Справа № 200/11925/20-а
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 р. Справа№200/11925/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зеленова А.С.

за участю:

секретаря Гажитової О.Г.,

позивача ОСОБА_1 ,

представник відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу №200/11925/20-а за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

18 грудня 2020 року на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якій просить суд:

- визнати дії Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в Державному відкритому акціонерному товаристві "Вуглебуд" на посаді сторожа дільниці ЕМО з 15.12.1990 по 31.12.2000 та не перерахунку пенсії;

- зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в ШБУ №1 ДВАТ "Вуглебуд" з 15.12.1990 по 31.12.2000;

- зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з моменту звернення із заявою про призначення пенсії за віком з 11.07.2012 та сплатити її, з урахуванням періоду роботи на посаді сторожа дільниці ЕМО з 15.12.1990 по 31.12.2000 Державному відкритому акціонерному товаристві "Вуглебуд".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 11.07.2012 вона перебуває на обліку в Покровському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як отримувач пенсії за віком. 14.02.2017 вона звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії. У перерахунку пенсії з урахуванням в стаж роботи періоду, зазначеного в трудовій книжці на посаді сторожа з 15.12.1990 по 31.12.2000 у Димитровському ШБУ №1 ДВАТ «Вуглебуд» їй було відмовлено.

Позивач вважає дії відповідача щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи в Державному відкритому акціонерному товаристві «Вуглебуд» на посаді сторожа дільниці ЕМО з 15.12.1990 по 31.12.2000 та відмову в перерахунку пенсії неправомірними та такими, що порушують її права та законні інтереси.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22.12.2020 позовну заяву залишено без руху/а.с.31/.

20 січня 2021 року на адресу суду надійшла заява позивача на усунення недоліків позовної заяви/а.с.34-37/.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи/а.с.38/

24 березня 2021 року через відділ документообігу та архівної роботи суду відповідачем було надано відзив на позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог позивача. В обґрунтування заперечень зазначив, що для перерахунку пенсії було надано копію трудової книжки, в якій є запис про роботу на посаді сторожа з 15.12.1990 по 31.12.2000 у Димитровському ШБУ №1 ДВАТ «Вуглебуд», який не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, а саме в графі «4» відсутні відомості про документ, на підставі якого зроблено цей запис. Так як відсутні документи, які підтверджують факт роботи на даному підприємстві, ці періоди роботи не зараховано до страхового стажу. Крім того, зазначає, що згідно запису у графі «3» трудової книжки, звільненням з попереднього місця роботи є 31 березня 1993 року, а період роботи, який згідно заяви позивача потрібно зарахувати до стажу , починаючи з 15 грудня 1990 року, тому цей факт накладання періодів стажу роботи потребує пояснення. Позивачем не надано документів, які підтверджують накладання вказаного періоду.

На підставі зазначеного, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі/а.с.52-54/.

17 березня 2021 року, позивачем надана відповідь на відзив, в якій остання не погоджується з запереченнями, викладеними у відзиві. Зазначає, що обов`язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладено на роботодавця. До того ж, факт роботи на даному підприємстві було встановлено рішенням Димитровського міського суду від 25.05.2001 по справі №2-457/2001 про стягнення на її користь з ДВАТ «Вуглебуд» заборгованості з заробітної плати та компенсації/а.с.44-45/.

Ухвалою суду від 25 березня 2021 року вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 5 квітня 2021 року об 11:00 год. Запропоновано ОСОБА_1 надати суду наступні документи: докази звернення до Приватного архіву ліквідованих підприємств щодо отримання відомостей на підтвердження стажу роботи в ШБУ №1 ДВАТ "Вуглебуд" з 15.12.1990 по 31.12.2000; трудові договори укладені нею з ШБУ №1 ДВАТ "Вуглебуд" за період з 15.12.1990 по 31.12.2000. Витребувано у Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області належним чином засвідчену копію довідки про стаж роботи ОСОБА_1 в ШБУ №1 ДВАТ "Вуглебуд" з 15.12.1990 по 31.12.2000, яка була додана позивачем до заяви про призначення пенсії від 11 липня 2012 року. Витребувано у Приватного архіву ліквідованих підприємств інформацію щодо звернення ОСОБА_1 з відповідним запитом про отримання відомостей на підтвердження її стажу роботи в ШБУ №1 ДВАТ "Вуглебуд" з 15.12.1990 по 31.12.2000/а.с.84-85/.

