Справа № 640/12686/20
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2021 року м. Київ № 640/12686/20
Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1

до Центрального госпіталю МВС України

Центральної медичної військової лікарської комісії Міністерства

внутрішніх справ України

про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) з позовом до Центральної медичної (військово-лікарської) комісії МВС України (04116, м. Київ, вул. Бердичівська, 1), Центрального госпіталю МВС України (04116, м. Київ, вул. Бердичівська, 1, ), в якому просить суд:

- визнати дії посадових осіб Центрального госпіталю МВС України, які виразились в ігноруванні приписів висновку клініко-експертної оцінки якості наданої медичної допомоги від 07.02.2020, в частині зобов`язання адміністрації Центрального госпіталю МВС України до розгляду на медичній раді випадку, який стався з ОСОБА_1 та визначення міри відповідальності лікарів, що брали участь у наданні медичної допомоги ОСОБА_1 , з урахуванням недоліків вжити заходів реагування - протиправними;

- зобов`язати уповноважених осіб Центрального госпіталю МВС України виконати приписи висновку клініко-експертної оцінки якості наданої ОСОБА_1 07.02.2020 та розглянути на медичні раді випадок, який стався з ОСОБА_1 , визначити міру відповідальності лікарів, що брали участь у наданні медичної допомоги ОСОБА_1 та з урахуванням недоліків вжити заходи реагування, а саме: переглянути неправильно встановлений діагноз "Цукровий діабет 2 типу" на "Цукровий діабет 1 типу" та надати про це відомості до ВЛК;

- визнати бездіяльність посадових осіб Центральної медичної (військово-лікарська) комісія МВС України, яка виразилась в ігноруванні вимог ОСОБА_2 щодо перегляду постанови Госпітальної віськово-лікарської комісії від 26.12.2017 №226 з підстав невірно вказаного діагнозу та ігнорування висновку клініко-експертної оцінки від 02.07.2020 якості наданої медичної допомоги ОСОБА_1 - протиправною;

- скасувати постанову Госпітальної віськово-лікарської комісії Центрального госпіталю МВС України від 26.12.2017 №226 з підстав невірно вказаного діагнозу хворому ОСОБА_1 ;

- зобов`язати уповноважених осіб Центральної медичної (військово-лікарська) комісії МВС України надати нову постанову з зазначенням вірного діагнозу (цукровий діабет 1 типу), на час звільнення ОСОБА_1 з Національної поліції України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на виконання доручення Міністерства охорони здоров`я України від 24.12.2019 №17-06/49607/2-19, за результатами висновку проведеної клініко-експертної оцінки від 07.02.2020 року, встановлено, що медична допомога в умовах Центрального госпіталю МВС України надана ОСОБА_1 з порушенням локального протоколу медичної допомоги «Цукровий діабет 2 типу» Центрального госпіталю МВС України в частині п.2.1.2 «Диференційна діагностика з цукровим діабетом І типу» (не визначено вміст інсуліну в плазмі крові), що призвело до неправильно встановленого діагнозу: «Цукровий діабет ІІ типу». Клінічна картина розвитку захворювання була не характерна для діагнозу: «цукровий діабет ІІ типу». За твердженням позивача, вказана постанова є протиправною та прийнятою з порушенням вимог чинного законодавства. Також, наголосив на тому, що незважаючи на те, що керівникам Центрального госпіталю МВС України та Центральної медичної (військово-лікарська) комісії МВС України стало достовірно відомо про неправильно встановлений ними діагноз, ніяких дій на виправлення помилки не здійснювалося.

Відповідач - Центральної медичної (військово-лікарської) комісії МВС України, заперечуючи проти задоволення адміністративного позову, подав до суду письмовий відзив, відповідно до якого зазначив, що вважає свої дії стосовно прийняття оскаржуваної постанови правомірними. Так, мотивуючи свої заперечення вказав, що відмовляючи Позивачу у задоволенні його прохання змінити діагноз захворювання в постанові комісії, ЦВЛК МВС враховувала також і те, що навіть зміна діагнозу захворювання цукрового діабету щодо його типу при такому перебігу, як був у Позивача на час його служби в поліції, не призведе до зміни встановленого йому ступеня придатності (непридатності) до служби, адже Положенням (зокрема, Додатками 1 та 2 до нього) не передбачений диференційований підхід щодо «діабету І типу» або «діабету ІІ типу». Пункт «б» статті 12 додатку 1 Положення за графою ІV, що відповідає посаді Позивача, зумовлює рішення ВЛК як «придатність визначається індивідуально» - в такому випадку підстав визнати поліцейського непридатним до служби в поліції немає. Таким чином, уточнення про яке просить ОСОБА_1 , не випливає на суть прийнятої постанови ГВЛК ЦГ по ступеню його придатності до служби та причинному зв`язку захворювання «цукровий діабет», встановленому як «пов`язане з проходженням служби в поліції».

Від Центрального госпіталю МВС України також надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що в 2016 та 2017 роках медична допомога в ендокринологічному відділенні госпіталю ОСОБА_1 надавалась своєчасно та у повному обсязі, діагноз було встановлено обґрунтовано, згідно з вимогами «локального протоколу» та вимогам «Уніфікованого протоколу» для встановлення типу цукрового діабету. Погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 нанесено не було, про що свідчить відсутність значних ускладнень цукрового діабету.

Також, відповідач наголошував на тому, що 17.02.2020 року до госпіталю надійшов лист вх. № 166 Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з копією висновку за результатами клініко-експертної оцінки якості та обсягів наданої медичної допомоги ОСОБА_1 . Необхідними заходами з усунення недоліків вказано розглянути даний випадок на медичній раді, визначити міру відповідальності лікарів, що брали участь у наданні медичної допомоги ОСОБА_1 та з урахуванням виявлених недоліків вжити заходів реагування. Вказані рекомендації комісії ЦГ МВС були взяті до відома, даний випадок розглянутий на медичній раді 26.02.2020 року, що підтверджується витягом з протоколу № 2 засідання Медичної ради ЦГ МВС України та листом ознайомлення всіх присутніх на ній. При цьому, про виконання зазначених рекомендацій комісії, листами вих. № 33/4-6A3 від 05.05.2020 року було повідомлено адвокату Позивача - Тронцю І.М. та Міністерству охорони здоров`я .

Від позивача надійшли відповіді на відзиви, в яких позивач наполягає на задоволенні адміністративного позову та наголошує, що відповідачами у своїх запереченнях до позову не надано жодного спростування вимог Позивача щодо визнання противоправною бездіяльності посадових осіб Центральної медичної (військово-лікарська) комісії МВС України, яка виразилася в ігноруванні вимог ОСОБА_2 щодо перегляду постанови ГВЛК МВС від 26.12.2017 № 226 з підстав невірно вказаного діагнозу та ігноруванні висновку клініко-експертної оцінки від 02.07.2020.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як убачається з матеріалів справи, позивач, у грудні 2017 року пройшов медичний огляд Госпітальної військово-лікарської комісії Центрального госпіталю МВС України.

Постановою №226 від 26.12.2017 полковнику поліції Департаменту організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування НП України, заступнику начальника інспекторського управління-начальника відділу інспектування Радченко Олександра Миколайовича, 1973 р.н. за результатами медичного огляду Госпітальної військово-лікарської комісії Центрального госпіталю МВС України, встановлено захворювання, Так, пов`язане з проходженням служби в поліції. На підставі ст.12б, 41в, 39в,56в,55в,71в,23в,71в,23в,70в,46г Гр.ІVРозкладу хвороб, станів та фізичних вад наказ МВС України від 03.04.2017 року №285 визнано приданим до служби в поліції, непридатний на посаді.

Згідно вищезазначеної Постанови №226 від 26.12.2017 року основним захворюванням встановлено «цукровий діабет ІІ» типу, яке пов`язане з проходженням служби в поліції.

В подальшому ОСОБА_1 на протязі тривалого часу отримував медичну допомогу та медичне обслуговування в спеціалізованих медичних установах ендокринного спрямування в м.Києві, якими останньому встановлено діагноз «цукровий діабет І типу».

12 грудня 2019 року представник ОСОБА_1 звернувся до Міністерства охорони здоров`я України з адвокатським запитом, в якому просив створити клініко-експертну комісію та здійснити перевірку правильності діагностування хвороби ОСОБА_1 станом на грудень 2017 року як «цукровий діабет 2 тип, середньої важкості, субкомпенсація».

Листом від 24.12.2019 №17-06/49607/2-19 Міністерство охорони здоров`я України доручило Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) провести клініко-експертну оцінку якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування ОСОБА_1 в умовах зазначеного закладу охорони здоров`я.

