Справа № 640/19523/18
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2020-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2020 року м. Київ №640/19523/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

при секретарі судового засідання Розуменко А.Б.,

за участю представників:

позивача - адвоката Романюка С.П.,

відповідача - Павленка С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІСО ТРЕЙД" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 03.08.2018 №, № і №,

в с т а н о в и в:

Підстави позову: - необґрунтованість висновків перевірки щодо відсутності реального характеру господарських взаємовідносин із вказаними в акті контрагентами, які не відповідають наданим до перевірки документам і не підтверджені іншими достатніми доказами; - штраф за порушення законодавства у сфері обігу готівки накладається на підставі закону, яким Указ Президента України від 12.06.1995 №463/95 не є.

Відповідач подав відзив (т. 6 а.с. 95-112), в якому просить відмовити в позові, посилаючись на зміст акта перевірки та її висновки.

Позивач подав відповідь на відзив (т. 6 а.с. 121), в якій зазначив, що відзив дублює висновки акта перевірки, і відповідач не надав доказів на підтвердження своїх тверджень.

Під час розгляду справи представник сторін підтримали свої вимоги і заперечення, наведені у заявах по суті справи.

Сторони подали ряд додаткових письмових пояснень щодо окремих обставин справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідач провів документальну планову виїзну перевірку позивача за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, оформлену актом від 13.07.2018 №689/26-15-14-04-04/38604835.

Перевіркою встановлено придбання товарів, робіт (послуг) у ТОВ "Технобренд Груп", ТОВ "Будальтернатива", ТОВ Торговий Дім "Астартак Трейд", ПП "Аміко Сістем", ТОВ "Молла", ФОП ОСОБА_1 , ТОВ "Промат Україна", ТОВ "Торгово-Виробнича Компанія "Цементний Альянс", ТОВ "Захистбуд", які згідно з поясненнями позивача використовувались на об`єктах будівництва: АДРЕСА_5 ТРЦ "Лавина" (ТОВ "Мегалайн Глобал Юкрейн"); м. Київ, вул. Первомайського, 8 (ТОВ "Комплектбілдінг").

За наслідками перевірки відповідач дійшов висновку, що встановлені нею обставини вказують на те, що взаємовідносини між позивачем і вищевказаними контрагентами не мали реального характеру та не супроводжувались дійсним рухом активів, а були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди у вигляді зменшення бази оподаткування та, як результат, зменшення суми податків. Згідно з актом позивач завищив собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) на 22595919 грн. і податковий кредит з ПДВ - на 4371556 грн.

Перевіркою встановлено не оприбуткування 24.07.2017 готівки у сумі 24788,94 грн.

Згідно з актом перевіркою встановлено порушення:

- п. 41.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України і заниження податку на прибуток на 4067265 грн., у т.ч. за 2015р. - 252221 грн., за 2016р. - 3185138 грн., за 2017р. - 629906 грн.;

- п. 44.1 ст. 44, п.п. 198.1, 198.6 ст. 198 ПК України і заниження ПДВ на 4371556 грн.;

- п. 2.6, п. 6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637.

На підставі акта перевірки ГУ ДФС у м. Києві винесено податкові повідомлення-рішення від 03.08.2018:

- №, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з ПДВ на 5464445 грн. (у т.ч.: 4371556 грн. - податкове зобов`язання, 1092889 грн. - штрафні санкції);

- №, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на прибуток на 5021026 грн. (у т.ч.: 4067265 грн. - податкове зобов`язання, 953761 грн. - штрафні санкції);

- №, яким на позивача накладено штраф за порушення законодавства щодо обігу готівки у розмірі 123944,70 грн.

Спірні правовідносини виникли у сфері справляння податків і зборів та стосуються правомірності податкових повідомлень-рішень.

Розглядаючи вимоги про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 03.08.2018 № і №, суд зважає на таке.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України (у редакції, чинній до 31.12.2016) було визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Підпунктом 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України (у редакції, чинній з 01.01.2017) було визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з пп. а) п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у т.ч. в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із ст.ст. 3, 9 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством та на даних якого ґрунтується податкова звітність. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, визнання витрат, які враховують для визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, і визначення податкового кредиту з ПДВ обумовлено придбанням платником товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та здійснюється на підставі належно оформлених первинних документів і податкових накладних.

При вирішенні справи судом враховується усталена судова практика:

- вчинення платником податків певних господарських операцій і правомірність подальшого відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку встановлюється на підставі вивчення і дослідження судом первинних документів такого платника податків;

- факт наявності у позивача податкових, чи-то видаткових накладних, інших документів з посиланням на поставку товарів (послуг), виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.

- документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо;

- сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце;

- презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно і об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом;

- надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі і є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом;

- про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами аргументи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або об`єму матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібні здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій із товаром, який не вироблявся або не міг бути вироблений в об`ємі, вказаному платником податків у документах обліку; відсутність первинних документів обліку.

Перевіркою встановлено і визнається позивачем, що останній відобразив у податковому обліку господарські взаємовідносини із придбання товарів і робіт (послуг) у ТОВ "Технобренд Груп", ТОВ "Будальтернатива", ТОВ Торговий Дім "Астартак Трейд", ПП "Аміко Сістем", ТОВ "Мола", ФОП ОСОБА_1 , ТОВ "Промат Україна", ТОВ "Торгово-Виробнича Компанія "Цементний Альянс", ТОВ "Захистбуд".

1) Перевіркою встановлено, що по взаємовідносинам з ТОВ "Технобренд Груп" позивач відніс до витрат 833432,50 грн. і до податкового кредиту з ПДВ 166686,50 грн.

В акті вірно зазначено і підтверджується копіями укладеного з ТОВ "Технобренд Груп" договору №10 від 09.01.2017 (т. 4 а.с. 223-226), акта приймання виконаних будівельних робіт від 31.01.2017 (форми №КБ-2в) (т. 4 а.с. 234-238) придбання робіт по вогнезахисту металевих конструкцій з порогом вогнестійкості 150 хвилин на об`єкті ТРЦ "Лавина" (АДРЕСА_5) вартістю 1000119 грн. (у т.ч. ПДВ - 166686,50 грн.).

Постачальником виписано на користь позивача податкову накладну від 31.01.2017 №58 (т. 5 а.с. 25).

В акті вірно зазначено і підтверджується копіями банківських виписок (т. 4 а.с. 239-250), що позивач перерахував на користь ТОВ "Технобренд Груп" 230000 грн. Також в акті вірно зазначено і підтверджується копіями договору про відступлення права вимоги №03/07-17 від 03.07.2017, укладеного між позивачем (Боржник), ТОВ "Технобренд Груп" (Первісний кредитор) і ТОВ "Фірма Бартекс" (Новий кредитор), і акта приймання-передачі документів від 03.07.2017 (т. 5 а.с. 1-3), банківських виписок (т. 5 а.с. 4-23), що позивач перерахував на користь Нового кредитора 770119 грн. В акті вірно зазначено і підтверджується копією картки рахунку НОМЕР_1 (т. 5 а.с. 24), що станом на 31.03.2018 дебіторська/кредиторська заборгованість перед ТОВ "Технобренд Груп" відсутня.

