Справа № 520/15322/2020
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2021-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Мінаєвої О.М. , Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С,
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОГАЛАКТИКА" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, Державної податкової служби України, в якому просив суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Харківській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 1827879/43582892 від 12.08.2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 1 від 06.07.2020 року;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних № 1 від 06.07.2020 року, подану Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОГАЛАКТИКА";
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОГАЛАКТИКА" витрати зі сплати судового збору у сумі 2102, 00 грн;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ДПС України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОГАЛАКТИКА" витрати зі сплати судового збору у сумі 2102,00 грн.;
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відмова в реєстрації податкової накладної № 1 від 06.07.2020 року, викладена у спірному рішенні №1827879/43582892 від 12.08.2020 року, є протиправною, оскільки у позивача відсутній обов`язок реєструватися платником податків акцизного податку, так як останній не здійснює реалізацію пального в розумінні податкового законодавства.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОГАЛАКТИКА" до Головного управління ДПС у Харківській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Харківській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1827879/43582892 від 12.08.2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 06.07.2020 року.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних №1 від 06.07.2020 року, подану Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОГАЛАКТИКА".

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2021 року заяву представника позивача про розподіл судових витрат по адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОГАЛАКТИКА" до Головного управління ДПС у Харківській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОГАЛАКТИКА" понесені витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 5000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області у розмірі 2500,00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень 00 коп.), Державної податкової служби України у розмірі 2500,00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень 00 коп.)

У задоволені іншої частини заяви представника позивача про розподіл судових витрат відмовлено.

Відповідач, Головне управління ДПС у Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021 року апеляційні скарги Головного управління ДПС у Харківській області залишено без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 та додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2021 по справі № 520/15322/2020 залишено без змін.

08.06.2021 року на адресу Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОГАЛАКТИКА" про ухвалення додаткового судового рішення у адміністративній справі про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного перегляду у розмірі 10000 гривень.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява про прийняття додаткового судового рішення по справі щодо розподілу судових витрат підлягає частково задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що судом апеляційної інстанції при ухваленні постанови від 03.06.2021 року не вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Положеннями п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Так, відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Крім того колегія суддів звертає увагу на положення ч. 6 та ч. 7 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до яких, визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно із п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги у суді апеляційної інстанції до матеріалів справи надано копію договору про надання правової допомоги від 16.10.2020 року, копію додатку №3 до Договору про надання правової допомоги від 16.10.2020 року про опис та вартість робіт (послуг), які виконуються адвокатом від 26.04.2021 року із зазначенням суми гонорару - 10000 грн., копію додатку №4 до Договору про надання правової допомоги від 16.10.2020 року про детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 04.06.2021 на загальну сумму - 10000 грн., копію акту виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правової допомоги від 16.10.2020 року.

Як вбачається з копії акту виконаних робіт від 04.06.2021 року, між адвокатським бюро "Анни Назарової" та ТОВ "ТЕХНОГАЛАКТИКА", позивачу надавалися наступні послуги адвоката: консультування клієнта з питань подання відзиву на апеляційну скаргу, порядку розгляду справи у суді апеляційної інстанції та руху справи в ДААС кількість 1 година вартість послуги 1000 грн.; ознайомлення з апеляційною скаргою ГУ ДПС в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року 0,5 год. вартість 500 грн.; ознайомлення з апеляційною скаргою ГУ ДПС в Харківській області на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2021 року 0,5 год. вартість 500 грн.; складання відзиву на апеляційну скаргу ГУ ДПС в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року, укомплектування відзиву додатками, засвідчення копій, направлення відповідачам та до суду апеляційної інстанції 5 годин вартістю 5000 грн.; складання відзиву на апеляційну скаргу ГУ ДПС в Харківській області на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2021 року, укомплектування відзиву додатками, засвідчення копій, направлення відповідачам та до суду апеляційної інстанції 2 години вартістю 2000 грн.; представництво інтересів клієнта в Другому апеляційному адміністративному суді 1 година вартістю 1000 грн. Загальна вартість наданих послуг складає 10000 гривень.