29 березня 2021 року на адресу суду надійшла інформація витребувана у Приватного архіву ліквідованих підприємств /а.с.91-92/.

29 березня 2021 року на електронну пошту суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по адміністративній справі №200/11925/20-а за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії/а.с.93-94/.

Ухвалою суду від 30 березня 2021 року повернуто ОСОБА_1 клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по адміністративній справі №200/11925/20-а за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, без розгляду/а.с.95/.

31 березня 2021 року на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по адміністративній справі №200/11925/20-а за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії/а.с.97-98/.

Ухвалою суду від 1 квітня 2021 року клопотання ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по адміністративній справі №200/11925/20-а задоволено /а.с.101/.

Ухвалою суду від 5 квітня 2021 року визнано явку представника Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в судове засідання обов`язковою. Оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні по справі №200/11925/20-а до 19 квітня 2021 року до 11 год.00 хв., витребувано докази /а.с.109-110/.

8 квітня 2021 року на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по адміністративній справі №200/11925/20-а за позовом ОСОБА_1 до Покровської об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії/а.с.119-121/.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 9 квітня 2021 року клопотання ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по адміністративній справі №200/11925/20-а, задоволено /а.с.123/.

12 квітня 2021 року на адресу суду надійшла витребувана судом інформація від Виконавчого комітету Мирноградської міської ради/а.с.125-126/

13 квітня 2021 року на адресу суду надійшла витребувана судом інформація від Приватного архіву ліквідованих підприємств /а.с.130-131/.

19 квітня 2021 року у судовому засіданні оголошено перерву у зв`язку із неявкою відповідача та не надання документів, витребуваних ухвалою суду, до 26 квітня 2021 року.

19 квітня 2021 року на адресу суду надійшла копія пенсійної справи позивача /а.с.134-174/.

22 квітня 2021 року на адресу суду надійшла заява позивача про розгляд справи без її участі /а.с.177-178/.

26 квітня 2021 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача про розгляд справи без її участі /а.с.179-180/.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року закрито підготовче провадження по справі №200/11925/20-а за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та призначено справу до судового розгляду на 17 травня 2021 року о 16 год.00 хв. /а.с.180-181/.

17 травня 2021 року у судовому засіданні відкладено розгляд справи до 31 травня 2021 року.

21 травня 2021 року на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по адміністративній справі №200/11925/20-а за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії/т.2 а.с.12-13/.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року клопотання ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по адміністративній справі №200/11925/20-а, задоволено /т.2 а.с.15/.

У судове засідання, призначене на 31 травня 2021 року у режимі відеоконференції з`явився позивач, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Позивач, ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) є громадянкою України (паспорт серії НОМЕР_2 виданий 11 жовтня 1997 року Димтровським МВ УМВС України в Донецькій області), зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатна здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (РНОКПП 42169323) орган виконавчої влади, який в даних правовідносинах здійснює повноваження, покладені Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №384/2011 (далі за текстом - Положення №384/2011) та відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Судом встановлено, що з 11.07.2012 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Покровському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України як отримувач пенсії за віком, що підтверджується матеріалами пенсійної справи /т.1 а.с.55-80/.

14 лютого 2017 року, ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за віком, з додаванням стажу 1990-2000 роки /т.1 а.с.69-70/.

Рішенням Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20 лютого 2017 року №149811 відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії по стажу відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки запис про роботу на посаді сторожа з 1.12.1990 по 31.12.2000 у Димитровському ШБУ №1 ДВАТ «Вуглебуд» не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, а саме в графі «4» відсутні відомості про документ, на підставі якого зроблено цей запис. Так як відсутні документи, які підтверджують факт роботи на даному підприємстві, ці періоди роботи не зараховано до страхового стажу. Крім того, згідно запису у графі «3» трудової книжки, звільненням з попереднього місця роботи є 31 березня 1993 року , а період роботи, який згідно заяви позивача потрібно зарахувати до стажу, починається з 15 грудня 1990 року, тому цей факт накладання періодів стажу роботи потребує пояснення/т.1 а.с.16/.

Не погодившись з рішенням відповідача від 20 лютого 2017 року № 149811, позивач звернулась зі зверненням до Пенсійного фонду України.

Листом без дати та номеру, Департамент пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України надіслав за належністю звернення ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області /т.1 а.с.15-18/.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, ОСОБА_1 на її звернення до Офісу Президента України за дорученням Пенсійного фонду України повідомлено про те, що в її трудовій книжці не зазначено номер та дату документу, на підставі якого зроблено записи №12 від 15.12.1990 та №13 від 31.12.2000, що суперечить вимогам п.2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказами Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58. Враховуючи вищевикладене, період роботи з 15.12.1990 по 31.12.2000 на посаді сторожа у Димитровському ШБУ №1 ДВАТ «Вуглебуд» неможливо зарахувати до страхового стажу/т. а.с.19-20/.

Не погодившись з відмовою відповідача зарахувати до страхового стажу період роботи з 15.12.1990 по 31.12.2000 на посаді сторожа у Димитровському ШБУ №1 ДВАТ «Вуглебуд», позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року N 1788-XII; Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року N 1058-IV; Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до цього Закону, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

Стаття 46 Конституції України проголошує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон №1788-XII спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон № 1788-XII гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон №1058) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Стаття 4 Закону №1058-IV зазначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до частини першої Закону №1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 8 Закону №1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положенням частини першої статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частинами першою, другою та четвертою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 43 Закону №1058-IV (чинною на час вчинення спірних правовідносин) визначено, що перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Підставою для не зарахування спірного періоду слугувало те, що запис про роботу на посаді сторожа з 1.12.1990 по 31.12.2000 у Димитровському ШБУ №1 ДВАТ «Вуглебуд» не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, а саме в графі «4» відсутні відомості про документ, на підставі якого зроблено цей запис та запис у графі «3» трудової книжки, звільненням з попереднього місця роботи є 31 березня 1993 року, на що суд зазначає наступне.

В трудовій книжці ОСОБА_1 містяться наступні записи щодо спірного періоду праці:

- 15.12.1990, позивач прийнята сторожем на дільницю ЕМО на підставі трудового договору у Димитровське ШБУ №1 ДВАТ «Вуглебуд»,

- 31.12.2000, позивач звільнена у зв`язку з закінченням строку трудового договору.

Суд зазначає, що сумісництво - це виконання працівником, окрім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві.

У період роботи позивача з 15.12.1990 по 31.12.2000 обчислення страхового стажу здійснювалось на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно зі статтею 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до статті 21 Кодексу законів про працю України працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Постановою Ради Міністрів Української РСР від 22.09.1988 №1111 «Про роботу за сумісництвом» дозволено робітникам і службовцям роботу за сумісництвом на тому ж чи іншому підприємстві /в об`єднанні/, в установі, організації.

Відповідно до п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, робота за сумісництвом, яка оформлена в установленому порядку, в трудовій книжці зазначається окремим порядком. Запис відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом.

В трудовій книжці ОСОБА_1 міститься записи про те, що у період з 11.02.1985 по 31.03.1993 позивач працювала вантажником лісового складу Красноармійського лісового об`єднання.

З матеріалів пенсійної справи позивача встановлено, що період роботи з 15.12.1990 по 31.03.1993, увійшов до розрахунку стажу пенсіонера/т.1 а.с.135/, а саме: вказаний період поглинається періодом роботи за основним місцем роботи у Красноармійському лісовому об`єднанні, оскільки позивач працювала на двох роботах одночасно.

Проте позивач просить фактично «подвоїти» період часу роботи за сумісництвом, додавши його до періоду часу за основним місцем роботи, що не відповідає вимогам положень ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Враховуючи зазначене, суд не вбачає правових підстав для подвійного зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача за сумісництвом у Димитровському ШБУ №1 ДВАТ «Вуглебуд» на посаді сторожа за сумісництвом за період з 15.12.1990 до 31.03.1993.

Щодо неможливості відповідачем зарахувати до страхового стажу спірний період роботи позивача, з огляду на те, що запис про роботу на посаді сторожа у Димитровському ШБУ №1 ДВАТ «Вуглебуд» не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, а саме в графі «4» відсутні відомості про документ, на підставі якого зроблено цей запис, суд зазначає наступне.

Порядок ведення трудових книжок встановлений Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція).

Пунктом 2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції № 58).