Щодо підготовки документів по даному контрагенту-постачальнику відповідачем надано позивачу запити, отримані згідно з розпискою головного бухгалтера 03.07.2018, 06.07.2018 (т. 7 а.с. 35, 36, 39).

Позивач не надав до перевірки договір з ТОВ "Технобренд Груп", рахунки-фактури, видаткові накладні, акти виконаних робіт на отримання товарів (робіт, послуг), платіжні доручення, виписки банку, про що відповідачем складено акт від 06.07.2018 №1113/26-15-14-04-04 (т. 6 а.с. 114).

Цей акт від 06.07.2018 №1113/26-15-14-04-04 про ненадання документів не відповідає дійсності і спростовується змістом акта перевірки (с.с. 6-8), де зазначено про надання до перевірки договору, банківських виписок, актів виконаних робіт, картку рахунку 3771 по взаємовідносинах з ТОВ "Технобренд Груп" та документів щодо переуступки права вимоги, зміст яких відображено в акті.

Також позивач надав пояснення №1 на запит від 06.07.2018, в яких зазначив, що у січні 2017р. укладено договір з ТОВ "ТРЦ "Лавина" на виконання будівельних та інших супутніх робіт за адресою: АДРЕСА_5, для чого позивач взяв на субпідряд ТОВ "Технобренд Груп". Замовник вчасно не розрахувався, тому позивач затримав платежі на ТОВ "Технобренд Груп" внаслідок чого, для остаточного розрахунку, позивач був змушений підписати договір переуступки з ТОВ "Фірма Бартекс" (т. 6 а.с. 118).

Відповідач зазначив в акті про те, що перевіркою встановлено відсутність реального здійснення господарських операцій, з огляду на:

- податкову інформацію щодо ТОВ "Технобренд Груп": - зареєстровано 27.10.2016, платником ПДВ - з 01.12.2016; - стан "0" - основний платник; - основний вид діяльності - будівництво житлових і нежитлових будівель; - остання звітність з ПДВ подана за січень 2018р.; - відсутні дані щодо наявності працюючих, основних засобів на підприємстві; - декларації з податку на прибуток та фінансова звітність не подані;

- податкову інформацію щодо ТОВ "Фірма Бартекс" і наявність у Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі - ЄДРСР):

- вироку Печерського районного суду м. Києва від 18.02.2018 №757/243/18-к, згідно з яким затверджено угоду від 29.12.2017 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_2 про визнання винуватості і визнання останнього винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 209 КК України;

- ухвали Печерського районного суду м. Києва від 17.04.2018 №757/17181/18-к, в тексті якої зазначено про наявність кримінального провадження №0003092 від 28.09.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України, і про те, що у клопотанні прокурор вказує, що 29.03.2017 близько 09 год. 30 хв., ОСОБА_2 перебуваючи неподалік від станції метро "Палац Україна" в м. Києві, придбала суб`єкт підприємницької діяльності (юридичну особу), а саме: ...ТОВ "Технобренд Груп", ТОВ "Фірма Барекс"... .

Суд вважає висновок відповідача про завищення витрат і податкового кредиту з ПДВ необґрунтованим, зважаючи на відсутність фактичних даних, які б свідчить про об`єктивну неможливість виконання ТОВ "Технобренд Груп" робіт на користь позивача у січні 2017р., тому відповідач не спростував дійсність і достовірність поданих позивачем доказів.

Так, негативна податкова інформація щодо ТОВ "Технобренд Груп", зокрема відсутність у контролюючого органу відомостей щодо основних засобів чи неподання цим платником податкової (фінансової) звітності не стосується періоду виконання робіт.

Податкова інформація щодо ТОВ "Фірма Бартекс" не має значення для вирішення справи, оскільки даний суб`єкт робіт не виконував робіт, а лише набув право вимоги на кошти на підставі відповідного договору.

Посилання в акті на вирок Печерського районного суду м. Києва від 18.02.2018 №757/243/18-к, електронний примірник якого суд дослідив у ЄДРСР (реєстраційний №72241712), суд відхиляє, оскільки особа, стосовно якої його ухвалено, - ОСОБА_2 , не має відношення до позивача та/або ТОВ "Технобренд Груп"; обставини вчиненого кримі-нального діяння мали місце у лютому 2017р. і пізніше, що не стосується періоду виконання ТОВ "Технобренд Груп" робіт на користь позивача (січень 2017р.); вирок не містить інших фактичних даних, які б стосувались взаємовідносин між позивачем і ТОВ "Технобренд Груп".

З цих же мотивів суд відхиляє посилання в акті на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16.04.2018 №757/17181/18-к, електронний примірник якої суд дослідив через ЄДРСР (реєстраційний №73405282), оскільки зазначені у ній обставини не стосуються взаємовідносин між позивачем і ТОВ "Технобренд Груп" у січні 2017р. та/або їх посадових осіб.

Крім того, відповідач в акті перекручує дійсний зміст цієї ухвали, яка не містить тексту про придбання ОСОБОЮ_2 ТОВ "Технобренд Груп" і ТОВ "Фірма Барекс".

Інших аргументованих доводів і доказів, які б доводили відсутність реального характеру господарських операцій між позивачем і названим контрагентом, відповідач не надав, правомірність формування витрат і податкового кредиту - не спростував.

Суд не бере до уваги запис в акті перевірки на с. 42 щодо наявності у Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної ТОВ "Технобренд Груп" від 09.02.2017 №1 на суму 1000000 грн. (у т.ч. ПДВ - 166666,70 грн.), оскільки, як зазначено на с. 43 цього акта і в поясненнях головного бухгалтера ТОВ "ТІСО ТРЕЙД" (т. 6 а.с. 118), дана податкова накладна не включена позивачем до складу податкового кредиту з ПДВ за період, що перевірявся, тому не вплинула на правильність податкового обліку.

Суд вважає помилковим запис в акті перевірки на с. 42 щодо подвійного включення позивачем до податкового кредиту з ПДВ за лютий 2017р. податкової накладної ТОВ "Технобренд Груп" від 31.01.2017 №58 на суму ПДВ у розмірі 166686,50 грн., оскільки, як вбачається уточнених розрахунків податкових зобов`язань з ПДВ за лютий 2017р., поданих позивачем 21.03.2017 і 24.03.2017 (т. 7 а.с. 50-53), податковий кредит збільшено на 166686,50 грн. (рядок 10.1) згідно з уточнюючим розрахунком від 21.03.2017 один раз, а в наступному уточнюючому розрахунку від 24.03.2017 показники рядка 10.1 залишились незмінними, а зміни внесені до інших показників (рядки 16 і 16.1).

Підсумовуючи викладене, суд зазначає про недоведеність відповідачем заниження позивачем податкових зобов`язань з податку на прибуток і ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "Технобренд Груп", тому спірне нарахування у цій частині є безпідставним.

2) Перевіркою встановлено, що по взаємовідносинам з ТОВ "Будальтернатива" (нова назва ТОВ "Лізаторбуд") позивач відніс до витрат 1403387,50 грн. і до податкового кредиту з ПДВ 280677,50 грн.

