Справа № 500/3022/20
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/3022/20 пров. № А/857/8091/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Затолочного В.С., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Квітовської Ю.С.,

представників позивача Сластіона В.Д.,

Притули О.В.,

розглянувши у судовому засіданні (в режимі відеоконференції) в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Т-ПС» до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

суддя (судді) в суді першої інстанції Баб`юк П.М.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 09 березня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

13 жовтня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Т-ПС» звернулося в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення від 21 липня 2020 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким нараховано штраф у розмірі 87661,45 грн та пеню в сумі 26987,07 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуване рішення прийняте, а розрахунок санкцій здійснено на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів без жодної перевірки, без урахування дійсного стану оплати ЄСВ, адже за даними особистого кабінету ТзОВ «Т-ПС», який є частиною даних інформаційної системи органу доходів і зборів, стану сплати ЄСВ позивачем свідчить, що на дату складання оскаржуваної вимоги у ТзОВ «Т-ПС» існує переплата за даним видом податку в розмірі 262,81 грн. Подальші періоди обліковані податковим органом неправильно, а саме - без урахування сплати ЄСВ. Періоди нарахування уже були предметом перевірки податкового органу, за результатами якої прийнято рішення, а в подальшому скасоване ДФС України. Вважає, що предметом нарахувань в оскаржуваному рішенні є ті ж періоди, що й в рішеннях Головного управління ДПС в Тернопільській області, які скасовані рішеннями ДПС України за наслідками розгляду скарг позивача, та з урахуванням своєчасності сплати позивачем чергових сум ЄСВ.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 21 липня 2020 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що зарахування поточних платежів в рахунок погашення недоїмки, яка виникла на підставі скасованого в адміністративному порядку рішення від 26 квітня 2016 року № , призвело до того, що усі наступні платежі зараховувались не за звітний період (календарний місяць), а лише погашали суми недоїмки за скасованим рішенням, що призвело до подальшого порушення ТзОВ «ТП-С» строків сплати поточних платежів по єдиному внеску не з вини позивача. Тому оскаржуване рішення прийнято протиправно.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління ДПС у Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що згідно ІС «Податковий Блок» інтегрована картка платника ТзОВ «Т-ПС» протягом періоду з травня 2016 року по листопад 2017 року суми сплачені позивачем йшли в погашення заборгованостей, а відтак мала місце несвоєчасність сплати ЄСВ, що в подальшому мало наслідком застосування штрафних санкцій та пені, а тому оскаржуване рішення прийнято на підставі та у спосіб, що передбачений чинним законодавством.

В судовому засіданні представники позивача щодо апеляційної скарги заперечили, просили залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ТзОВ «Т-ПС» зареєстровано як юридична особа, є платником єдиного внеску.

Головним управлінням ДПС у Тернопільській області 23 березня 2020 року прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким застосовано до ТОВ «Т-ПС» штраф у розмірі 87661,45 грн та нараховано пеню у сумі 30215,70 грн на підставі ч. 10, п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне соціальне страхування»(том 1 а.с.6-9).

Зазначене рішення позивачем оскаржено в адміністративному порядку до ДПС України шляхом подання скарги від 06 травня 2020 року № 15(том 1 а.с.10-11).

За результатами розгляду скарги ДПС України прийнято рішення від 04 червня 2020 року №18284/6/99-00-08-06-01-06, яким скаргу задоволено частково, вирішено рішення Головного управління ДПС в Тернопільській області від 23 березня 2020 року № скасувати та вважати відкликаним з дня прийняття даного рішення, зобов`язано Головне управління ДПС в Тернопільській області винести та направити нове рішення(том 1 а.с.12-13).

03 червня 2020 року відповідачем винесено вимогу № Ю-153231-54 про сплату боргу (недоїмки) ТзОВ «Т-ПС» на загальну суму 117614,34 грн, з них 28024,45 грн - недоїмка, 59374,19 грн - штраф, 30215,70 грн - пеня(том 1 а.с.14).

Зазначену вимогу позивачем оскаржено в адміністративному порядку до ДПС України шляхом подання скарги від 16 липня 2020 року(том 1 а.с.15-16).

За результатами розгляду скарги ДПС України прийнято рішення від 31 липня 2020 року № 24331/6/99-00-06-03-01-06, в якому зазначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ю-153231-54 від 03 червня 2020 року вважається відкликаною, предмет оскарження - відсутній. Поряд з цим, зазначено, що 15 червня 2020 року контролюючим органом проведено коригування інтегрованої картки платника, заборгованість, на яку сформовано оскаржувану вимогу - не обліковується(том 1 а.с.17).

Надалі, Головним управлінням ДПС у Тернопільській області прийнято рішення № від 21 липня 2020 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким застосовано до ТзОВ «Т-ПС» штраф у розмірі 87661,45 грн та нараховано пеню у сумі 26987,07 грн на підставі ч. 10, п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне соціальне страхування»(том 1 а.с.23-26).

