Справа № 160/5432/21
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2021 року Справа № 160/5432/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗлатіна Станіслава Вікторовича
за участі секретаря судового засіданняПіскун Я.В.
представника позивача представника відповідача Скоробогатова Д.В. Федущак Н.Ю,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер еко технологія" до Головне управління ДПС у Дніпропетровській області про протиправними та скасування наказів та податкових повідомлень - рішень
Позивач звернувся з позовом до суду, у якому з урахуванням уточненої позовної заяви від 09.06.2021 року, спросить:
визнати протиправними та скасувати накази ГУ ДПС у Дніпропетровській області про проведення фактичної перевірки:
від 22.09.2020 року № 2394-п за адресою: Томасівський район, с.м.т. Томаківка, вул. Центральна, 1-А з питань дотримання законодавства у сфері обігу підакцизних товарів;
від 24.07.2020 року № 1644-п за адресою: м. Павлоград, вул. Харківська, 8-В з питань дотримання законодавства у сфері обігу підакцизних товарів;
від 22.09.2020 року № 2393-п за адресою: Нікопольський район, с. Чкалове, вул. 40 років Перемоги, 45-А ;
від 22.08.2020 року № 7724-п за адресою: м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, 2;
від 11.08.2020 року № 1712-п за адресою: м. Дніпро, вул. Каштанова, 15-г;
від 12.08.2020 року № 1719-п за адресою: м. Нікополь, вул. Херсонська, 364;
від 24.09.2020 року № 2413-п за адресою: Петропавлівський район, с. Миколаївка, вул. Першотравнева, 1-А ;
Позовні вимоги обґрунтовані наступним:
відповідач без відповідних підстав призначив та провів фактичні перевірки на об`єктах позивача - у наказах не зазначено, яку саме інформацію отримано податковим органом і від кого, не зазначено період діяльності позивача, який буде перевірятися;
незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (не допуск) посадових осіб перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень - рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатися на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень - рішень;
відповідач дійшов до передчасного висновку про порушення позивачем п. 128-1.3 ПК України, оскільки застосування санкцій за не забезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового можливо лише у випадку, коли резервуари, що розташовані на акцизному складі були обладнані рівнемірами - лічильниками, а місця випуску пального витратомірами - лічильниками, які належним чином зареєстровані, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності місця, проведені відповідно до законодавства; позивач у період часу з 01.04.2020 року по 28.07.2020 року не мав зареєстрованих в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнемірів-лічильників на введених в експлуатацію резервуарах; аналогічну позицією займає ДПС України під час розгляду скарг позивача на податкові повідомлення - рішення, які є предметом спору у даній справі;
позивач, який є розпорядником акцизних складів, для виконання вимог чинного законодавства України замовив у ТОВ «Дніпрооілгруп» рівнеміри магнітостійки DELFI 485 ExD; однак вказане обладнання не було поставлено у строк через запровадження карантину, що підтверджується листом ТОВ «Дніпрооілгруп» від 05.01.2020 року; згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19)» до переліку форс-мажорних обставин віднесено карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України; отже, карантин став для позивача та ТОВ «Дніпрооілгруп» форс-мажором, тобто надзвичайною і не підвладною волі сторін обставиною, що унеможливила закупівлю рівнемірів магнітостійких DELFI 485 ExD; позивачем введено в експлуатацію відповідні резервуари лише 29.07.2020 року, а до моменту введення в експлуатацію штрафні санкції відповідно до п. 128-1.1. ПК України не застосовуються.
Ухвалою суду 21.04.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позовну, з наступних підстав:
накази на проведення фактичних перевірок винесені правомірно; позивач допустив працівників відповідача до проведення перевірки, а тому позбавлений можливості оскаржувати накази на проведення перевірок;
позивач не обладнав резервуари, які є у нього у розпорядженні, рівнемірами - лічильниками та не зареєстрував рівнеміри - лічильники в Єдиному державному реєстрі витратомірів - лічильників у період з 01.04.2020 року по 28.07.2020 року;
позивач з власної вини не забезпечив своєчасне подання до ДПС України електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг пального;
карантин не звільняє позивача від відповідальності відповідно до вимог ПК України.
Ухвалою суду від 09.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.
Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.
Відповідачем здійснено 7 (сім) фактичних перевірок позивача з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, нафтопродуктами, паливом моторним альтернативним, скрапленим газом за місцезнаходженням об`єктів позивача.
За наслідками перевірок складено Акти про результати фактичної перевірки, копії яких містяться у матеріалах справи.
У актах зафіксоване наступне виявлене порушення:
акцизні склади позивача, на території яких здійснюється виробництво, оброблення, змішування, розлив, навантаження - розвантаження, зберігання, реалізація пального не обладнано витратомірами - лічильниками на кожному місці відпуску пального ;
позивач не забезпечив щоденне формування даних про фактичні залишки пального та акцизних складах та не надавав вказані дані до ДПС України.
Позивач скористався процедурою адміністративного оскарження податкових повідомлень - рішень.
Рішеннями ДПС України за результатами розгляду скарг позивача частково скасовано наступні податкові повідомлення - рішення від 09.09.2020 року № , від 09.09.2020 року № , від 23.09.2020 року № , від 04.11.2020 року № , від 04.11.2020 року № , від 05.11.2020 року № в частині застосування штрафних (фінансових санкцій) за не забезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, оскільки застосування вказаних санкцій можливо лише у випадку, коли резервуари, що розташовані на акцизному складі були обладнані рівнемірами - лічильниками, а місця випуску пального витратомірами - лічильниками, які належним чином зареєстровані, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності місця, проведені відповідно до законодавства. В іншій частині дані податкові - повідомлення залишено без змін.

У відповідності до вимог п. 60.1.3 ПК України податкове повідомлення - рішення вважається відкликаним, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення - рішення.

У випадку передбаченому п. 60.1.3 податкове повідомлення - рішення вважається відкликаним з дня надходження до платника податків податкового повідомлення - рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання (п. 60.4 ПК України).

Таким чином, лише у разі надходження нового податкового повідомлення - рішення за наслідками адміністративного оскарження, попереднє податкове повідомлення - рішення вважається відкликаним. До цього моменту попереднє податкове повідомлення - рішення є чинним та створює правові наслідки.

За наслідками адміністративного оскарження податкових повідомлень - рішень відповідачем на виконання вимог ПК України сформовано та направлено позивачу нові податкові повідомлення - рішення, а саме: податкові повідомлення - рішення головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 03.06.2021 року №№, , , , , .

Щодо позовних вимог - визнати протиправними та скасувати накази про проведення фактичної перевірки, то суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог п.75.1.3 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Таким чином, фактична перевірка здійснюється лише за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника; фактична перевірка здійснюється з питань наявності ліцензій.

Порядок проведення фактичної перевірки визначено статтею 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (п. 80.1 ПК України).

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція (п. 80.4 ПК України).

Згідно п. 80.5 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 ПК України.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції (п. 80.7 ПК України),

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 ПК України (п. 80.10 ПК України).

У відповідності до вимог п. 81.1 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Згідно п.81.2 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

За вказаних обставин акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки, а факт не допуску платником податків працівників контролюючого органу повинен підтверджуватися саме актом, який засвідчує факт відмови у допуску працівників контролюючого органу до перевірки.

Пунктами 86.5 та 86.6 ПК України визначено, що акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності). Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу. У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції. У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки. Відмова платника податків або його законних представників чи особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.

У матеріалах справи містяться копії наказів відповідача на проведення семи фактичних перевірок об`єктів позивача.

Позивач не надав суду доказів оскарження даних наказів у судовому порядку.

У матеріалах справи містяться направлення на проведення семи фактичних перевірок позивача.

У матеріалах справи відсутній акт про не допуск працівників відповідача до проведення фактичної перевірки.

За вказаних обставин суд вважає, що відповідач мав право провести фактичні перевірки об`єктів позивача.

У актах фактичних перевірок вказано, що фактичні перевірки відбулися у присутності позивача, який відмовився підписати акти перевірки.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів відсутності його у місці проведення фактичних перевірок у день їх проведення. У відповідності до вимог статті 81 Закону України «Про нотаріат» нотаріус на прохання громадянина посвідчує факт перебування його в певному місці. На підтвердження зазначеної обставини нотаріус видає заінтересованим особам свідоцтво. Позивачем не надано суду відповідного свідоцтва, яке видано нотаріусом.

Факт відмови позивача підписати акти фактичної перевірки зафіксовано актами, копії яких містяться у матеріалах справи.

Суд зазначає, що відмова платника податків або його законних представників чи особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, яка висловлена у постанові від 24.12.2010 року у справі за позовом ТОВ «FOODS and GOODS L.T.D.» до ДПІ у Калиновському районі м. Донецька, третя особа - ДПА в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

За вказаних обставин дані позовні вимоги є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Однак у відповідності до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21.02.2020 року по справі № 826/17123/18, незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (не допуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень - рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатися на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень - рішень.

У відповідності до вимог п.81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити, зокрема, до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для її проведення, визначених ПК України, та за умови пред`явлення копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються, зокрема, і період діяльності, який буде перевірятися.

У матеріалах справи містяться копії наказів відповідача на проведення двох фактичних перевірок об`єктів позивача, у яких наступним чином вказано період діяльності позивача, який буде перевірятися: згідно статті 102 ПК України.

Посилання у наказах на статтю 102 Податкового кодексу України з метою визначення періоду діяльності позивача, який буде перевірятися, суд вважає недостатнім для ідентифікації цього періоду, а також створення у позивача відчуття правової визначеності при здійсненні відповідачем податкового контролю відносно нього.

З встановлених у справі та підтверджених її матеріалами обставин вбачається, що спірні накази не містять зазначення періоду діяльності позивача, який буде перевірятися, зазначення якого є обов`язковим за змістом абзацу третього пункту 81.1 статті 81 Кодексу.

Зазначені обставини зумовлюють висновок про те, що спірні накази не відповідають положенням Податкового кодексу України щодо їх змісту.

Аналогічну за своїм змістом правову позицію займає Верховний Суд у постанові від 11.09.2018 року по справі № 826/14478/17.

У відповідності до ч.1 ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Доктрина «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) сформульована Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України».

Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не були б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимим.

Оскільки докази, на підставі яких винесено оскаржувані податкові повідомлення - рішення, отримані відповідачем під час проведення двох фактичних перевірок, накази на проведення яких не відповідають вимогам ПК України, то такі докази одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а тому суд не бере їх до уваги у відповідності до вимог ч.1 ст. 74 КАС України.

Щодо податкових вимог - визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 03.06.2021 року №№, , , , , , то суд зазначає наступне.

Позивач оскаржує вказані податкові повідомлення - рішення в частині наступного виявленого відповідачем правопорушення: не забезпечення акцизних складів позивача, на території яких здійснюється виробництво, оброблення, змішування, розлив, навантаження - розвантаження, зберігання, реалізація пального обладнання витратомірами - лічильниками на кожному місці відпуску пального.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються положеннями ПК України.

Згідно зі статтею 6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

В Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних податків належить, зокрема, акцизний податок (статті 8,9 ПК України).

Підпунктом 14.1.4 статті 14 ПК України визначено, що акцизний податок непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Штрафні санкції до позивача застосовані за порушення підпунктів 230.1.2, 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України та пункту 12, 21 підрозділу 5 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, пунктів 5,6,7 Порядку № 891.

Згідно з пунктом 230.1 статті 230 акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

Поняття акцизного складу визначено підпунктом 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України. Акцизний склад це спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, а також приміщення, розташовані на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), за винятком приміщень для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального розпорядником акцизного складу.

Згідно з підпунктом 14.1.224 пункту 14.1 статті 14 ПК України розпорядник акцизного складу це суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), крім суб`єктів господарювання, які використовують приміщення, розташовані на митній території України, для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального.

Підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті. 230 ПК України встановлено, що акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу, інших газів, бутану, ізобутану за зазначеними в цьому підпункті кодами УКТЗЕД також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Акцизні склади, на яких здійснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у споживчій тарі без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

За змістом пункту 12 підрозділу 5 розділу XX ПК України, норми пункту 230.1 статті 230 цього Кодексу щодо обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками застосовуються з 1 січня 2017 року.

Відповідно до вимог статті 230 ПК України, постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 N 891 затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку (далі - Порядок).

Резервуар - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки у вигляді стаціонарної споруди або ємності, який призначений для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання та для якого встановлена залежність його місткості від абсолютної висоти рівня пального в резервуарі, що оформлено у вигляді градуювальної таблиці (підпункт 3 пункту 2 Порядку).

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку обіг пального - будь-які операції, що передбачають: фізичне отримання розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з виробництва, придбання, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції); фізичний відпуск (відвантаження) розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з реалізації, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції).

Враховуючи норми пункту 22 підрозділу 5 розділу XX ПК України та відповідно до пункту 12 підрозділу 5 розділу XX ПК України, розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки:

1) акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яка перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 01.07.2019;

2) акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 01.10.2019;

3) акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 01.01.2020.

Пунктом 18 до внесення до нього змін Законом України № 391-ІХ від 18.12.2019 було встановлено, що норми п.128-1 ст.128-1 ПКУ Кодексу застосовуються до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до п.212.1 ст. 212 цього Кодексу) з 1 січня 2020 року.

Проте Законом України № 391-ІХ від 18.12.2019 були внесені зміни та слово «січня» замінено словом «квітня».

Отже, законодавець надав розпорядникам акцизних складів додатковий термін ( до 01.04.2020) для обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Як встановлено судом під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, позивач, який є розпорядником акцизного складу, для виконання вимог законодавства замовив у ТОВ «Дніпрооілгруп» рівнеміри магнітостійки DELFI 485 ExD.

Проте вказане обладнання до 01.04 2020 не поставлено та не встановлено, оскільки ТОВ «Дніпрооілгруп» листом від 05.01.2020 року № повідомило позивача про неможливість поставки оплаченого обладнання у зв`язку зі введеними карантинними обмеженнями, що були зумовлені розповсюдженням короновірусної хвороби (COVID -19.

Законом України № 530-ХІІ від 17.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) внесені зміни в частину 2 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", яка наводить перелік форс-мажорних обставин та до таких віднесено карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України.

Отже, суд доходить до висновку про доведення позивачем тієї обставини, що карантин, встановлений постановою Кабінета Міністрів України в Україні, став для контрагента позивача та самого позивача форс-мажором, тобто надзвичайною і не підвладною волі сторін договору щодо поставки ТОВ «Дніпрооілгруп» рівнемірів магнітостійких DELFI 485 ExD та обладнання позивачем акцизного складу витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками. Вказана обставина була непередбачуваною та перешкоджала позивачу здійснити обладнання акцизного складу витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для притягнення до відповідальності позивача за порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України та пункту 12 підрозділу 5 розділу ХХ Перехідних положень ПК України.

Аналогічну правову позиції займає П`ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 02 лютого 2021 р. по справі № 420/6949/20 (ухвала Верховного Суду 15.03.2021 року № 420/6949/20 про відмову у відкритті касаційного провадження).

Окрім того, суд зауважує на тому, що застосування санкції передбаченої п. 128-1.1 ПК України можливе лише після введення в експлуатацію резервуарів, розташованих на акцизному складі.

У свою чергу позивач ввів в експлуатацію резервуари лише 29.07.2020 року, що підтверджується довідками про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри, які подані до ГУ ДПС у Дніпропетровській області.

За вказаних обставин податкові повідомлення - рішення податкові повідомлення - рішення головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 03.06.2021 року №№, , , , , є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо податкового повідомлення - рішення від 02.09.2020 року №, то суд зазначає наступне.