Пунктом 2.6 Інструкції передбачено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Згідно з пунктом 2.9 Інструкції виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Пунктом 4.1 Інструкції визначено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Поряд з цим, слід зазначити, що пунктом 18 Порядку № 656 передбачено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Крім того, аналогічні норми містяться і у постанові Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», з якої випливає, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Із аналізу вказаних правових норм слідує, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити позивача права на включення періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, згідно із якою відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а.

Дослідивши надану позивачем копію трудової книжки, вбачається, що вищенаведені записи у трудовій книжці засвідчено відтиском печатки установи, яка діяла в період УРСР, запис внесений без будь-яких виправлень, помарок чи підтирань. Окрім того, у графі «4» вчинено підставу запису «Трудовий договір».

Враховуючи зазначене, суд вважає, що не може слугувати підставою для відмови у перерахунку пенсії те, що запис про роботу на посаді сторожа у Димитровському ШБУ №1 ДВАТ «Вуглебуд» не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.

Окрім того, відповідачем при прийнятті рішення про відмову у перерахунку пенсії взагалі не взято до уваги рішення Димитровського міського суду від 25.05.2001 справа №2-457/2001, за позовом ОСОБА_1 до Димитровського ШБУ №1 ДВАТ «Вуглебуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації.

Зазначеним вище рішенням суду було установлено, що позивач з 15.12.1999 по 31.12.2000 працювала у Димитровському ШБУ №1 ДВАТ «Вуглебуд» сторожем за трудовими договорами.

Враховуючи означене, суд вважає, що відповідачем неправомірно не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 15.12.1999 по 31.12.2000 у Димитровському ШБУ №1 ДВАТ «Вуглебуд».

Водночас, щодо періоду роботи позивача з з 01.04.1993 по 14.12.1999 суд зазначає, що за правилами пункту 4.7 розділу ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

За приписами ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Суд звертає увагу, що саме відповідачу Законом надано право щодо отримання відповідних документів від підприємств, організацій і окремих осіб (у тому числі позивача, але не виключно), видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевірка обґрунтованості їх видачі, достовірності поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню тощо.

Однак, відповідач у своєму рішенні посилався на неможливість зарахування до загального стажу позивача періоду з 15.12.1990 по 31.12.2000 оскільки запис про роботу на посаді сторожа з 15.12.1990 по 31.12.2000 у Димитровському ШБУ №1 ДВАТ «Вуглебуд» не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, а саме в графі «4» відсутні відомості про документ, на підставі якого зроблено цей запис. Так як відсутні документи, які підтверджують факт роботи на даному підприємстві, ці періоди роботи не зараховано до страхового стажу. Крім того, згідно запису у графі «3» трудової книжки, звільненням з попереднього місця роботи є 31 березня 1993 року, а період роботи, який згідно заяви позивача потрібно зарахувати до стажу, починається з 15 грудня 1990 року, тому цей факт накладання періодів стажу роботи потребує пояснення.

Суд зазначає, що пунктом 3 Порядку №637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно до частини 1 статті 7 Закону №1058-V загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, зокрема, за принципом державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом.

За результатами судового розгляду встановлено, що відповідачем не дотримані державні гарантії реалізації позивачем, застрахованою особою, своїх прав, передбачених Законом №1058-V.

Відповідач, встановивши, що в записах у трудовій книжці позивача наявні розбіжності, не надав позивачу допомоги в одержанні відсутніх документів, необхідних для перерахунку пенсії, а лише запропонував позивачу звернутися до «Приватного архіву ліквідованих підприємств» у м. Димитрові.

При цьому, суд звертає увагу відповідача на те, що ухвалою Господарського суду Донецької області за результатами підготовчого засідання від 02.12.2015 за заявою Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області порушено провадження у справі про банкрутство Державного відкритого акціонерного товариства Вуглебуд; введений мораторій на задоволення вимог кредиторів, введена процедура розпорядження майном боржника та розпорядником майна боржника призначений арбітражний керуючий Сиволобов М.М.

Постановою Господарського суду Донецької області від 06.04.2016 боржник визнаний банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура строком на 6 місяців, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Сиволобова М.М.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 18.12.2019 у справі №905/4618/13 відсторонено арбітражного керуючого Сиволобова М.М. від виконання обов`язків ліквідатора Державного відкритого акціонерного товариства "Вуглебуд", ліквідатором Державного відкритого акціонерного товариства "Вуглебуд" призначено арбітражного керуючого Поліщука Андрія Павловича.