Зазначене рішення позивачем оскаржено в адміністративному порядку до ДПС України шляхом подання скарги від 27 серпня 2020 року(том 1 а.с.18-19).

За результатами розгляду скарги ДПС України прийнято рішення від 18 вересня 2020 року № 28260/6/99-00-06-03-01-06, в якому зазначено, що питання, порушене в скарзі від 27 серпня 2020 року є повторним та вирішено по суті у розумінні п. 7 розділу І Порядку. За таких обставин, скарга не підлягає розгляду ДПС України(том 1 а.с.20).

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний: 1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; 2) вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; 3) допускати посадових осіб податкового органу до проведення перевірки правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, а до проведення перевірки щодо достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, та для призначення пенсій - посадових осіб органів Пенсійного фонду за наявності направлення та/або наказу про перевірку та посвідчення осіб, надавати їм передбачені законодавством документи та пояснення з питань, що виникають у процесі перевірки; 4) подавати звітність та сплачувати до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю; 5) надавати безоплатно застрахованій особі та на вимогу членів сім`ї померлої застрахованої особи відомості про заробітну плату (дохід), суму сплаченого єдиного внеску та інші відомості про застраховану особу, що подаються до податкового органу; 6) пред`являти на вимогу застрахованої особи, на користь якої він сплачує єдиний внесок, повідомлення про взяття на облік як платника єдиного внеску та надавати інформацію про сплату єдиного внеску, в тому числі у письмовій формі; 7) перевіряти під час прийняття на роботу наявність у фізичної особи посвідчення застрахованої особи; 8) повідомляти у складі звітності про прийняття на роботу фізичної особи, відомості про яку відсутні в Державному реєстрі або яка не пред`явила на вимогу платника єдиного внеску посвідчення застрахованої особи, та подавати необхідні відомості і документи для взяття на облік зазначеної особи; 9) отримувати в територіальному органі Пенсійного фонду посвідчення застрахованої особи в порядку, встановленому Пенсійним фондом, та видавати їх застрахованим особам; 10) повідомляти у складі звітності про зміну відомостей, що вносяться до Державного реєстру , про застраховану особу, на користь якої він сплачує єдиний внесок, у десятиденний строк після надходження таких відомостей; 11) у випадках, передбачених цим Законом і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, стати на облік в податковому органі як платник єдиного внеску; 12) виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Згідно із ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Частиною 11 ст. 9 Закону № 2464-VI передбачено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

З матеріалів справи слідує, що Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області прийнято рішення від 26 квітня 2016 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску до ТзОВ «Т-ПС» за період з 20 травня 2014 року по 01 січня 2015 року та з 31 березня 2015 року по 25 липня 2015 року на суму 61748,21 грн, з яких штраф становить 46818,82 грн та пеня 14929,39 грн(том 2 а.с.73-75).

Рішенням Державної фіскальної служби України від 20 липня 2016 року № 15627/6/99-99-11-02-02-25 скасовано рішення від 26 квітня 2016 року № (том 2 а.с.51-53).

23 березня 2020 року ГУ ДПС у Тернопільській області прийнято рішення № про застосування застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску до ТзОВ «Т-ПС» за період з 21 травня 2016 року по 20 серпня 2018 року на суму 117877,15 грн, з яких штраф 87661,45 грн та пеня 30215,70 грн(том 1 а.с.6-9).

Рішенням Державної податкової служби України від 04 червня 2020 року № 18284/6/99-00-08-01-01-06 скасовано рішення від 23 березня 2020 року № (том 2 а.с.12-13).

03 червня 2020 року ГУ ДПС у Тернопільській області винесено вимогу ТзОВ «Т-ПС» про сплату боргу (недоїмки) № Ю-153231-54 на суму 117614,34 грн(том 1 а.с.14).

Рішенням Державної податкової служби України від 31 липня 2020 року № 24331/6/99-00-06-03-01-06 вимога від 03 червня 2020 року № Ю-153231-54 є відкликаною(том 1 а.с.17).

21 липня 2020 року ГУ ДПС у Тернопільській області прийнято рішення № про застосування застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску до ТзОВ «Т-ПС» за період з 21 травня 2016 року по 20 серпня 2018 року на суму 114648,52 грн, з яких штраф 87661,45 грн та пеня 26987,07 грн(том 1 а.с.23-26).

Оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС згідно із Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року № 422 (далі - Порядок № 422).

Відповідно до п. 1 ч. 1 розділу ІІ Порядку № 422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

Згідно із п. 2 розділу І Порядку № 422 інтегрована картка платника - це форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Абзацом 2 п. 1 ч. 1 розділу ІІ Порядку № 422 передбачено, що інтегрована картка платника містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Відповідно до абз. 6 п. 1 ч. 1 розділу ІІ Порядку № 422 облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в інтегрованій картці платника окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення. Інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в інтегрованій картці платника розрахункових операцій.