За результатами проведеної клініко-експертної оцінки якості наданої медичної допомоги складно висновок клініко-експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України від 07.02.2020, з якого вбачається, що медична допомога громадянину ОСОБА_1 в умовах Центрального госпіталю МВС України надана з порушенням локального протоколу медичної допомоги «Цукровий діабет 2 типу» Центрального госпіталю МВС України в частині п.2.1.2 «Диференційна діагностика з цукровим діабетом І типу ( не визначено вміст інсуліну в плазмі крові), що призвело до неправильно встановленого діагнозу: цукровий діабет ІІ типу. Клінічна картина розвитку захворювання була не характерна для діагнозу: Цукровий діабет ІІ типу. Медична документація Центрального госпіталю МВС України ведеться у відповідності до вимог чинного законодавства України. Зазначено про необхідність з усунення недоліків адміністрації Центрального госпіталю МВС України шляхом розгляду даного випадку на медичній раді, визначивши міру відповідальності лікарів, що брали участь у наданні медичної допомоги ОСОБА_1 та з урахуванням виявлених недоліків вжити заходи реагування. Також, забезпечити у закладі належну організацію лікувально-діагностичного процесу.

Проте, як зазначено позивачем приписи висновку клініко-експертної оцінки якості наданої йому медичної допомоги від 07.02.2020, в частині зобов`язання адміністрації Центрального госпіталю МВС України розглянути на медичній раді випадок, який стався з ОСОБА_1 та визначити міру відповідальності лікарів, що брали участь у наданні медичної допомоги ОСОБА_1 та з урахуванням недоліків вжити заходів реагування, повністю проігноровані службовими особами вказаного закладу, а тому останній звернувся за захистом свої порушених прав та законних інтересів з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Причиною виникнення спору є неправомірні дії та бездіяльність посадових осіб ВЛК та Центрального госпіталю МВС України, які виражаються в неправомірній та необгрунтованій відмові щодо перегляду Постанови № 226 та не наданням ОСОБА_1 нового рішення - Постанови ВЛК із зазначенням правильного діагнозу - «діабет 1-го типу» на час його звільнення зі служби в поліції.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони з дотриманням критерій передбачених частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 70 "Основ законодавства України про охорону здоров`я" від 19.11.1992 року № 2801-XII, військово - лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статей 50, 61, 65, 77 Закону України "Про Національну поліцію", частини десятої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", статті 21 Закону України "Про Національну гвардію України", статті 70 "Основи законодавства України про охорону здоров`я" та з метою нормативно-правового врегулювання організації медичного обстеження кандидатів на службу в поліцію, поліцейських, кандидатів на військову службу за контрактом, резервістів та військовослужбовців Національної гвардії України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 року № 285, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2017 року за № 559/30427, затверджено "Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС" (далі Положення № 285), яке визначає організацію діяльності медичних (військово-лікарських) комісій МВС щодо проведення лікарської та військово-лікарської експертизи.

Пунктом 1.53.Порядку визначено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (поранення, контузії, травми, каліцтва) у колишніх осіб рядового й начальницького складу і колишніх військовослужбовців, пов`язаного із захистом Батьківщини, проходженням служби в органах внутрішніх справ (проходженням військової служби), виноситься на основі цього Порядку та Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (z1109-08 ), інших нормативно-правових актів МВС щодо цього питання.

Відповідно до пункту 1.78.6 Порядку «захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини», якщо воно виникло в період служби у військових частинах і установах, що входили до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, в період служби у військових частинах і установах, які входили до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

Постанова в такому формулюванні виноситься щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, вказаних у пункті 1.85.1 цього Порядку.

Пунктом 1.78.8. Порядку встановлено, що«захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ», якщо воно виникло в період проходження служби в органах внутрішніх справ або коли захворювання, яке виникло до служби, в період служби досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

З таким самим формулюванням виносяться постанови при медичному огляді осіб рядового й начальницького складу за наслідками поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні.

Пунктом 1.85. Порядку визначено, що у свідоцтві про хворобу (додаток 12) осіб рядового й начальницького складу та військовослужбовців викладаються обставини отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) зобов`язковим зазначенням документів, на підставі яких зроблено запис, наводяться дані об`єктивного дослідження наслідків поранення (травми, контузії, каліцтва), а також, поряд з іншими виявленими захворюваннями, повністю вказується діагноз цих наслідків.