Разом з тим, стосовно розміру понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вивчивши надані представником позивача, в обґрунтування адвокатських витрат документи, колегія суддів дійшла висновку щодо неспівмірності стягнення з відповідачів правничої допомоги у розмірі 10000 грн. для підготовки цієї справи до розгляду у суді апеляційної інстанції.

Дійсно, правова позиція позивача не змінювалась в судах першої та апеляційної інстанцій.

Законодавство, яким регулюється спір у справі, документи та доводи, якими позивач обґрунтовував свою позицію, написання відзиву, тобто, підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.

Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 04.02.2020 (№ провадження К/9901/95/200), відповідно до якої вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом апеляційної інстанції мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. Таким чином, суд апеляційної інстанції з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Предметом позову в даній справі є відмова в реєстрації однієї податкової накладної на суму ПДВ - 15966,58 грн., зазначена справа є справою незначної складності та типовою у спорах, пов`язаних з відмовою реєстрації податкових накладних.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу позивача, що по вказаній категорії справ є значна кількість усталеної судової практики, що вказує на можливість використання адвокатом у своїй діяльності раніше напрацьованих матеріалів та шаблонних документів, які застосовуються при розгляді судових справ даної категорії.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, стягнення адвокатських витрат у зазначеній позивачем сумі (10000 грн) не відповідає критеріям розумності, співрозмірності та справедливості та становить надмірний тягар для відповідачів.

Крім того, колегія суддів зауважує, що у будь-якому випадку надання правової допомоги з приводу вирішення навіть певної (усієї) сукупності процесуальних питань у апеляційному порядку не може бути об`єктивно оцінено у більшому розмірі, ніж надання первинної правничої допомоги, необхідної для звернення особи до суду з адміністративним позовом. Первинна - більш складна, об`ємна і потребує повного аналізу обставин справи та нормативно-правової бази. В свою чергу, процедурні питання є типовими, виконання, яким потребує більш технічного підходу та не залежить від ціни позову та/або професійного досвіду виконавця.

Аналізуючи наведене,з урахуванням обставин справи, а також змісту та обсягу наданих послуг, розмір відшкодування, отриманий за аналогічні послуги у суді першої інстанції (5000 грн.), колегія суддів вважає заявлений представником позивача до відшкодування розмір правової допомоги за складення відзивів на апеляційні скарги відповідача є значно завищеним та таким, що підлягає зменшенню.

Крім того, участь одного адвоката при розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанціях свідчить про його обізнаність з обставинами щодо спірних правовідносин, що поза сумнівом, істотно впливає на обсяг надання ним послуг в межах їх повторного вивчення.

Колегія суддів оцінює співмірність розміру судових витрат, пов`язаних із наданням адвокатом послуг, оскільки доводи й позиція сторін протягом усього часу розгляду справи не змінювалися, а доводи відзивів на апеляційні скарги не відрізняються від доводів позовної заяви.

Таким чином, враховуючи, що правова позиція представника позивача у суді апеляційної інстанції не змінювалась, об`єктивна необхідність для професійного досвідченого адвоката, який надав правову допомогу позивачу в суді першої інстанції не вимагала великого обсягу аналітичної й технічної роботи в суді апеляційної інстанції - з огляду на, що зазначена сума розміру таких витрат підлягає зменшенню вдвічі з 10000 грн. до 5000 грн.

Отже, проаналізувавши зроблені представником позивача розрахунки, виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зменшення заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу, які понесені позивачем під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції та вважає, що на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн., які, на переконання колегії суддів, є достатніми та співмірними із часом витраченим адвокатом та обсягом наданих ним послуг.

Відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 КАС України відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення, є одним із основних засад (принципів) адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 243, 252, 292, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОГАЛАКТИКА" - задовольнити частково.

Прийняти додаткову постанову, якою здійснити розподіл судових витрат.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОГАЛАКТИКА" (вул. Конституції, буд. 9, м. Вовчанськ, Вовчанський р-н., Харківська область, 62501, ) понесені витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 5000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) у розмірі 2500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп., Державної податкової служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053, ) у розмірі 2500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко З.О.
Судді(підпис) (підпис) Мінаєва О.М. Бартош Н.С.

Повний текст додаткової постанови виготовлений 10.06.2021.