В акті вірно зазначено і підтверджується копіями укладеного з ТОВ "Будальтернатива" договору №15/02-16 від 15.02.2016 і додатку №1 до нього (т. 5 а.с. 68-71), довідок про вартість виконаних будівельних робіт і витрат за липень і листопад 2016р. (ф. КБ-3) (т. 5 а.с. 76, 83), актів №1 і №2 приймання виконаних будівельних робіт за липень і листопад 2016р. (ф. КБ-2в) (т. 5 а.с. 77-79, 84-87) придбання позивачем робіт по улаштуванню вогнезахисту протипо-жежних стін та евакокоридорів 100м2 вартістю 1684065 грн. (у т.ч. ПДВ - 280677,50 грн.).

Постачальником виписано на користь позивача податкові накладні від 29.03.2016 №296, від 13.04.2016 №131, від 14.04.2016 №140 (т. 5 а.с. 98, 100, 102) на загальну суму поставки по факту перерахування позивачем коштів, що підтверджується копіями виписок по рахунку позивача за 29.03.2016, 13.04.2016 і 14.04.2016 (т. 5 а.с. 90-96).

Відповідач зазначив в акті (с. 11), що акти належним чином підписані та відповідають умовам договору.

На запит відповідача від 06.07.2018 (т. 7 а.с. 39) позивач надав пояснення №1, в яких зазначив, що цей контрагент-постачальник працював на субпідряді на об`єкті за адресою: м.Київ, вул. Берковецька, 6, ТРЦ "Лавина" (т. 6 а.с. 118).

Відповідач зазначив в акті про те, що перевіркою встановлено відсутність реального здійснення господарських операцій, з огляду на податкову інформацію щодо ТОВ "Будальтернатива": - перебуває на обліку у Кропивницька ОДПІ ГУ ДФС І у Кіровоградській області; зареєстровано 07.02.2005, платником ПДВ - з 05.02.2005; - стан "0" - основний платник; - основний вид діяльності - оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; свідоцтво з ПДВ - анульовано 04.04.2018 (ненадання декларацій протягом року); основні засоби відсутні; остання звітність з ПДВ подана за червень 2017р., декларації з ПДВ за 2017р. подані з нульовими показниками; кількість працюючих 4 чоловіка, основні засоби відсутні.

Також відповідач навів витяг з ухвали Печерського районного суду м. Києва від 13.07.2016 №757/25865/16-к, в тексті якої зазначено про наявність кримінального провадження №0000493 від 17.02.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209 КК України, і про те, що у клопотанні про накладення арешту на кошти ряду суб`єктів господарювання (у т.ч. ТОВ "Будальтернатива") прокурор вказує про достатність підстав вважати, що грошові кошти, які знаходяться на рахунках цих суб`єктів господарювання (у т.ч. ТОВ "Будальтернатива"), є предметом та доказом злочинів.

Суд вважає висновок відповідача про завищення витрат і податкового кредиту з ПДВ необґрунтованим, зважаючи на відсутність фактичних даних, які б свідчить про об`єктивну неможливість виконання ТОВ "Будальтернатива" робіт на користь позивача у липні, листопаді 2016р., тому відповідач не спростував дійсність і достовірність поданих позивачем доказів.

Так, негативна податкова інформація щодо ТОВ "Будальтернатива", зокрема відсутність у контролюючого органу відомостей щодо основних засобів чи неподання цим платником податкової (фінансової) звітності не стосується періодів виконання робіт.

Посилання в акті на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13.07.2016 №757/25865/16-к щодо накладення арешту на кошти суд відхиляє, оскільки зазначені у ній обставини не стосуються взаємовідносин між позивачем і ТОВ "Будальтернатива".

Інших аргументованих доводів і доказів, які б доводили відсутність реального характеру господарських операцій між позивачем і названим контрагентом, відповідач не надав, правомірність формування витрат і податкового кредиту - не спростував.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає про недоведеність відповідачем заниження позивачем податкових зобов`язань з податку на прибуток і ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "Будальтернатива", тому спірне нарахування у цій частині є безпідставним.

3) Перевіркою встановлено, що по взаємовідносинам з ТОВ "Торговий Дім "Астартак Трейд" позивач відніс до витрат 18783,33 грн. і до податкового кредиту з ПДВ 3756,67 грн.

В акті вірно зазначено і підтверджується копіями акта наданих послуг №У01409 від 11.12.2015 (т. 4 а.с. 25) придбання позивачем робіт із збірки турнікету T1.2.BYO.HP.S вартістю 22540 грн. (у т.ч. ПДВ - 3756,67 грн.).

Постачальником виписано на користь позивача податкову накладну від 11.12.2015 №58 на вартість робіт (т. 4 а.с. 29). Згідно виписки по рахунку позивача за 04.12.2015 позивач здійснив оплату (т. 4 а.с. 26-28)

Щодо підготовки документів по даному контрагенту-постачальнику відповідачем надано позивачу запит, отриманий згідно з розпискою головного бухгалтера 03.07.2018 (т. 7 а.с. 35, 36).

Позивач не надав до перевірки договір з ТОВ "Торговий Дім "Астартак Трейд", рахунки-фактури, інформацію стосовно того, на якому об`єкті було здійснено послугу по збірці турнікету, про що відповідачем складено акт від 06.07.2018 №1113/26-15-14-04-04 (т. 6 а.с. 114).

Відповідач зазначив в акті про те, що перевіркою встановлено відсутність реального здійснення господарських операцій, з огляду на податкову інформацію щодо ТОВ "Торговий Дім "Астартак Трейд": - перебуває на обліку у Києво-Святошинській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області; зареєстровано 29.09.2015, платником ПДВ - з 19.10.2015; - стан "0" - основний платник; - основний вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля; свідоцтво з ПДВ - анульовано 21.02.2018 (ненадання декларацій протягом року); остання звітність з ПДВ подана за лютий 2016р.; кількість працюючих 1 особа; відсутні дані щодо наявності основних засобів.

Також відповідач навів витяг з ухвали Київського районного суду м. Харкова від 17.06.2017 №640/5690/16-к, в тексті якої зазначено про наявність кримінального провадження №0000201 від 03.02.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 191 КК України, і про те, що досудовим розслідуванням встановлено створення невстановленими особами ТОВ "Астартак Трейд" () без мети здійснення реальної господарської діяльності.

Суд вважає висновок відповідача про завищення витрат і податкового кредиту з ПДВ обґрунтованим, зважаючи на те, що акт наданих послуг №У01409 від 11.12.2015 не містить відомостей про об`єкт чи про замовника позивача, де здійснювались роботи із збірки турнікету, а інших документів, які б містили такі відомості та підтверджували використання позивачем цих робіт у власній господарській діяльності, до перевірки і до суду не надано.

У зв`язку з цим суд вважає неправомірним збільшення позивачем витрат і податкового кредиту з ПДВ по операціям, не пов`язаним з веденням позивачем господарської діяльності.

Водночас, посилання відповідача на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 17.06.2017 №640/5690/16-к суд відхиляє, оскільки дане рішення стосується іншого суб`єкта господарювання - ТОВ "Астартак Трейд" (), а не безпосереднього контрагента позивача - ТОВ "Торговий Дім "Астартак Трейд" ().

Підсумовуючи викладене, суд зазначає про доведеність відповідачем заниження позивачем податкових зобов`язань з податку на прибуток і ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "Торговий Дім "Астартак Трейд", тому спірне нарахування у цій частині є обґрунтованим.

