Справа № 460/8452/20
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2021 року м. РівнеСправа №460/8452/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Н.О. Дорошенко, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач), у якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

зобов`язати відповідача:

- зарахувати період роботи позивача в Козинській автошколі ДОСААФ з 21.03.1985 по 28.08.2002 до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років;

- нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при призначенні позивачу пенсії відповідачем не зараховано до спеціального страхового стажу періоду його роботи позивача на посадах в Козинській автошколі ДТСААФ 21.03.1985 по 28.08.2002, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». В наслідок чого йому не призначено грошову допомогу відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. В серпні 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення вищевказаної грошової допомоги. Проте, відповідач відмовив в її призначенні, оскільки Козинська автошкола ДОСААФ не є структурним підрозділом відділу освіти, то період його роботи у вищезазначеному закладі з 21.03.1985 по 28.08.2002 не зараховується до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, передбаченої пунктом 71 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вважає такі дії відповідача протиправними та таким, що порушують його гарантоване державою право на соціальний захист у формі пенсійного забезпечення.

Ухвалою від 19.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлено строк для подання суду відзиву.

Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти заявлених позовних вимог. Зокрема, зазначив, що на день звернення за призначенням пенсії, страховий стаж позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, складав 19 років 28 днів, а не 35 років, як це встановлено п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Період роботи з 21.03.1985 по 28.08.2002 в Козинській автошколі ДОСААФ на посадах інструктора методиста, начальника з учбово виховної роботи, викладача, заступника начальника по учбовій частині та виховній роботі в Козинській автошколі ДОСААФ, яка не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, не може бути зарахований до спеціального трудового стажу, який дає право на призначення грошової допомоги. Відтак, права на отримання одноразової грошової допомоги позивач немає. Крім того, покликаючись до положень статей 17 - 19 Закону України «Про професійно-технічну освіту» зазначив, що до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, зараховується весь період роботи в професійно-технічному навчальному закладі (автошкола, спортивно-технічний клуб ТСО України), незалежно від дати внесення даного закладу до Державного реєстру навчальних закладів чи отримання ліцензії, якщо такий професійно технічний навчальний заклад отримав в установленому порядку ліцензію і здійснює підготовку фахівців за робітничими професіями та включені до Державного реєстру навчальних закладів. Оскільки названий заклад не є структурним підрозділом відділу освіти, то період роботи у вищезазначеному закладі не зараховується до страхового стажу позивача. Вважає, що відповідач діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 18.07.2020 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області та отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У серпні 2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Рівненській області із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги при призначенні пенсії за віком, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом ГУ ПФУ в Рівненській області від 19.10.2020 №8366-8072/С-02/8-1700/20 ОСОБА_1 повідомлено, що стаж роботи позивача на посадах, які дають право на виплату грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону, становить 19 років 28 днів, а саме: - з 28.08.1979 по 25.10.1980 на посаді вчителя Томашгородської ВШ; з 29.08.2002 по 07.09.2016 на посаді директора Гранівської основної загальноосвітньої школи; з 07.09.2016 по 31.07.2020 на посаді завідувача філії Гранівської ЗОШ І ступеня Козинського НВК школа І-ІІІ ступенів Колегіум. Оскільки Козинська автошкола ДОСААФ не є структурним підрозділом відділу освіти, то період його роботи у вищезазначеному закладі з 21.03.1985 по 28.08.2002 не зараховується до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, передбаченої пунктом 71 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відтак, підстав для нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій немає у зв`язку з відсутністю 35 років страхового стажу на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років (а.с.29-30).

Вважаючи протиправними дії органу Пенсійного фонду щодо відмови у виплаті означеної грошової допомоги, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 22 Конституції України, Конституційні права і свободи людини і громадянина, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до п.7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1058-ІV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відмовляючи у виплаті грошової допомоги передбаченої п.7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1058-ІV, відповідач виходив з того, що у позивача відсутній спеціальний стаж, визначений пунктами «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки період роботи позивача з 21.03.1985 по 28.08.2002 на посадах інструктора методиста, начальника з учбово виховної роботи, викладача, заступника начальника по учбовій частині та виховній роботі в Козинській автошколі ДОСААФ, яка не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, не може бути зарахований до спеціального трудового стажу, який дає право на призначення грошової допомоги.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача, виходячи з наступного.

Стаття 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-ХІІ) визначає окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років

Відповідно до п.«е» ст.55 Закону №1788-ХІІ, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України, ст.62 Закону №1788-ХІІ, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.62 Закону №1788-ХІІ, Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Згідно з п.1 та п.2 Порядку №637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку №637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно зі ст.101 Закону №1788-ХІІ, органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

За змістом довідки Козинської автошколи Товариства сприяння обороні України (ТСОУ) від 03.07.2020 №32 (а.с.21), ОСОБА_1 дійсно працював в означеній автошколі з 21.03.1985 по 03.10.1990 на посаді інструктора методиста та мав педагогічне навчання більше 240 годин на рік в групах для Збройних Сил України (загальновійськової підготовки та фізичної підготовки).

Вказана довідка відповідає вимогам Порядку №637.

Крім того, період роботи позивача в Козинській автошколі ТСОУ на посадах інструктора методиста, начальника з учбово виховної роботи, викладача, заступника начальника по учбовій частині та виховній роботі підтверджується записами трудової книжки (а.с.15-18).

Проте, орган Пенсійного фонду України заперечує, що посада інструктора методиста в Козинській автошколі ТСОУ, на якій працював позивач протягом спірних періодів, підпадає під дію п. «е» ст. 55 Закону №1788-ХІІ.

При цьому, покликаючись до положень статей 17 - 19 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10.02.1998 №103/98-ВР (далі Закон №103/98-ВР), зазначив, що до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, зараховується весь період роботи в професійно-технічному навчальному закладі (автошкола, спортивно-технічний клуб ТСО України), незалежно від дати внесення даного закладу до Державного реєстру навчальних закладів чи отримання ліцензії, якщо такий професійно технічний навчальний заклад отримав в установленому порядку ліцензію і здійснює підготовку фахівців за робітничими професіями та включені до Державного реєстру навчальних закладів. Оскільки названий заклад не є структурним підрозділом відділу освіти, то період роботи у вищезазначеному закладі не зараховується до страхового стажу позивача.

Згідно зі ст.17 Закону №103/98-ВР, професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Статтею 18 Закону №103/98-ВР визначено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійно-технічної освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання.

Згідно з ч.4 ст.19 Закону №103/98-ВР, професійно-технічні навчальні заклади незалежно від форм власності та підпорядкування розпочинають діяльність, пов`язану з підготовкою кваліфікованих робітників та наданням інших освітніх послуг, після отримання ліцензії. Ліцензія видається у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі Перелік №909).

Відповідно до примітки 3 до постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

До 1992 року діяв Перелік установ, організацій і посад, робота яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений наказом Міністерства соціального забезпечення УРСР від 31.12.1959 №135 та Положення про порядок зарахування стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 №1397.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 1 Розділу І Переліку установ, організацій і посад робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що є додатком до Постанови Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 №1397, вчителі та викладачі суворовських, нахімовських та інших воєнних спеціальних середніх шкіл та училищ, а також педагоги та викладачі навчальних закладів професійно - технічної освіти мають право на пенсію за вислугу років.

Згідно з постановою Верховної Ради України від 12.09.1991 №1545-ХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР», до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції та Законам України.

Постановою бюро Президіуму центрального комітету Всесоюзного добровільного товариства сприяння армії, авіації і флоту (ДОСААФ СССР) від 13.12.1976 затверджено Положення про школу ДОСААФ, згідно з яким школа ДОСААФ є навчальною організацією підготовки спеціалістів для Збройних Сил СССР та народного господарства, а також центром роботи по пропаганді технічних знань і розвитку воєнно - технічних видів спорту.

26 вересня 1991 року на 7 позачерговому з`їзді ДТСААФ було прийняте рішення про його реорганізацію у Товариство сприяння обороні України. У прийнятому Статуті відзначалось, що ТСО України є правонаступником ДТСААФ республіки, всеукраїнською громадською організацією. Відповідно до Закону України «Про об`єднання громадян» ТСО України зареєстроване 10 жовтня 1991 року Міністерством юстиції як Всеукраїнська громадська оборонно-патріотична організація громадян.

Вказані обставини є загальновідомими, відтак в силу ч.3 ст.78 КАС України не потребують доказування.

Таким чином, ТСОУ є правонаступником ДТСААФ, а тому покликання відповідача на те, що записи трудової книжки завірені печаткою Товариства сприяння оборони України, як на підставу правомірності своїх дій, є необґрунтованими.

За змістом листа Міністерства освіти України від 05.06.1995 №1/12-1414, розглянувши Положення про навчальну організацію (школу) ТСО України та інші документи з питання статусу зазначених навчальних закладів, Міністерство освіти України остаточно підтверджує, що навчальні організації (школи) ТСО є різновидом професійних навчально-виховних закладів (а.с.19).

В листі від 22.06.1998 №1/12-1162 «Про належність автошкіл, спортивно - технічних клубів, автоучкомбінатів ТСО України до професійно - технічних навчальних закладів», Міністерством освіти України роз`яснено, що згідно зі ст.17 Закону України «Про професійно - технічну освіту», професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно - технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я. Відповідно до ст.18 цього ж Закону до професійно - технічних навчальних закладів належать також навчально-курсові комбінати, навчальні центри та інші типи навчальних закладів (автошколи, спортивно-технічні клуби, автоучкомбінати), що надають професійно - технічну освіту. Таким чином, ті навчальні заклади ТСО України, що отримали в установленому порядку ліцензії і здійснюють підготовку фахівців за робітничими професіями, належить до професійно - технічних навчальних закладів і включені до Державного реєстру навчальних закладів.

Означену позицію було викладено Пенсійним фондом України в листі від 28.03.2012 №7211/02-20 до начальників ГУ ПФУ в АРК, областях, містах Києві та Севастополі (а.с.20).

Згідно із Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963, до посад педагогічних працівників віднесено посади завідуючого, начальника професійно - технічних навчальних закладів, їх заступники з навчальної, виховної, навчально-виховної, методичної, виробничої, навчально-методичної, навчально-виробничої роботи викладачів всіх спеціальностей, методиста, інструктора з фізкультури, начальника з учбово виховної роботи, викладача.

Таким чином, посилання відповідача на положення статті 17 - 19 Закону №103/98-ВР суперечать вимогам п. «е» ст. 55 Закону №1788-ХІІ, оскільки посади, на яких позивач працював в Козинській автошколі ТСОУ (ДТСААФ) у період з 21.03.1985 по 28.08.2002, належали до посад працівників освіти, які мають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до вказаної статті Закону №1788-ХІІ.

При цьому, дотримання чи недотримання автошколами вимог законодавства щодо отримання ліцензій, не може бути підставою для позбавлення працівників освіти (викладачів), які в них працювали, права на пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону №1788-ХІІ.

Вимагання у особи, яка звернулася за призначенням пенсії, ліцензії на здійснення освітньої діяльності закладом, в якому вона працювала, суперечить вимогам пенсійного законодавства.

Посилання відповідача на не включення автошколи, де працював позивач, до державного реєстру навчальних закладів, є також неприйнятними, з огляду на те, що законодавче введення реєстру відбулося після закінчення роботи позивача у вказаній автошколі (Положення про Реєстр вищих навчальних закладів Єдиної державної електронної бази з питань освіти затверджено наказом Міністерства освіти і науки України від 23.09.2016 №1142).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправність дій пенсійного органу щодо незарахування до спеціального стажу спірного періоду роботи позивача на посадах в Козинській автошколі ТСОУ (ДТСААФ), що дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону №1788-ХІІ. Відтак, позов в цій частині підлягає до задоволення.

Щодо позовних в частині нарахувати та виплатити позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, суд зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV (далі - Порядок №1191).

Відповідно до п.2 Порядку №1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909.

Пунктом 5 Порядку №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у особи необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.02.2019 у справі №462/5636/16-а, які є обов`язковими для врахування судом в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що в ході судового розгляду судом встановлено протиправність незарахування органом Пенсійного фонду спірного періоду роботи позивача на посадах в Козинській автошколі ТСОУ (ДТСААФ) з 21.03.1985 по 28.08.2002 (17 років 5 місяців 7 днів), що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону №1788-ХІІ, а також те, що при призначені позивачу пенсії за віком органом Пенсійного фонду зараховано до страхового стажу позивача 19 років 28 днів, загальний страховий стаж позивача становить понад 36 років.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується наявність у позивача загалом понад 35 років страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону України №1058.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина друга статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Оскільки в ході судового розгляду встановлено відсутність підстав для відмови позивачу у зарахуванні спірного періоду його роботи на посадах в Козинській автошколі ТСОУ (ДТСААФ), а також нарахуванні та виплаті йому при призначенні пенсії грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, то зобов`язання відповідача зарахувати до спеціального стажу позивача, який дає право на пільгову пенсію, означені періоди роботи в Козинській автошколі ТСОУ (ДТСААФ), та нарахувати і виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, є належним способом відновлення порушеного права ОСОБА_1 .

При цьому, таке рішення суду не призведе до втручання у дискреційні повноваження відповідача, оскільки дискреційні повноваження не є необмеженими (абсолютними) та закінчуються з прийняттям таким органом виконавчої влади певного рішення, яке свідчить про те, що він скористався наданим йому правом свободи дій для його винесення (дискреційними повноваженнями), чим виключив можливість прийняття іншого рішення.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.03.2019 у справі №817/498/17 (№К/9901/44445/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем всупереч вимогам КАС України не доведено правомірності поведінки у спірних правовідносинах, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Судові витрати суд присуджує на користь позивача відповідно до ч.1 ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028; ) про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні грошової допомоги відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 в Козинській автошколі ДОСААФ з 21 березня 1985 року по 28 серпня 2002 року до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7,м. Рівне, 33028, ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці повне судове рішення складено 08 червня 2021 року.

Суддя Н.О. Дорошенко