Пунктом другим Положення визначено, що медичні (військово-лікарські) комісії МВС (далі - ВЛК) - спеціальні підрозділи, що утворюються в закладах охорони здоров`я МВС та Національної гвардії України (далі - НГУ) для проведення лікарської та військово-лікарської експертизи.

Відповідно до пункту третього Положення, основними завданнями ВЛК є:

1) визначення за станом здоров`я, фізичного розвитку, а для окремих видів службової діяльності - за індивідуальними психофізіологічними особливостями, придатності кандидатів до служби в поліції, кандидатів до вступу до вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальні заклади), здобувачів вищої освіти навчальних закладів, придатності поліцейських до подальшої служби при переміщенні по службі, проходження служби у відрядженні за кордоном;

2) визначення за станом здоров`я та фізичного розвитку придатності кандидатів до військової служби за контрактом, у військовому резерві, кандидатів до вступу до вищих військових навчальних закладів НГУ (далі - ВВНЗ), ступеня придатності військовослужбовців до військової служби у зв`язку з їх звільненням;

3) визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у поліцейських, що проходять службу, звільняються зі служби та звільнились зі служби, військовослужбовців НГУ, колишніх військовослужбовців, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - колишні особи рядового й начальницького складу);

4) визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв, що спричинили смерть поліцейських, військовослужбовців, колишніх поліцейських, колишніх військовослужбовців, колишніх осіб рядового й начальницького складу.

Пунктом 4 Положення встановлено, що ВЛК відповідно до покладених на них завдань:

1) проводять лікарську експертизу кандидатам на службу в поліцію, поліцейським і колишнім поліцейським, кандидатам до вступу до вищих навчальних закладів, здобувачам вищої освіти навчальних закладів;

2) проводять військово-лікарську експертизу кандидатам на військову службу за контрактом, у військовому резерві, до вступу у ВВНЗ, військовослужбовцям НГУ, колишнім військовослужбовцям, колишнім особам рядового й начальницького складу;

3) забезпечують контроль за проведенням лікарської та військово-лікарської експертизи, а також лікувально-діагностичної роботи в закладах охорони здоров`я МВС та НГУ;

4) узагальнюють та аналізують результати проведення лікарської та військово-лікарської експертизи та розробляють пропозиції щодо вдосконалення цієї роботи;

5) спільно з лікарями-спеціалістами закладів охорони здоров`я МВС аналізують, узагальнюють результати лікування і медичного обстеження та здійснюють оцінку впливу умов служби на стан здоров`я та придатність до служби.

ВЛК у своїй роботі керуються чинним законодавством України, цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань військово-лікарської експертизи (пункт п`ятий Положення).

Приписами Розділу ІІ Положення визначено, що лікарська та військово-лікарська експертиза проводиться штатними та позаштатними ВЛК.

Штатними ВЛК є Центральна медична (військово-лікарська) комісія МВС (далі - ЦВЛК), медична (військово-лікарська) комісія державної установи «Територіальне медичне об`єднання» МВС (далі - ДУ ТМО) в областях, в місті Києві (далі - ВЛК ДУ ТМО).

ЦВЛК функціонує на базі Центрального госпіталю МВС та в адміністративному порядку підпорядковується Управлінню охорони здоров`я та реабілітації МВС (далі - УОЗР МВС).

ВЛК ДУ ТМО функціонують на базі відповідних закладів охорони здоров`я МВС та в адміністративному порядку підпорядковуються відповідній ДУ ТМО.

У питаннях проведення лікарської та військово-лікарської експертизи штатні і позаштатні ВЛК підпорядковуються ЦВЛК, постанови якої можуть бути оскаржені в установленому законодавством порядку.

Пунктом 16 визначені функції штатних ВЛК:

1) організація та проведення лікарської і військово-лікарської експертизи, контроль за її проведенням в підпорядкованих ВЛК, надання їм у разі необхідності методичної і практичної допомоги;

2) розгляд звернень, заяв і скарг кандидатів до служби у поліції, поліцейських, кандидатів на військову службу, військовослужбовців, колишніх поліцейських, колишніх осіб рядового й начальницького складу і колишніх військовослужбовців з питань лікарської і військово-лікарської експертизи, аналіз та узагальнення результатів цієї роботи;

3) перегляд власних постанов і постанов підпорядкованих ВЛК у порядку контролю, а також у разі оскарження їх керівництвом МВС, Національної поліції України, командуванням НГУ чи особами, що пройшли медичний огляд, та в інших необхідних випадках;

4) затвердження (незатвердження) чи скасування постанов підпорядкованих ВЛК;

5) перевірка і узагальнення результатів роботи підпорядкованих ВЛК;

6) надання роз`яснень, вказівок, рекомендацій з питань лікарської та військово-лікарської експертизи підпорядкованим ВЛК;

7) подання голові ЦВЛК у встановленому порядку річних звітів, інформації про стан і результати проведеної лікарської та військово-лікарської експертизи;

8) організація навчання лікарів закладів охорони здоров`я МВС та НГУ з питань лікарської та військово-лікарської експертизи.