4) Перевіркою встановлено, що по взаємовідносинам з ПП "Аміко Систем" позивач відніс до витрат 89882,02 грн. і до податкового кредиту з ПДВ 17976,42 грн.

В акті вірно зазначено і підтверджується копіями видаткових накладних від 03.03.2016 №16, від 03.03.2016 №17, від 03.03.2016 №18 і від 12.09.2016 №67 та виписок по рахунку (т. 3 а.с. 119, 125, 128, 134) придбання позивачем дверей і турнікету вартістю 39637 грн. (у т.ч. ПДВ - 6606,17 грн.).

В акті вірно зазначено і підтверджується копіями актів виконаних робіт від 14.02.2017, від 23.02.2017 і від 28.12.2017 (т. 3 а.с. 137, 146, 151) придбання позивачем робіт з монтажу і пусконаладки турнікетів з огородженнями і повнозростового турнікету вартістю 61821,44 грн. (у т.ч. ПДВ - 10303,58 грн.).

Щодо придбання цих робіт, то, як зазначено в акті (с. 14), позивач не надав до перевірки документи про оплату робіт, а також акт на суму 6400 грн. (у т.ч. ПДВ - 1066,67 грн.).

Постачальником виписано на користь позивача податкові накладні на загальну суму ПДВ 17976,42 грн., перелік яких наведено на с.с. 47, 48 акта.

Відповідач зазначив в акті про те, що перевіркою встановлено відсутність реального здійснення господарських операцій, з огляду на наступне.

Щодо підготовки документів по даному контрагенту-постачальнику відповідачем надано позивачу запит, отриманий згідно з розпискою головного бухгалтера 03.07.2018 (т. 7 а.с. 35, 36).

Позивач не надав до перевірки договір з ПП "Аміко Сістем", картку рахунку НОМЕР_1 по цьому контрагенту, не надав актів в повному обсязі, в актах не зазначив, на якому об`єкті здійснено монтаж та пусконаладку турнікетів, не надав товарно-транспортних накладних на транспортування дверей та турнікету, журналу обліку оприбуткованих товарів на склад, прибуткових накладних, накладних-вимог або інших документів, які підтверджують вибуття товарів, про що відповідачем складено акт від 06.07.2018 №1113/26-15-14-04-04 (т. 6 а.с. 114).

Також відповідач врахував податкову інформацію щодо ПП "Аміко Сістем": - перебуває на обліку у ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві; зареєстровано 21.08.2010, платником ПДВ - з 06.12.2010; - стан "0" - основний платник; - основний вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля.

Крім цього, відповідач навів витяг з ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 21.12.2017 №754/15729/17, в тексті якої зазначено про наявність кримінального провадження №0000052 від 18.02.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 205, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 212 КК України, і про те, що в клопотанні слідчого вказується про використання невстановленими особами реквізитів ПП "Аміко Сістем" в період з липня по листопад 2015р. і пособництво в ухиленні від сплати ПДВ на загальну суму 1890894 грн. службовими особами ТОВ "КЕЙ ФУД" і ТОВ "УКРФЕНІКС" та ін.

До суду позивач надав копію акта від 31.08.2016 на суму 6400 грн. (у т.ч. ПДВ - 1066,67 грн.) і банківську виписку від 23.08.2016 про оплату робіт на вказану суму (т. 3 а.с. 131, 132).

Також на пропозицію суду позивач надав письмові пояснення (т. 7 а.с. 119, 120) і докази щодо реалізації турнікетів покупцям, монтаж і пусконаладку яких, як стверджує позивач, виконувало ПП "Аміко Сістем", а саме:

- по акту від 14.02.2016 на суму 28571,44 грн. - монтаж і пусконаладка турнікетів T1.1.BYO.HP.Р, реалізованих позивачем на користь ТОВ "Ромсат Інтегрейтед" (т. 9 а.с. 96-99);

- по акту від 31.08.2016 на суму 6400 грн. - монтаж турнікета Sesame, реалізованого позивачем на користь Управління державної охорони України (т. 9 а.с. 91-94);

- по акту від 28.12.2016 (позивач помилково зазначив 31.08.2016) на суму 16000 грн. - монтаж і пусконаладка повнозростового турнікету, реалізованого позивачем на користь ВЧ А1225 (т. 9 а.с. 101-103);

- по акту від 23.02.2017 на суму 17250 грн. - монтаж і пусконаладка турнікетів JETRAN-1 та JETRAN-2, реалізованих позивачем на користь ТОВ "Опта-Форт" (т. 9 а.с. 105).

Суд вважає висновок відповідача про завищення витрат і податкового кредиту з ПДВ обґрунтованим, зважаючи на таке.

До перевірки і до суду позивач не надав пояснень і доказів використання у власній господарській діяльності товарів, зазначених у видаткових накладних ПП "Аміко Сістем", та інших доказів, які б підтверджували фактичний рух цих активів (прибуття/вибуття).

Акти здачі-прийняття робіт, складені між позивачем і ПП "Аміко Сістем", не містять відомостей про найменування турнікету або про об`єкт чи про замовника позивача, тому є неналежними доказами на підтвердження виконання контрагентом робіт саме на користь тих покупців позивача, які ним зазначені у поясненнях.

При цьому пояснення позивача не відповідають наданим ним же доказам, а саме:

- акт здачі-прийняття робіт між позивачем і ПП "Амік Сістем" на суму 28571,44 грн. складено 14.02.2017, водночас турнікети T1.1.BYO.HP.Р реалізовані позивачем на користь ТОВ "Ромсат Інтегрейтед" пізніше - 01.03.2017 згідно з видатковими накладними від 01.03.2017 №157 і №158 (т. 9 а.с. 96-99), що спростовує можливість їх монтажу і пусконаладки 14.02.2017;

- акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017р. від 15.12.2017 (форми КБ-2в), підписаний Замовником (командиром ВЧ А1225) і Підрядником (позивач) (т. 9 а.с. 101-103), не містить відомостей про Субпідрядника та виконання ним робіт вартістю 13333,33 грн.; крім того, дати актів не співпадають.

У зв`язку з цим суд вважає неправомірним збільшення позивачем витрат і податкового кредиту з ПДВ по операціям, не пов`язаним з веденням позивачем господарської діяльності.

Водночас посилання в акті на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 21.12.2017 №754/15729/17 суд відхиляє, оскільки зазначені у ній обставини не стосуються взаємовідносин між позивачем і ПП "Аміко Сістем" .

Підсумовуючи викладене, суд зазначає про доведеність відповідачем заниження позивачем податкових зобов`язань з податку на прибуток і ПДВ по взаємовідносинам з ПП "Аміко Сістем", тому спірне грошове нарахування у цій частині є обґрунтованим.

5) Перевіркою встановлено, що по взаємовідносинам з ТОВ "Молла" позивач відніс до витрат 227956,90 грн. і до податкового кредиту з ПДВ 45591,40 грн.

В акті вірно зазначено і підтверджується копіями актів здачі-прийняття робіт (т. 5 а.с. 27, 30, 36, 38, 41, 43) придбання робіт з монтажу і пусконаладки турнікетів та болардів вартістю 273548,30 грн. (у т.ч. ПДВ - 45591,40 грн.). При цьому судом встановлено, що на с. 16 акта відповідач допустив помилку у сумі ПДВ і невірно зазначив загальну суму ПДВ у розмірі 77991,38 грн.