Згідно розрахунку до акту перевірки штрафні (фінансові) санкції нараховано вказаним податкових повідомленням-рішенням за два порушення, які допущено позивачем:

акцизні склади позивача, на території яких здійснюється виробництво, оброблення, змішування, розлив, навантаження - розвантаження, зберігання, реалізація пального не обладнано витратомірами - лічильниками на кожному місці відпуску пального ;

позивач не забезпечив щоденне формування даних про фактичні залишки пального та акцизних складах та не надавав вказані дані до ДПС України.

Оскаржуване податкове повідомлення - рішення в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій саме за не обладнання позивачем витратомірами - лічильниками акцизних складів на території яких здійснюється виробництво, оброблення, змішування, розлив, навантаження - розвантаження, зберігання, реалізація пального є протиправними та підлягає скасуванню з підстав, які наведено судом вище у судовому рішенні стосовно скасування інших податкових повідомлень - рішень.

Оскаржуване податкове повідомлення - рішення в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій саме за не забезпечення щоденного формування даних про фактичні залишки пального та акцизних складах та не надання вказані дані до ДПС України є протиправним та підлягає скасуванню, з наступних підстав.

У відповідності до вимог п. 128-1.3 ПК України не забезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсягу пального або спирту етилового, тягне за собою накладення штрафу у розмірі 1000 грн. за кожний не поданий звіт.

З аналізу змісту п.230.1.3 ПК України видно, що дані про фактичні залишки пального або обсяг обігу пального, які підлягають передачі до органів ДПС формуються на підставі даних рівнемірів - лічильників, якими обладнано резервуари, що розташовані на АЗС, які зареєстровані у реєстрі.

Таким чином, застосування санкцій за не забезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового можливо лише у випадку, коли резервуари, що розташовані на акцизному складі були обладнані рівнемірами - лічильниками, а місця випуску пального витратомірами - лічильниками, які належним чином зареєстровані, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності місця, проведені відповідно до законодавства.

Позивач у період часу з 01.04.2020 року по 28.07.2020 року не мав зареєстрованих в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнемірів-лічильників на введених в експлуатацію резервуарах; позивач ввів в експлуатацію резервуари лише 29.07.2020 року, що підтверджується довідками про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри, які подані до ГУ ДПС у Дніпропетровській області.

Аналогічну позицією займає ДПС України у рішеннях за результатами розгляду скарг позивача на податкові повідомлення - рішення від 09.09.2020 року № , від 09.09.2020 року № , від 23.09.2020 року № , від 04.11.2020 року № , від 04.11.2020 року № , від 05.11.2020 року № ,копії яких містяться у матеріалах справи.

У відповідності до вимог п.4.1.4 ПК України в Україні діє презумпція правомірності рішень платника податків в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платника податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

За вказаних обставин суд застосовуючи п. 4.1.4 ПК України вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин підхід, який обрано ДПС України у рішеннях за результатами розгляду скарг позивача на податкові повідомлення - рішення від 09.09.2020 року № , від 09.09.2020 року № , від 23.09.2020 року № , від 04.11.2020 року № , від 04.11.2020 року № , від 05.11.2020 року № в аналогічних правовідносинах, а саме: застосування санкцій за не забезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового можливо лише у випадку, коли резервуари, що розташовані на акцизному складі були обладнані рівнемірами - лічильниками, а місця випуску пального витратомірами - лічильниками, які належним чином зареєстровані, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності місця, проведені відповідно до законодавства.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл витрат здійснюється відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 241-246 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Еко Технологія» (49051, м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, 5, офіс 204, ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17а, ) про визнання протиправними та скасування наказів та податкових повідомлень - рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 03.06.2021 року №№, , , , , стосовно нарахування штрафних санкцій за реалізацію пального без реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнемірів-лічильників на введених в експлуатацію резервуарах, розташованих на акцизних складах ТОВ «Інтер Еко Технологія».

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 02.09.2020 року №.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Еко Технологія» сплачену суму судового збору у розмірі 8250 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 09 червня 2021 року.

Суддя (підпис) С.В. Златін

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Помічник судді Лісна А.М.

Рішення не набрало законної сили станом на 09.06.2021 року

Помічник судді Лісна А.М.