Відповідно до пункту 17 Положення, штатні ВЛК мають право:

1) запитувати у разі потреби медичні документи (медична карта стаціонарного хворого, медична карта амбулаторного хворого, консультативні висновки тощо), матеріали службових перевірок, характеристики на особу, довідки з архіву, витяги з наказів, актів, протоколів та інші документи, необхідні для прийняття експертного висновку та постанови ВЛК;

2) залучати лікарів-спеціалістів закладів охорони здоров`я МВС, лікарів-спеціалістів інших міністерств та відомств (за їх згодою) для вирішення питань лікарської і військово-лікарської експертизи;

3) направляти осіб, які проходять лікарську або військово-лікарську експертизу, на стаціонарне обстеження до закладів охорони здоров`я МВС або до лікувально-профілактичних установ інших міністерств і відомств (за їх згодою) з метою проведення необхідного обстеження чи діагностики.

Нормами Розділу VІІІ Положення визначено, що за результатами лікарської та військово-лікарської експертизи ВЛК приймають постанови, які включають діагноз, встановлений особі за результатами проведеного обстеження, рішення щодо ступеня придатності чи про непридатність до служби та висновок про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва).

Постанови ВЛК приймаються на час фактичного огляду особи.

Постанови приймаються відповідно до мети проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи, зазначеної у направленні на медичний огляд.

Причинний зв`язок захворювань, поранень (контузій, травм, каліцтв) поліцейським та військовослужбовцям встановлюється ВЛК у всіх випадках встановлення їм відповідного діагнозу (пункт 8).

16. Функції штатних ВЛК:

1) організація та проведення лікарської і військово-лікарської експертизи, контроль за її проведенням в підпорядкованих ВЛК, надання їм у разі необхідності методичної і практичної допомоги;

2) розгляд звернень, заяв і скарг кандидатів до служби у поліції, поліцейських, кандидатів на військову службу, військовослужбовців, колишніх поліцейських, колишніх осіб рядового й начальницького складу і колишніх військовослужбовців з питань лікарської і військово-лікарської експертизи, аналіз та узагальнення результатів цієї роботи;

3) перегляд власних постанов і постанов підпорядкованих ВЛК у порядку контролю, а також у разі оскарження їх керівництвом МВС, Національної поліції України, командуванням НГУ чи особами, що пройшли медичний огляд, та в інших необхідних випадках;

4) затвердження (незатвердження) чи скасування постанов підпорядкованих ВЛК;

5) перевірка і узагальнення результатів роботи підпорядкованих ВЛК;

6) надання роз`яснень, вказівок, рекомендацій з питань лікарської та військово-лікарської експертизи підпорядкованим ВЛК;

7) подання голові ЦВЛК у встановленому порядку річних звітів, інформації про стан і результати проведеної лікарської та військово-лікарської експертизи;

8) організація навчання лікарів закладів охорони здоров`я МВС та НГУ з питань лікарської та військово-лікарської експертизи.

Пунктом 18 Положення унормовано, що визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузії, травми, каліцтва) у колишніх поліцейських, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ, колишніх військовослужбовців покладено на штатні ВЛК. Такі постанови приймаються, якщо при медичному огляді в період проходження служби зазначеним особам був установлений відповідний діагноз. Звільнені зі служби поліцейські, яким постановою ВЛК встановлено причинний зв`язок захворювань відповідно до Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 лютого 2001 року № 85, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2001 року за № 165/5356, мають право на внесення змін до зазначених постанов згідно з цим Положенням.

Пунктом 29 Положення визначено, що якщо питання про причинний зв`язок захворювання (поранення) розглядалось за заявою звільненої зі служби особи, то ВЛК повідомляє заявника про своє рішення, а якщо за результатами розгляду прийнято постанову, - надсилає чи видає її заявнику особисто.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується позивачем, що ОСОБА_1 , проходив службу в Національній поліції України, стаж роботи в правоохоронних органах понад 24 роки.

26.02.2016 року ОСОБА_1 був госпіталізований до ЦГ МВС України по направленню центральної поліклініки з діагнозом цукровий діабет II типу.

Згідно з постановою ВЛК від 26.12.2017 № 226, основним захворюванням встановлено «цукровий діабет II типу», яке пов`язано з проходженням служби в поліції.

Як вбачається з матеріалів справи, після звільнення зі служби під час лікування та обстеження в спеціалізованих медичних установах ендокринного спрямування в м. Києві ОСОБА_1 встановлено діагноз «цукровий діабет І типу».

Судом встановлено, що неправильно встановлений діагноз «цукровий діабет II типу», який зазначений у Постанові ВЛК № 226, підтверджується висновком клініко-експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України від 07.02.2020.

Перевіряючи відповідність закону оскаржених діянь владних суб`єктів, суд зазначає, що правовідносини з приводу складання висновку за результатами клініко-експертної оцінки Клініко-експертної комісії унормовані приписами Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 05.02.2016р. №69 «Про організацію клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування» (далі за текстом - Наказ № 69) та Порядку №752.

Так, Наказом №69 було затверджено Положення про клініко-експертну комісію Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, відповідно до якого Клініко-експертна комісія Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (далі - КЕК) є консультативно-дорадчим органом, діючим на постійній (без виїзду на місце конкретного випадку) або тимчасовій основі (у разі виїзду на місце конкретного випадку), що утворюється для колегіального розгляду звернень фізичних та юридичних осіб, правоохоронних органів щодо клініко-експертних питань профілактики, діагностики, медичного лікування, реабілітації, оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування за конкретними випадками у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування (далі - ЗОЗ) та фізичних осіб - підприємців, що провадять господарську діяльність у сфері охорони здоров`я у відповідній адміністративно-територіальній одиниці України (далі - ФОП).

Підставою для розгляду КЕК відповідних клінічних питань профілактики, діагностики, медичного лікування та реабілітації у ЗОЗ та ФОП і здійснення клініко-експертної оцінки якості медичної допомоги та медичного обслуговування відповідно до цього Положення є наказ Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (далі - відповідний орган охорони здоров`я).

Рішення про утворення або ліквідацію КЕК, її кількісний та персональний склад затверджуються наказами Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурного підрозділу з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Основним завданням КЕК є проведення експертної оцінки запитуваної КЕК документації, яка передбачає клініко-експертну оцінку якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування шляхом експертизи первинної облікової документації, клінічних питань профілактики, діагностики, лікування та реабілітації, наявності відповідної кваліфікації спеціалістів за напрямом надання медичної допомоги та медичного обслуговування відповідно до вимог клінічних протоколів надання медичної допомоги, нормативно-правових актів у сфері охорони здоров`я.

Клініко-експертна оцінка якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування проводиться у випадках смерті пацієнтів, розбіжності встановлених діагнозів, недотримання ЗОЗ або ФОП стандартів медичної допомоги та медичного обслуговування, клінічних локальних протоколів, табелів матеріально-технічного оснащення, а також у випадках, що супроводжувалися скаргами заявника та/або особи, яка представляє інтереси заявника.

Клініко-експертна оцінка якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування проводиться протягом 30 календарних днів з дня надходження запиту чи звернення фізичної або юридичної особи. У разі неможливості прийняття рішення за цей час строк розгляду може бути продовжений на 15 календарних днів.

За результатами проведеної клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування складається Експертний висновок за формою, наведеною у додатку до цього Положення, який затверджується висновком за результатами клініко-експертної оцінки КЕК за формою, наведеною у додатку до Порядку контролю якості медичної допомоги, затвердженого наказом МОЗ України від 28 вересня 2012 року № 752, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2012 року за № 1996/22308 (далі - висновок КЕО).

Таким чином, з положень Наказу №69 судом з`ясовано, що управлінська діяльність з приводу розгляду звернень громадян стосовно якості надання медичних послуг за своєю правовою суттю є специфічним проявом вирішення звернень громадян, але не у порядку Закону України «Про звернення громадян», результати якої втілюються не у формі прийняття рішень за скаргою, а у формі Висновків за результатами проведення експертної оцінки запитуваної документації.

Продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що за результатами розгляду вищезазначених висновків вбачається, що медична допомога громадянину ОСОБА_1 в умовах Центрального госпіталю МВС України надана з порушенням локального протоколу медичної допомоги «Цукровий діабет 2 типу» Центрального госпіталю МВС України в частині п.2.1.2 «Диференційна діагностика з цукровим діабетом І типу ( не визначено вміст інсуліну в плазмі крові), що призвело до неправильно встановленого діагнозу: цукровий діабет ІІ типу. Клінічна картина розвитку захворювання була не характерна для діагнозу: Цукровий діабет ІІ типу. Медична документація Центрального госпіталю МВС України ведеться у відповідності до вимог чинного законодавства України. Зазначено про необхідність з усунення недоліків адміністрації Центрального госпіталю МВС України шляхом розгляду даного випадку на медичні раді, визначивши міру відповідальності лікарів, що брали участь у наданні медичної допомоги ОСОБА_1 та з урахуванням виявлених недоліків вжити заходи реагування.

В подальшому, 24.03.2020 представник позивача звернувся з адвокатським запитом № 240320-1 до начальника Центральної медичної (військово-лікарська) комісії МВС України Лисенку А.А.

Листом від 30.03.2020 №33/2-Р-24/2 позивачу відмовлено у перегляді оскаржуваної постанови за відсутності підстав її перегляду. Роз`яснено, що відповідно до пункту 2 розділу VIII Положення постанови ВЛК приймаються на час фактичного огляду особи. Експертний висновок комісії при цьому враховує діагнози, які були встановлені під час стаціонарного обстеження, що підтверджені відповідними даними лабораторних, функціональних, інструментальних досліджень, консультаціями спеціалістів, а також ступенем функціональних порушень окремих органів та систем організму на той час. Погіршення стану після звільнення зі служби не є підставою для перегляду постанови ВЛК, прийнятої на час звільнення.

Також, зазначено, що наявною медичною документацією, складеною щодо ОСОБА_1 на час його звільнення зі служби, підтверджується проведення йому необхідних обстежень, в тому числі визначення С-пептиду, за результатами яких в 2016 році був встановлений діагноз «діабет 2-го типу». даними медичної документації, результатами проведеного ГВЛК ЦГ МВС обстеження) підстав для зміни діагнозу не було.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що приписи висновку клініко-експертної оцінки якості наданої мені медичної допомоги від 07.02.2020, в частині зобов`язання адміністрації Центрального госпіталю МВС України розглянути на медичній раді випадок, який стався з ОСОБА_1 та визначити міру відповідальності лікарів, що брали участь у наданні медичної допомоги ОСОБА_1 та з урахуванням недоліків вжити заходів реагування, повністю проігноровані службовими особами вказаного закладу, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправними дій посадових осіб Центрального госпіталю МВС України, які виразились в ігноруванні приписів висновку клініко-експертної оцінки якості наданої медичної допомоги від 07.02.2020, в частині зобов`язання адміністрації Центрального госпіталю МВС України до розгляду на медичній раді випадку, який стався з ОСОБА_1 та визначення міри відповідальності лікарів, що брали участь у наданні медичної допомоги ОСОБА_1 , з урахуванням недоліків вжити заходів реагування та визнати бездіяльність посадових осіб Центральної медичної (військово-лікарська) комісія МВС України, яка виразилась в ігноруванні вимог ОСОБА_2 щодо перегляду постанови Госпітальної віськово-лікарської комісії від 26.12.2017 №226 з підстав невірно вказаного діагнозу та ігнорування висновку клініко-експертної оцінки від 02.07.2020 якості наданої медичної допомоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання уповноважених осіб Центрального госпіталю МВС України виконати приписи висновку клініко-експертної оцінки якості наданої ОСОБА_1 07.02.2020 та розглянути на медичні раді випадок, який стався з ОСОБА_1 , визначити міру відповідальності лікарів, що брали участь у наданні медичної допомоги ОСОБА_1 та з урахуванням недоліків вжити заходи реагування, а саме: переглянути неправильно встановлений діагноз "Цукровий діабет 2 типу" на "Цукровий діабет 1 типу" та надати про це відомості до ВЛК, то остання також підлягає задоволенню, оскільки є похідною від визнаної судом протиправної бездіяльності відповідача.

В частині позовних вимог скасувати постанову Госпітальної віськово-лікарської комісії Центрального госпіталю МВС України від 26.12.2017 №226 з підстав невірно вказаного діагнозу хворому ОСОБА_1 та зобов`язати уповноважених осіб Центральної медичної (військово-лікарська) комісії МВС України надати нову постанову з зазначенням вірного діагнозу (цукровий діабет 1 типу), на час звільнення ОСОБА_1 з Національної поліції України, суд зазначає наступне.

Як уже зазначалось, за результатами проведеної клініко-експертної оцінки якості наданої медичної допомоги складно висновок клініко-експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України від 07.02.2020, з якого вбачається, що медична допомога громадянину ОСОБА_1 в умовах Центрального госпіталю МВС України надана з порушенням локального протоколу медичної допомоги «Цукровий діабет 2 типу» Центрального госпіталю МВС України в частині п.2.1.2 «Диференційна діагностика з цукровим діабетом І типу ( не визначено вміст інсуліну в плазмі крові), що призвело до неправильно встановленого діагнозу: цукровий діабет ІІ типу. Клінічна картина розвитку захворювання була не характерна для діагнозу: Цукровий діабет ІІ типу.

Так, відповідно наданої суду виписки із медичної картки стаціонарного хворого №1462 від 23.08.2019 вбачається, що позивачу встановлено діагноз «цукровий діабет І типу», лабільний перебіг (схильність до гіпоглікемії і кето ацидозу), стадія субкомпенсація. Діабетична периферична сенсорна полінейропатія».

Також, відповідно до консультативного висновку Інституту ендокринології від 16.09.2019 ОСОБА_1 був встановлений діагноз «цукровий діабет І типу (інсулінозалежний), лабільний перебіг в стані субкомпенсації».

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення в частині невірно вказаного діагнозу хворому ОСОБА_1 не відповідає критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, позовні вимоги про визнання в частині його скасування є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а відтак підлягає задоволенню вимога в частині.

Поряд з цим, суд зазначає, що згідно з пунктом 2 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення зокрема про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частина третя статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відтак, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині зобовязання уповноважених осіб Центральної медичної (військово-лікарська) комісії МВС України надати нову постанову з зазначенням вірного діагнозу (цукровий діабет 1 типу), на час звільнення ОСОБА_1 з Національної поліції України.

Згідно вимог ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п. 29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не виконав обов`язок щодо доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку з викладеним, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв`язку із задоволенням позову стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 159, 243-245, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії посадових осіб Центрального госпіталю МВС України, які виразились в ігноруванні приписів висновку клініко-експертної оцінки якості наданої медичної допомоги від 07.02.2020, в частині зобов`язання адміністрації Центрального госпіталю МВС України до розгляду на медичній раді випадку, який стався з ОСОБА_1 та визначення міри відповідальності лікарів, що брали участь у наданні медичної допомоги ОСОБА_1 , з урахуванням недоліків вжити заходів реагування.

Зобов`язати уповноважених осіб Центрального госпіталю МВС України виконати приписи висновку клініко-експертної оцінки якості наданої ОСОБА_1 07.02.2020 та розглянути на медичній раді випадок, який стався з ОСОБА_1 , визначити міру відповідальності лікарів, що брали участь у наданні медичної допомоги ОСОБА_1 та з урахуванням недоліків вжити заходи реагування, а саме: переглянути неправильно встановлений діагноз "Цукровий діабет 2 типу" на "Цукровий діабет 1 типу" та надати про це відомості до ВЛК.

Визнати бездіяльність посадових осіб Центральної медичної (військово-лікарська) комісія МВС України, яка виразилась в ігноруванні вимог ОСОБА_2 щодо перегляду постанови Госпітальної віськово-лікарської комісії від 26.12.2017 №226 з підстав невірно вказаного діагнозу та ігнорування висновку клініко-експертної оцінки від 02.07.2020 якості наданої медичної допомоги ОСОБА_1 протиправною.

Скасувати постанову Госпітальної віськово-лікарської комісії Центрального госпіталю МВС України від 26.12.2017 №226 в частині підстав невірно вказаного діагнозу хворому ОСОБА_1 .

Зобов`язати уповноважених осіб Центральної медичної (військово-лікарська) комісії МВС України надати нову постанову з зазначенням вірного діагнозу (цукровий діабет 1 типу), на час звільнення ОСОБА_1 з Національної поліції України.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 1261,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Центральної медичної (військово-лікарської) комісії МВС України (04116, м. Київ, вул. Бердичівська, 1).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 1261,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Центрального госпіталю МВС України (04116, м. Київ, вул. Бердичівська, 1, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Вєкуа