Відповідно до стаття 65 Кодексу України з процедур банкрутства, після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються: відомості за результатами інвентаризації майна боржника та перелік ліквідаційної маси; відомості про реалізацію об`єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу; копії документів, що підтверджують відчуження активів боржника під час ліквідаційної процедури (у тому числі протоколи про проведення аукціону, договори купівлі-продажу, акти приймання-передачі майна, акти про придбання майна на аукціоні тощо); реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, що підтверджують погашення вимог кредиторів; довідка архівної установи про прийняття документів, які відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню; для акціонерних товариств - розпорядження про скасування реєстрації випуску акцій, видане Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку; для емітентів боргових цінних паперів - звіт про результати погашення цінних паперів. Про час і місце судового засідання, в якому мають розглядатися звіт і ліквідаційний баланс, господарський суд повідомляє ліквідатора та кредиторів.

Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки кредиторів постановляє ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу. Звіт ліквідатора має бути схвалений комітетом кредиторів, власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) боржника (для державних підприємств або підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків).

Між тим, матеріали справи не містять доказів того, ліквідатором подано до господарського суду звіт з довідкою архівної установи про прийняття документів, які відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню.

При цьому, суд звертає увагу, що документи зберігаються на підприємстві (установі, організації) 75 років. Видача довідок громадянам про стаж роботи та заробітну плату проводиться підприємством. У разі реорганізації - підприємства документи передаються правонаступнику, у разі ліквідації - в трудові або приватні архіви. Якщо підприємство знаходиться у стадії ліквідації видача довідок входить до обов`язків ліквідаційної комісії (ліквідатора).

На виконання ухвали суду від 05.04.2021, Виконавчим комітетом Мирноградської міської ради повідомлено листом від 12.04.2021 №02-49/1473/01 про те, що документи з кадрових питань (особового складу) ШБУ №1 ДВАТ «Вуглебуд» на зберігання до сектору з архівної роботи не надходили, у зв`язку з чим, надати архівну довідку про трудовий стаж ОСОБА_1 за період з 15.12.1990 по 31.12.2000 в ШБУ №1 ДВАТ «Вуглебуд» не має можливості /т.1 а.с.174/.

Приватним архівом ліквідованих підприємств, листом від 13.04.2021 повідомлено суд, що в архівному фонді ШБУ №1 ДВАТ «Красноарміськвуглебуд» відомості про трудовий стаж ОСОБА_1 з 15.12.1990 по 31.12.2000 відсутні /т.1 а.с.130/.

Доказів того, що відповідачем були здійснені запити до ліквідатора ДВАТ «Вуглебуд» щодо підтвердження періоду роботи позивача сторожем на ШБУ №1 ДВАТ «Вуглебуд» за сумісництвом, матеріали справи не містять.

Окрім того, суд звертає увагу відповідача на те, що у разі неможливості одержання таких документів, відповідач мав установити трудовий стаж на підставі показань свідків.

Суд зауважує, що відповідач користуючись наданими широкими межами розсуду та можливістю вибору різними способами та засобами для дотримання своїх зобов`язань, взагалі не врахував ступінь втрати однієї сторони, в даному випадку позивача, його конституційного права на пенсійне забезпечення.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Згідно із частиною 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Згідно з пунктом 10 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (частина 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

В контексті викладеного, суд вважає за необхідне визнати дії відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивачу періоду роботи в Державному відкритому акціонерному товаристві "Вуглебуд" на посаді сторожа дільниці ЕМО з 15.12.1990 по 31.12.2000 та не перерахунку пенсії протиправними та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного.

Згідно з частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, у відповідності до чого підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 454,00 грн. (75%).

Керуючись Конституцією України, положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (вул. Центральна, буд.13, м. Мирноград, 85323, ) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати дії Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в Державному відкритому акціонерному товаристві "Вуглебуд" на посаді сторожа дільниці ЕМО з 15.12.1990 по 31.12.2000 та не перерахунку пенсії протиправними.

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (вул. Центральна, буд.13, м. Мирноград, 85323, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 31 травня 2021 року.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 9 червня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов