Справа № 640/2470/21
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2470/21 Суддя (судді) першої інстанції: Гарник К.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу акціонерного товариства "Універсал Банк" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом акціонерного товариства "Універсал Банк" до державного реєстратора Вороньківської сільської ради Бобринського району Чернігівської області Беляєвої Катерини Андріївни, Міністерства юстиції України, треті особи: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександровича, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , акціонерне товариство "ВТБ Банк" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державного реєстратора Вороньківської сільської ради Бобринського району Чергінівської області Беляєвої Катерини Андріївни (далі - відповідач 1), Міністерства юстиції України (далі - відповідач 2), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Акціонерне товариство «ВТБ Банк», в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Вороньківської сільської ради Бобринського району Чернігівської області Беляєвої Катерини Андріївни від 12.04.2019 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) стосовно припинення обтяження (індексний номер рішення №46445089 від 12 квітня 2019 pоку) та стосовно скасування іпотеки (індексний номер рішення №46445450 від 12 квітня 2019 року);

- поновити/відновити записи в Державному реєстрі прав/Державному реєстрі іпотек/Державному реєстрі заборон (з відкриттям відповідного розділу), щодо іпотеки №7357112 та обтяження №7357080 накладених на підставі Договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гарасютою О.В., реєстраційний номер №756;

- визнати протиправними, скасувати прийняті рішення та внесені записи до Реєстру майнових прав (з відкриттям відповідних розділів) відповідно проведених 16 квітня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем реєстраційних дій стосовно об`єкту, який перебував в іпотеці ПАТ «ВТБ БАНК» по квартирі АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №000), загальною площею 156,4 кв.м, житлова площа 81,9 кв.м., яка складається з 3 (трьох) кімнат в будинку АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 16 квітня 2019 p. N 195, було прийнято рішення №46500572 від 16 квітня 2019 року та внесено запис до Державного реєстру прав про право власності №31207303 від 16 квітня 2019 року , відповідно до якого в Державному реєстрі прав було зареєстровано право власності за вказаним об`єктом за ОСОБА_3 ;

- зобов`язати Міністерство юстиції України анулювати доступ державному реєстратору Вороньківської сільської ради Бобринського району Чернігівської області Беляєвій Катерині Андріївні до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року відмовлено у відкритті провадження у даній адміністративній справі, та роз`яснено, що заявлені позовні вимоги мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства та віднесені до юрисдикції відповідного місцевого загального суду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою позивачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, оскаржуваним рішенням державного реєстратора Вороньківської сільської ради Бобринського району Чернігівської області Беляєвої К.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.04.2019 припинено обтяження на нерухоме майно та скасовано іпотеку.

Разом з тим, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було прийнято рішення №46500572 від 16.04.2019 про реєстрацію прав власності за ОСОБА_3 .

Таким чином, обґрунтування заявлених позовних вимог позивача фактично зводяться до того, що оскаржуваними рішеннями порушено право позивача на іпотечне майно.

Колегія суддів постановляючи дану постанову виходить з наступного.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Зі змісту п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України випливає, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з, у тому числі, іншим суб`єктом при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих осіб, відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних (публічно-владних) управлінських функцій.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово підкреслював, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, виникнення спірних правовідносин зумовлено незгодою позивача з рішенням державного реєстратора Вороньківської сільської ради Бобринського району Чернігівської області Беляєвої К.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.04.2019, яким припинено обтяження на нерухоме майно та скасовано іпотеку (об`єкт - квартира АДРЕСА_3 ).

З огляду на те, що вирішення питання щодо скасування рішення про державну реєстрацію припинення обтяження прав на нерухоме майно та скасування іпотеки впливає на права та інтереси іпотекодержателя, позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного цивільного (майнового) права позивача.

Враховуючи те, що позовні вимоги в цій справі є похідними при вирішенні судом питання щодо правомірності набуття ОСОБА_1 за договором іпотеки права власності на нерухоме майно і можуть впливати на майнові права та інтереси інших осіб, зокрема, ОСОБА_4 , Акціонерного товариства «Універсал Банк», колегія суддів дійшла висновку, що сказаний спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Та обставина, що відповідачем у вказаній справі визначено державного реєстратора як суб`єкта владних повноважень, як і оскарження рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень стосовно припинення обтяження та скасування іпотеки, не змінює правову природу спірних правовідносин та не робить цей спір публічно-правовим, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а покликані з ціллю ухилення від потенційної дії правових механізмів забезпечення договору в рамках цивільних правовідносин.

Наведене у свою чергу узгоджується з неодноразово висловленими Великою Палатою Верховного Суду правовими висновками щодо юрисдикції спорів за участю державного реєстратора як суб`єкта владних повноважень.

Отже, спірні правовідносини у справі пов`язані з необхідністю захисту права на об`єкт нерухомого майна, тобто права цивільного, тому позов у справі не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

З наведеного можна зробити висновок про те, що правовідносини, що склалися між сторонами, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в цьому випадку є спір про право цивільне.

Слід вказати, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.

Таким чином, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчої-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на об`єкт нерухомого майна, то спір стосується цивільного права і за суб`єктним складом сторін має розглядатися за правилами цивільного чи господарського судочинства.

Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 21.11.2018 року у справі №813/1362/16, 28.11.2018 року у справі № 825/642/18, 29.01.2019 року у справі №803/1589/17, від 29.05.2019 року у справі № 826/9341/17 під час розгляду спорів у подібних правовідносинах.

Дана позиція також висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 16.08.2019 року у справі №826/4236/17, від 31.10.2019 року у справі №826/7002/17, від 30.01.2020 року у справі №826/5968/17, від 30.09.2020 року у справі № 640/6930/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Юрисдикція цивільних справ визначена статтею 19 ЦПК України, згідно якої суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, враховуючи суб`єктний склад сторін, дійшов правильного висновку про необхідність розгляду і вирішення даного спору у порядку цивільного судочинства.

Оскільки апелянтом не надано належних доказів, які б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального права, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Універсал Банк" залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: