

Зазначене судове рішення набрало законної сили 12 травня 2017 року.

Однак, 06.10.2017 року Головним управлінням ДФС у Київській області видано наказ про проведення у позивача позапланової перевірки за приписами п. 78.1.8. Податкового кодексу України. Предметом перевірки була законність бюджетного відшкодування з ПВ за лютий 2016 року.

За наслідками перевірки складено акт від 23.10.2017 року в якому встановлено наявність порушень, а саме - протиправне завищення суми бюджетного відшкодування за лютий 2016 року на 12 000 000,00 грн. та нараховано позивачу згідно податкового повідомлення-рішення від 17.1.2017 року № штрафні санкції на суму 6 147 517,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року у справі № 826/10136/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року, задоволено адміністративний позов.

Визнано протиправним наказ Головного управління ДФС у Київській області від 06.10.2017 року за №1813 «Про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки ТОВ «Кремнійполімер».

Визнано протиправними дії зі складання акту перевірки від 23.10.2017 року №5631/10-36-12-08/37495734.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 17.11.2017 року №.

Зазначене судове рішення набрало законної сили 04.04.2019 року

Так, на момент виникнення спірних правовідносин статтею 200 ПК України та Порядком № 39 було передбачено надання інспекцією висновку до органу казначейства щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету.

Невиконання цього обов`язку спричиняло порушення права платника податків на отримання з бюджету суми відшкодування ПДВ, а такі способи судового захисту, як визнання протиправною бездіяльності податкового органу щодо неподання до органу казначейства висновку із зазначенням відповідної суми бюджетного відшкодування та зобов`язання податкового органу вчинити передбачені законодавством дії, спрямовані на підготовку і надання відповідного висновку органам казначейства, були сформульовані Верховним Судом України виходячи, зокрема, з чинного на той час законодавства.

Законами України від 24 грудня 2015 року № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» та від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» внесено зміни до статті 200 ПК України, зокрема, й щодо порядку бюджетного відшкодування ПДВ.

У зв`язку з прийняттям вказаних змін до ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 визнано таким, що втратив чинність Порядок № 39.

Відповідно до підпункту 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 ПК України на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно з підпунктом 200.7.2 пункту 200.7 цієї статті Кодексу заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

На підставі пункту 200.15 статті 200 ПК України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Пунктом 200.12 статті 200 ПК України, зокрема, визначено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 ПК України).

Вказані норми статті 200 ПК України узгоджуються з пунктами 6, 7, 11, 12 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 (далі - Порядок № 26).

Відповідно до пункту 56 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України до 01 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються в порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум ПДВ, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування ПДВ в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування ПДВ, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Станом на час розгляду справи Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не працює.

Крім того, на сьогодні чинним законодавством не передбачено механізм відшкодування сум ПДВ, включених до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, та структури такого реєстру.

За таких обставин, враховуючи відсутність механізму реального відшкодування платнику податків узгодженої суми бюджетного відшкодування вказаного податку, такі способи захисту порушеного права як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податків.

Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05 січня 2000 року) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви № 68385/10 та № 71378/10, § 35)).

ЄСПЛ у рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09 січня 2007 року зазначив, що юридична особа-платник ПДВ мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ та отримання пені на суму податку, не відшкодовану платнику протягом визначеного законодавством строку, позивач у цій справі має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету ПДВ, які охоплюються поняттям «майно» в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКС України в Київській області на користь товариства заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ.

Наведене узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Великої палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 826/7380/15 (провадження №11-778апп18).

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та стягнення з Державного бюджету України на користь позивача суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Разом з цим, відповідно до п. 200.23 ст. 200 ПК України невідшкодована позивачу сума бюджетного відшкодування у загальному розмірі 13 000 000,00 грн. згідно з п. 200.23 ст. 200 ПК України є заборгованістю бюджету, на яку нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Позивачем проведено розрахунок суми пені з бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень 2016 року за період з 04.04.2016 року по 05.01.2021 року у розмірі 1 257 074,00 грн. за формулою: 1 257 074,00 грн. х (22% (облікова ставка НБУ станом на 04.04.2016 року) х 120% : 365 днів х 1738 днів (кількість днів прострочення).

Однак, судом встановлено, що між двома датами з 04.04.2016 року по 05.01.2021 року кількість днів складає 1737 днів, тобто розрахунок суми пені з бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень 2016 року за цей період складає у розмірі 1 256 350,68 грн. розрахованою за формулою: 1 000 000,00 грн. х 22% (облікова ставка НБУ станом на 04.04.2016 року) х 120% : 365 днів х 1737 днів (кількість днів прострочення).

Також, позивачем проведено розрахунок суми пені з бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий 2016 року за період з 04.05.2016 року по 05.01.2021 року у розмірі 12 795 484,90 грн. за формулою: 12 000 000,00 грн. х (19% (облікова ставка НБУ станом на 04.05.2016 року) х 120% : 365 днів х 1707 днів (кількість днів прострочення).

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення суми пені з бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Крім того, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За правилами ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч.1, 2 ст. 76 КАС України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суб`єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Проте, всупереч наведеним вимогам процесуального закону, відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду доказів та не довели наявність підстав для невідшкодування позивачу заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ за січень 2016 року та лютий 2016 року у сумі 13 000 000,00 грн. та відсутність підстав для стягнення пені з такої заборгованості.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, проаналізувавши всі обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. а.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем, відповідно до платіжного доручення від 22 січня 2021 року № 30, сплачено судовий збір у розмірі 22 700,00 грн.

Відтак, враховуючи, що судом позов задоволено частково шляхом зменшенням суми позову, що не впливає на розмір судового збору, суд вважає, що судовий збір підлягає стягненню на користь позивача у розмірі 22700 грн., у т.ч.: 11 350,00 грн. - з ГУ ДПС у Київській області, 11 350 грн. - з ГУ ДКСУ у Київській області.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кремнійполімер» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про стягнення боргу з бюджетного відшкодування - задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кремнійполімер» заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість за січень 2016 року у розмірі 1 000 000,00 грн. (один мільйон грн. 00 коп.).

3. Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кремнійполімер» заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість за лютий 2016 року у розмірі 12 000 000,00 грн. (дванадцять мільйонів грн. 00 коп.).

4. Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кремнійполімер» пеню на заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість за січень 2016 року за період з 04.04.2016 року по 05.01.2021 року складає у розмірі 1 256 350,68 грн. (один мільйон двісті п`ятдесят шість тисяч триста п`ятдесят грн. 68 коп.).

5. Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кремнійполімер» пеню за період з 04.04.2016 року по 05.01.2021 року складає у розмірі 12 795 484,90 грн. (дванадцять мільйонів сімсот дев`яносто п`ять тисяч чотириста вісімдесят чотири грн. 90 коп.).

6. Відмовити в іншій частині позову.

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кремнійполімер» судовий збір у розмірі 11 350,00 грн. (одинадцять тисяч триста п`ятдесят грн. 00 коп).

8. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кремнійполімер» судовий збір у розмірі 11 350,00 грн. (одинадцять тисяч триста п`ятдесят грн. 00 коп).

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кремнійполімер» (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Залізнична, 14, );

Відповідач: Головного управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5А, );

Відповідач: Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області (01196, м. Київ, пл. Л. Українки, 1, ).

Суддя В.І. Келеберда