Згідно із п. 4, п. 5 розділу І Порядку № 422 відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в інтегрованій карті платника облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень. Дії працівників органів ДФС при відображенні в інформаційній системі органів ДФС первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії. При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою. У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи. У разі встановлення, що перекручення (викривлення) показників допущене у результаті умисних дій працівників органів ДФС, такі працівники притягуються до відповідальності у встановленому законодавством порядку.

Колегія суддів зазначає, що облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в інтегрованій картці платника, тому матеріально-правовий інтерес платника податків полягає в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків.

Відповідно до п. 1 ч. 4 розділу V Порядку № 422 працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження органу ДФС, до компетенції яких належать розгляд скарг при проведенні процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах при проведенні процедури судового оскарження прийнятих податкового повідомлення-рішення/рішення/вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем забезпечують внесення даних до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати КПР.

Відображенню в інформаційній системі органів ДФС підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.

Такими матеріалами є: скарга (заява) платника податків; рішення про результати розгляду скарги (заяви); ухвала суду про відкриття провадження; рішення суду, прийняте по суті.

Підпунктом 3 п. 2 ч. 4 Розділу V Порядку № 422 передбачено, що залежно від інформації, яка завантажена в інформаційну систему органів ДФС з інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, одночасно змінюється статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та/або рішень щодо єдиного внеску та в ІКП відображається така інформація щодо оскарження донарахованих сум та прийнятих рішень відповідними органами, зокрема, інформація з рішення про результати розгляду скарги (заяви).

У підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та рішень щодо єдиного внеску змінюється залежно від наслідків розгляду скарги (заяви) відповідно до інформації з інформаційної системи, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, на статуси «Скасовується в адміністративному порядку», або «Вручено, адміністративний розгляд», або «Анульовано» при частковому скасуванні.

Згідно вищевказаних рішення ДПС України від 04 червня 2020 року №18284/6/99-00-08-06-01-06 за наслідками розгляду скарги ТзОВ «Т-ПС», ДПС України скаргу задоволено частково, вирішено рішення Головного управління ДПС в Тернопільській області від 23 березня 2020 року № скасувати та вважати відкликаним з дня прийняття даного рішення, зобов`язано Головне управління ДПС в Тернопільській області винести та направити нове рішення(том 1 а.с.12-13).

Також, з наявних в матеріалах справи відомостей інтегрованої картки за 2020 рік слідує, що відповідачем здійснено коригувань в інтегрованій картці ТзОВ «Т-ПС» щодо зобов`язання, яке виникло на підставі скасованого в адміністративному порядку рішення від 23 березня 2020 року № (том 1 а.с.154-195).

При цьому, вищевказаного рішення ДФС України від 20 липня 2016 року № 15627/6/99-99-11-02-02-25 слідує, що за результатами адміністративного оскарження скасовано рішення від 26 квітня 2016 року № про застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені, в загальній сумі 61748,21 грн, та зобов`язано Тернопільську ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області винести нове рішення.

Проте, як встановлено судом першої інстанції вказане рішення від 20 липня 2016 року № 15627/6/99-99-11-02-02-25 не було отримане Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області, тому нове рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, як визначено вищестоящим органом, відповідачем винесено не було.

З відомостей інтегрованої картки слідує, що усі наступні поточні платежі позивача зі сплати ЄСВ зараховувались в рахунок погашення суми штрафу та пені, визначених рішенням від 26 квітня 2016 року № , яке було скасоване(том 1 а.с.43-51).

Разом з цим, після винесення рішення від 20 липня 2016 року № 15627/6/99-99-11-02-02-25 відповідачем, в порушення вимог Порядку № 422, не здійснено відповідних коригувань в інтегрованій картці ТзОВ «Т-ПС» щодо скасованого в адміністративному порядку рішення від 26 квітня 2016 року № .

З огляду на вищевказане, зарахування поточних платежів в рахунок погашення недоїмки, яка виникла на підставі скасованого в адміністративному порядку рішення від 26 квітня 2016 року № , призвело до того, що усі наступні платежі зараховувались не за звітний період (календарний місяць), а лише погашали суми недоїмки за скасованим рішенням. У зв`язку з цим, ТзОВ «Т-ПС» порушено строки сплати поточних платежів по єдиному внеску.

Однак, такі порушення, як вірно встановлено судом першої інстанції, виникли не з вини позивача, оскільки з матеріалів справи слідує, що у спірний період позивач своєчасно здійснював сплату поточних платежів єдиного внеску.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення № від 21 липня 2020 року є протиправним, оскільки у відомостях інтегрованої картки ТзОВ «Т-ПС» по єдиному внеску, на підставі яких сформоване оскаржене рішення, не відображено результатів адміністративного оскарження рішення від 26 квітня 2016 року № .

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року у справі № 500/3022/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді В. С. Затолочний
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 09 червня 2021 року.