До перевірки надано виписки по рахунку і податкові накладні на загальну суму 293678 грн. (у т.ч. ПДВ - 48946,34 грн.), перелік яких наведених на с.с. 16, 49 акта.

Перевіркою встановлено наявність у позивача станом на 31.03.2018 дебіторської заборгованості у сумі 20130 грн. До суду позивач надав копію акта від 04.06.2018 на суму 20130 грн. (т. 5 а.с. 45), що не впливає на вирішення справи, оскільки вказана сума не враховувалась при здійсненні спірного грошового нарахування.

Відповідач зазначив в акті про те, що перевіркою встановлено відсутність реального здійснення господарських операцій, з огляду на наступне.

Щодо підготовки документів по даному контрагенту-постачальнику відповідачем надано позивачу запит, отриманий згідно з розпискою головного бухгалтера 03.07.2018 (т. 7 а.с. 35, 36).

Позивач не надав до перевірки договір з ТОВ "Молла", картку рахунку НОМЕР_1 по цьому контрагенту, в актах не зазначено, на якому об`єкті здійснено монтаж та пусконалагоджувальні роботи, що не дає можливість визначити чи були оплачені замовником позивача вартість послуг, отриманих від ТОВ "Молла", про що відповідачем складено акт від 06.07.2018 №1113/26-15-14-04-04 (т. 6 а.с. 114).

Також відповідач врахував податкову інформацію щодо ТОВ "Молла": - перебуває на обліку у ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві; зареєстровано 21.08.2010, платником ПДВ - з 06.12.2010; - стан "0" - основний платник; - основний вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля.

Крім цього, відповідач навів витяг з ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 21.12.2017 №754/15729/17, в тексті якої зазначено про наявність кримінального провадження №0000052 від 18.02.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 205, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 212 КК України, і про те, що в клопотанні слідчого вказується про використання невстановленими особами реквізитів ТОВ "Молла" в період з липня по листопад 2015р. і пособництво в ухиленні від сплати ПДВ на загальну суму 1890894 грн. службовими особами ТОВ "КЕЙ ФУД" і ТОВ "УКРФЕНІКС" та ін.

На пропозицію суду позивач надав письмові пояснення (т. 7 а.с. 118, 119) і докази щодо реалізації турнікетів покупцям, монтаж і пусконаладку яких, як стверджує позивач, виконувало ТОВ "Молла", а саме:

- по акту від 04.01.2017 на суму 3000 грн. - монтаж і пусконаладка турнікетів Centurion U, реалізованих позивачем на користь ТОВ "СВБ "Центуріон" (т. 9 а.с. 59, 60);

- по акту від 28.04.2017 на суму 21600 грн. - монтаж турнікетів Star TS, реалізованих позивачем на користь ПрАТ "Трускавецькурорт" (т. 9 а.с. 62);

- по акту від 16.10.2016 на суму 75000,24 грн. - монтаж і пусконаладка турнікетів Sweeper-1 та Sweeper-2, реалізованих позивачем на користь ПрАТ "Енергетик" (т. 9 а.с. 64, 65);

- по акту від 16.10.2016 на суму 75000,24 грн. - монтаж і пусконаладка турнікетів Sweeper-1 та Sweeper-2, реалізованих позивачем на користь ТОВ "ДК "Фундамент" (т. 9 а.с. 66-70);

- по акту від 09.10.2016 на суму 103800 грн. - пусконаладка болардів, встановлених позивачем на користь ТОВ "Мега-Капітал" (т. 9 а.с. 72-81, 85);

- по акту від 28.12.2017 на суму 20000,02 грн. - монтаж і пусконаладка турнікетів, реалізованих позивачем на користь ТОВ "Епіцентр-К" (т. 9 а.с. 86);

- по акту від 29.12.2017 на суму 50148 грн. - монтаж і пусконаладка турнікету Galaxy, реалізованого позивачем на користь ТОВ Ресттек" (т. 9 а.с. 86).

Суд вважає висновок відповідача про завищення витрат і податкового кредиту з ПДВ частково обґрунтованим, зважаючи на таке.

Акти здачі-прийняття робіт, складені між позивачем і ТОВ "Молла", не містять відомостей про найменування турнікетів, болардів або про об`єкт чи про замовника позивача, тому є неналежними доказами на підтвердження виконання контрагентом робіт саме на користь тих покупців позивача, які ним зазначені у поясненнях.

При цьому пояснення позивача не відповідають наданим ним же доказам, а саме:

- акт здачі-прийняття робіт між позивачем і ТОВ "Молла" на суму 3000 грн. складено 04.01.2017, водночас турнікети Centurion U реалізовано позивачем на користь ТОВ "СВБ "Центруіон" пізніше - 10.01.2017 згідно з видатковою накладною від 10.01.2017 №8 (т. 9 а.с. 59), що спростовує можливість їх монтажу і пусконаладки 04.01.2017;

- акт приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2017р. від 31.10.2017 (форми КБ-2в), підписаний Замовником (ТОВ "ДК "Фундамент") і Підрядником (позивач) (т. 9 а.с. 66-70), не містить відомостей про Субпідрядника та виконання ним робіт вартістю 75000,24 грн.

У зв`язку з цим суд вважає неправомірним збільшення позивачем витрат і податкового кредиту з ПДВ по операціям, не пов`язаним з веденням позивачем господарської діяльності.

Водночас посилання в акті на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 21.12.2017 №754/15729/17 суд відхиляє, оскільки зазначені у ній обставини не стосуються взаємовідносин між позивачем і ТОВ "Молла".

Підсумовуючи викладене, суд зазначає про доведеність відповідачем заниження позивачем податкових зобов`язань з податку на прибуток і ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "Молла", тому спірне грошове нарахування у цій частині є обґрунтованим.

6) Перевіркою встановлено, що по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_1 позивач відніс до витрат 924146,07 грн. і до податкового кредиту з ПДВ 184829,22 грн.

В акті зазначено (с.с. 17-20), що до перевірки надано акти надання послуг з автовишки (22м) у кількості 3757 год. на загальну вартість 1033625 грн. (у т.ч. ПДВ - 172270,90 грн.).

В акті зазначено, що до перевірки позивач не в повному обсязі надав акти, адже, як встановлено перевіркою (с. 20, 50-52), ФОП ОСОБА_1 виписав на користь позивача податкові накладні на загальну вартість послуг 1108975 грн. (у т.ч. ПДВ - 184829,20 грн.), сума ПДВ по яким включена позивачем до податкового кредиту. Також в акті зазначено про оплату позивачем на користь контрагента 1141975 грн. та відсутність станом на 31.03.2018 дебіторської/кредиторської заборгованості.

В акті зазначено, що позивач не надав до перевірки договір з ФОП ОСОБА_1 , банківські виписки, рахунки-фактури, про що відповідачем складено акт від 06.07.2018 №1113/26-15-14-04-04 (т. 6 а.с. 114).

Відповідач зазначив в акті про те, що перевіркою встановлено відсутність реального здійснення господарських операцій, з огляду на наступне.

Відповідно до ІС "Податковий блок" відсутня інформація щодо наявності у ФОП ОСОБА_1 основних засобів; за квітень-липень 2016р. у ФОП ОСОБА_1 зареєстровано кількість працюючих 1 чоловік, за цивільно-правовими договорами 0 чоловік; згідно з актами надавались послуги автовишки (22м) протягом однієї доби в межах від 3 до 120 год., а одна доба має 24 год.; згідно з Єдиним реєстром податкових накладних за квітень-липень 2016р. встановлено реєстрацію ТОВ "В-І-С" податкових накладних на користь ФОП ОСОБА_1 по послугам оренди авто вежі 22м на загальну кількість 757,2 год., перелік яких наведено на с. 21 акта.

Враховуючи вищезазначену інформацію перевіркою встановлено отримання ФОП ОСОБА_1 послуг оренди автовежі 22м від ТОВ "В-І-С" у кількості 757,2 год. на загальну вартість 189500 грн. (з ПДВ).

Відповідач дійшов висновку про завищення в наданих до перевірки актах позивача послуг автовишки на 3000 год. (3757 - 757).

Також відповідач врахував податкову інформацію щодо ФОП ОСОБА_1 : - перебуває на обліку у ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві; зареєстровано 09.10.2012, платником ПДВ - з 01.04.2013; - стан "11" - припинено, але не знято з обліку; - основний вид діяльності - вантажний автомобільний транспорт; свідоцтво платника ПДВ анульовано 06.11.2017 (ліквідація за власним бажанням); остання звітність подана за листопад 2017р.; кількість працюючих 1 чоловік, основні засоби - інформація відсутня.

Суд вважає висновок відповідача про завищення витрат і податкового кредиту з ПДВ частково обґрунтованим, зважаючи на таке.

Відсутність у ФОП ОСОБА_1 впродовж квітня-липня 2016р. основних засобів і працівників вказує на неможливість самостійного надання ним послуг з автовишки (22м).

Водночас, придбання ФОП ОСОБА_1 впродовж вказаних періодів послуг з оренди авто вежі ( 22м ) у стороннього постачальника (ТОВ "В-І-С") у кількості 757,2 год. вказує на можливість надання цих послуг позивачу у зазначеному обсязі.

Зосереджуючись на формальній наявності актів і сплату коштів на користь контрагента, позивач не спростував встановлених перевіркою обставин. При цьому, використана відповідачем податкова інформація є офіційною, достовірність якої не була спростована позивачем під час розгляду справи і не викликає у суду сумнівів.

На переконання суду, вказані відповідачем обставини є суттєвими та у своїй сукупності і взаємозв`язку є достатніми для висновку про відсутність реальності господарських операцій в обсязі 3000 год. між позивачем і названим контрагентом, що, у свою чергу, спростовує правомірність податкової вигоди позивача у вигляді зменшення бази оподаткування шляхом збільшення витрат і податкового кредиту з ПДВ, тому у цій частині спірне грошове нарахування є обґрунтованим.

Водночас, висновок відповідача про відсутність реального здійснення господарських операцій в обсязі 757,2 год. (вартістю 173527,52 грн. (757,2 год. х 229,17 грн. (без ПДВ)) та ПДВ у сумі 34705,50 грн.) є необґрунтованим, оскільки не спростовує об`єктивну можливість надання ФОП ОСОБА_1 послуг у зазначеному обсязі за рахунок придбання таких послуг у стороннього постачальника (ТОВ "В-І-С"), тому у цій частині спірне грошове нарахування є необґрунтованим.

Посилання позивача і надані ним копії змінних рапортів про роботу машин (т. 3 а.с. 48-118) суд відхиляє, оскільки, по перше, вони не є первинними документами, які підтверджують факти про господарські операції; по друге, у рапортах відсутні реквізити (підпис, печатка тощо) ФОП ОСОБА_1 ; по третє, у справі відсутні докази, які б підтверджували належність ФОП ОСОБА_1 машин і механізмів та їх водіїв (машиністів), зазначених у рапортах, а, як зазначав суд вище, ФОП ОСОБА_1 у податковій звітності зазначав про одного працівника і відсутність інших (у т.ч. на підставі цивільно-правових угод.)

7) Перевіркою встановлено, що по взаємовідносинам з ТОВ "Промат Україна" позивач відніс до витрат 1937273,60 грн. і до податкового кредиту з ПДВ 387454,72 грн.

В акті зазначено, що згідно з наданими до перевірки видатковими накладними від 04.12.2015 на суму 1056023,04 грн. (640 плит), від 18.01.2017 на суму 1110117,12 грн. (560 плит), від 13.02.2017 на суму 158588,16 грн. (80 плит) (т. 3 а.с. 183, 193; видаткова накладна від 18.01.2017 у справі відсутня) позивач придбав плити вогнестійкі PROMATECT-L500 2500x1200x20mm у загальній кількості 1280 шт. загальною вартістю 2324728,32 грн. (у т.ч. ПДВ - 387454,72 грн.). Позивачем здійснено оплату за товар згідно з банківськими виписками, перелік яких наведено на с. 22 акта.

Постачальник виписав на користь позивача податкові накладні на загальну вартість поставки, перелік яких наведено на с. 53, 54 акта.

Відповідачем підготовлено запит про надання інформації, отриманий згідно з розпискою головного бухгалтера 06.07.2018 (т. 7 а.с. 38), про таке:

- хто здійснював транспортування, яким транспортом (надати підтверджуючі документи, товарно-транспортні накладні, договори, подорожні листи, інші документи);

- на яких складах зберігались дані матеріали (надати підтверджуючі документи, договори зберігання, журнал обліку отримання товару, документи, які підтверджують вибуття товару, накладні, довіреності, товарно-транспортні накладні);

- надати інформацію, на яких об`єктах були використані дані плити (надати підтверджуючі документи).

Також відповідачем підготовлено запит про надання документів, отриманий згідно з розпискою головного бухгалтера 06.07.2018 (т. 7 а.с. 40):

1) договори оренди складських приміщень за перевіряємий період, інші документи, які підтверджують зберігання товарів, матеріалів;

2) схему орендованих приміщень відповідно до договору від 29.05.2018 №29-05/2018 з ТОВ "Гемма".

Відповідно до пояснень позивача №2 від 06.07.2018 у ТОВ "Промат України" придбано 1280 плит, транспортування плит здійснювалось за рахунок постачальника та було включено у їх вартість. Перевезення здійснювалось фурами, які винаймав постачальник. Передача товару оформлювалась видатковими накладеними. З ТОВ "Промат України" працювали по рахунках-фактурах. Що стосується плит, придбаних у 2017р., то вони були доставлені на склад, орендований у ТОВ "Сінтез Секюрітіз". Вибуття товару оформлювалось: при реалізації - видатковими накладними, при підрядних роботах - вимогами-накладними (т. 6 а.с. 119).

Відповідач зазначив в акті про те, що перевіркою встановлено відсутність реального здійснення господарських операцій, з огляду на наступне.

В акті зазначено, що до перевірки позивач не надав договорів, рахунків-фактур, видаткових накладних, банківських виписок, інформації щодо транспортування товарів та яким транспортом здійснювалось перевезення, товарно-транспортних накладних, подорожніх листів, інших документів, що стосуються транспортування товару. Інформація стосовно зберігання товару, на яких складах зберігався товар, договори оренди складських приміщень, журнал обліку оприбуткування товару, прибуткові накладні, документи, які підтверджують вибуття товарів зі складу (накладні вимоги, акти списання, акти прийому-передачі) та за рахунок кого здійснювалось транспортування плит зі складу підприємства, про що відповідачем складено акт від 06.07.2018 №1113/26-15-14-04-04 (т. 6 а.с. 114).

В акті зазначено, що згідно з договором оперативної оренди від 01.02.2017 №01/02-01 з ТОВ "Сінтез Секюрітіз" і актом прийому-передачі №1 від 01.02.2017 позивач використовував склад загальною площею 128 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 .

З огляду на ненадання запитуваних документів до перевірки відповідач зазначив в акті про не встановлення фактів придбання товарів у ТОВ "Промат Україна", а встановлено лише їх документальне оформлення.

У своїх додаткових письмових поясненнях від 11.09.2020 (т. 7 а.с. 116, 117) позивач зазначив про суперечливість акта перевірки, адже до перевірки надані первинні документи, які відображені в акті. Також позивач зазначив, що між ним і ТОВ "Комплектбілдінг" укладено договір підряду №ПД-15 від 09.09.2016, на виконання якого використовувались плити, придбані у 2015р. Крім того, зазначив, що на запит перевіряючого від 06.07.2018 (т. 7 а.с. 123) були надані письмові пояснення, копію першого аркушу яких надав до суду (т. 7 а.с. 122).

Суд, погоджуючись з поясненнями позивача, зазначає про суперечливість наведених в акті обставин не надання позивачем до перевірки видаткових накладних і банківських виписок згідно з якими здійснювалось придбання товарів у ТОВ "Промат Україна", адже, як зазначено в акті, такі документи були досліджені при перевірці, а їх зміст відображений в акті.

Разом з тим, позивач не надав до перевірки і до суду рахунків-фактур на придбання плит, доказів перевезення, зберігання, накладних вимог, актів списання у виробництво плит, що зазначені у видаткових накладних ТОВ "Промат Україна", тому не спростував правильність встановлених перевіркою обставин.

Надана позивачем копія першого аркушу пояснень (т. 7 а.с. 122) містить відбиток відповідача про прийняття 10.09.2018, тобто після завершення перевірки і винесення відповідачем оспорюваних податкових повідомлень-рішень, тому у відповідача не було передбачених п. 86.7 ст. 86 ПК України для прийняття і врахування цих пояснень.

Пояснення позивача про використання плит, придбаних у 2015р., на виконання укладеного з ТОВ "Комплектбілдінг" договору підряду №ПД-15 від 09.09.2016, суд відхиляє, оскільки підтверджуючих доказів позивач не надав, а про обставини отримання у 2015р. плит, місце їх доставки, зберігання, випуску у виробництво, гідрофобної оброки (взаємовідносини із ТОВ "Захистбуд", які досліджуватимуться у рішенні далі) в ході перевірки не повідомляв.

У письмових поясненнях від 11.09.2019 позивач зазначає, що не відповідає дійсності той факт, що відповідач звертався у своєму запиті від 06.07.2018 з проханням надати всі наявні договори оренди складських приміщень або інші документи, які підтверджують зберігання товару. Виходячи з цього, позивач в ході перевірки повідомив про оренду у ТОВ "Сінтез Сек`юрітіз" складу площею 128 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . Також позивач повідомив суду, що у перевіряємий період ним орендувались у ТОВ "ТІСО" складські приміщення площею 67 кв.м теплих складів і 1058,1 кв.м холодних складів за адресою: АДРЕСА_3 , на підтвердження чого позивач надав до суду копії договору оренди від 01.08.2015 №01/08-15 ОР і акта приймання-передачі приміщення (т. 7 а.с. 124-126).

Суд відхиляє такі пояснення позивача, оскільки вони вочевидь суперечать змісту запитів відповідача від 06.07.2018 (т. 7 а.с. 38, 40), які стосувались усіх місць зберігання плит за перевіряємий період. Договір оренди від 01.08.2015 №01/08-15 ОР стосується періоду, за який проводилась перевірка, тому позивач зобов`язаний був надати до перевірки цю інформацію і підтверджуючі документи. Позивач про такі обставини не повідомляв і документів не надав, поважних причин суду не повідомив, а судом таких не встановлено. Пояснення позивача про зберігання у 2015р. плит на складі за адресою: АДРЕСА_3 , документально не підтверджені і з огляду на непослідовність таких пояснень позивача, суд вважає їх необґрунтованими. Щодо доставки плит у 2017р. на склад за адресою: АДРЕСА_2 , то, як зазначено вище, до перевірки і до суду відповідних доказів не надано.

З урахуванням наведеного в акті (с.с. 32-37) нормативного обґрунтування необхідності обліку і підтвердження первинними документами надходження та оприбуткування товарів, їх внутрішнього переміщення, відпуск, списання у виробництво та зважаючи на ненадання до перевірки і до суду пояснень і запитаних контролюючим органом документів, суд вважає висновок відповідача про завищення витрат і податкового кредиту з ПДВ обґрунтованим, оскільки позивачем не доведено фактичний рух активів (плит). У цьому випадку лише формальна наявність видаткових і податкових накладних, на переконання суду, не є достатньою підставою формування витрат і податкового кредиту з ПДВ, позаяк фактичність поставки цим контрагентом товарів не підтверджена іншими доказами про перевезення, оприбуткування, зберігання, випуск у виробництво, які окремо запитувались контролюючим органом при проведенні перевірки.

8) Перевіркою встановлено, що по взаємовідносинам з ТОВ "Торгово-Виробнича Компанія "Цементний Альянс" позивач відніс до витрат 12326235,95 грн. і до податкового кредиту з ПДВ 2471247,19 грн.

В акті вірно зазначено і підтверджується копіями договору від 10.02.2016 №1002/16 і додатків №1, №2, №3, №4 та додатковими угодами №1 від 19.02.2016 і №2 від 04.08.2016 до нього (т. 5 а.с. 104-112) та видаткових накладних від 25.02.2016 на суму 4963952,64 грн. (2560 плит), від 01.03.2016 на суму 4963952,64 грн. (2560 плит), від 04.03.2016 на суму 3519364,86 грн. (1815 плит), від 27.12.2017 на суму 1380213 грн. (640 плит) (т. 5 а.с. 113-115, 120) позивач придбав плити вогнестійкі PROMATECT-L500 2500x1200x20mm у загальній кількості 7575 шт. загальною вартістю 14827483 грн. (у т.ч. ПДВ - 2471247 грн.). Позивачем здійснено оплату за товар згідно з банківськими виписками, перелік яких наведено на с. 24 акта. Заборгованість відсутня.

Постачальник виписав на користь позивача податкові накладні на загальну вартість поставки, перелік яких наведено на с. 54 акта.

Відповідачем підготовлено запит про надання інформації, отриманий згідно з розпискою головного бухгалтера 06.07.2018 (т. 7 а.с. 38), про таке:

- хто здійснював транспортування, яким транспортом (надати підтверджуючі документи, товарно-транспортні накладні, договори, подорожні листи, інші документи);

- на яких складах зберігались дані матеріали (надати підтверджуючі документи, договори зберігання, журнал обліку отримання товару, документи, які підтверджують вибуття товару, накладні, довіреності, товарно-транспортні накладні);

- надати інформацію, на яких об`єктах були використані дані плити (надати підтверджуючі документи).

Також відповідачем підготовлено запит про надання документів, отриманий згідно з розпискою головного бухгалтера 06.07.2018 (т. 7 а.с. 40):

1) договори оренди складських приміщень за перевіряємий період, інші документи, які підтверджують зберігання товарів, матеріалів;

2) схему орендованих приміщень відповідно до договору від 29.05.2018 №29-05/2018 з ТОВ "Гемма".

Відповідач зазначив в акті про те, що перевіркою встановлено відсутність реального здійснення господарських операцій, з огляду на наступне.

В акті зазначено, що до перевірки позивач надав:

1) договір з ТОВ "Сінтез Сек`юретіс" від 01.02.2017 №01/02-01 оренди складу (128 кв.м) за адресою: АДРЕСА_2 ;

2) договір з ТОВ "Гемма" від 29.05.2018 №29-05/2018 оренди частини майнового комплексу (у т.ч. частина складу площею 142 кв.м) за адресою: АДРЕСА_4 ;

3) договір від 01.05.2016 №01/05/16-27 суборенди офісного 50 кв.м.

У зв`язку з придбанням великої кількості матеріалів у даного контрагента в ході проведення перевірки та у присутності начальника складу підприємства ОСОБА_4 здійснено огляд наявних орендованих складів на підприємстві з метою визначення можливості зберігання даних матеріалів, проведено заміри складських приміщень та складено акт від 06.07.2018 №1109/26-15-14-04-04 (т. 6 а.с. 115, 116), який представники позивача відмовились підписувати.

Згідно з математичним розрахунком придбані плити в кількості 7575 шт. займають 3 кв.м. висотою 151,5 м. За результатом огляду складів не встановлено можливість зберігання такої кількості плит, а також не виявлено залишків плит (2500х1200х20 мм).

Відповідно до пояснень позивача №1 і №2 позивачем придбано у ТОВ "Цементний Альянс" 6935 плит, транспортування плит здійснювалось за рахунок постачальника та було включено у їх вартість. Перевезення здійснювалось фурами, які винаймав постачальник. Передача товару оформлювалась видатковими накладеними. З ТОВ "Цементний Альянс" було підписано договір з додатковими угодами. Плити отримані від ТОВ "Цементний Альянс" в 2016р., з метою економії часу, палива та робочої сили, було доставлено зразу на об`єкт, під який вони замовлялись, а саме: АДРЕСА_5, ТРЦ "Лавина". Що стосується плит, придбаних у 2017р., то вони були доставлені на склад, орендований у ТОВ "Сінтез Секюрітіз". Вибуття товару оформлювалось: при реалізації - видатковими накладними, при підрядних роботах - вимогами-накладними (т. 6 а.с. 118, 119).

Згідно з додатковою угодою №1 до договору від 10.02.2016 №1002/16 умови поставки DDP за рахунок постачальника.

В акті зазначено, що до перевірки не надано документів щодо транспортування товару, отриманого від ТОВ "ТВК "Цементний Альянс", не надані товарно-транспортні накладні, інші документи, що стосуються транспортування товару підприємством, рахунки-фактури, частково банківські виписки, документи, які підтверджують вибуття товарів зі складу (накладні вимоги, акти списання, акти переміщення тощо).

В акті зазначено, що відповідно до пояснень встановлено, що плити у кількості 6935 зберігались на об`єкті замовника за адресою: АДРЕСА_5, ТРЦ "Лавина". До перевірки не надано документів стосовно того, хто являється матеріально відповідальною особою матеріалів, документів стосовно наданих послуг охорони матеріалів, актів відповідального зберігання. В Єдиному реєстрі податкових накладних відсутні накладні про постачання послу охорони.

Позивач надав до суду копію листа ТОВ "Промат Україна" від 12.03.2019 №37, в якому позивачу повідомлено, що плити, які були продані ТОВ "ТВК "Цементний Альянс", були придбані у Бельгії і надано документи щодо надходження товарів на територію України (т. 6 а.с. 134-163), а саме копії:

- ВМД 100260003/2016/221998 від 25.02.2016 і CMR (міжнародна транспортна накладна) №129748478 про ввезення 640 плит;

- ВМД 100260003/2016/222000 від 25.02.2016 і CMR №129748296 про ввезення 640 плит;

- ВМД 100260003/2016/222001 від 25.02.2016 і CMR №129745649 про ввезення 640 плит;

- ВМД 100260003/2016/222007 від 25.02.2016 і CMR №129745646 про ввезення 640 плит;

- ВМД 100260003/2016/222106 від 01.03.2016 і CMR №129745741 про ввезення 640 плит;

- ВМД 100260003/2016/222107 від 01.03.2016 і CMR №129745865 про ввезення 640 плит;

- ВМД 100260003/2016/222108 від 01.03.2016 і CMR №129745708 про ввезення 640 плит;

- ВМД 100260003/2016/222109 від 01.03.2016 і CMR №129745737 про ввезення 640 плит;

- ВМД 100260003/2016/222181 від 04.03.2016 і CMR №129745951 про ввезення 535 плит;

- ВМД 100260003/2016/222186 від 04.03.2016 і CMR №129745975 про ввезення 640 плит;

- ВМД 100260003/2016/222187 від 04.03.2016 і CMR №129745974 про ввезення 640 плит;

Як вбачається, загальна кількість ввезених плит становить 6935 шт.

У своїх усних поясненнях представник позивача повідомив суду, що CMR надавались до перевірки. Однак відповідних доказів позивачем не надав, а судячи з дати листа ТОВ "Промат Україна" позивач отримав вищевказані ВМД і CMR після проведення перевірки.

З поданих позивачем доказів, вбачається, що періоди ввезення ТОВ "Промат України" та кількість плит, які були реалізовані на користь ТОВ "ТВК "Цементний Альянс", відповідає датам і кількості отриманих позивачем плит від ТОВ "ТВК "Цементний Альянс" згідно з видатковими накладними: 25.02.2016 - 2560 шт., 01.03.2016 - 2560 шт., 04.03.2016 - 1815 шт.

Період придбання позивачем цих плит узгоджується з виконанням ним робіт по вогнезахисту сталевих конструкцій на об`єкті ТРЦ "Лавина" відповідно до укладеного з ТОВ "Мегалайн Глобал Юкрейн" договору від 10.02.2016.

До пояснень від 11.09.2020 позивач надав копії наказів про призначення матеріально-відповідальної особи на вказаному об`єкті - ОСОБА_5 і відповідального за виконання монтажних робіт на об`єкті - ОСОБА_6 .

У своїй сукупності досліджені судом докази, з урахуванням умов поставки DDP (АДРЕСА_5, ТРЦ "Лавина") і послідовних пояснень позивача, дають підстав вважати обґрунтованими доводи позивача про те, що поставка ТОВ "ТВК "Цементний Альянс" у 2016р. плит у кількості 6935 шт. мала реальний характер, здійснювалась безпосередньо на об`єкт будівництва і не потребувала збереження плит в орендованих позивачем складах.

За таких обставин посилання відповідача на відсутність документів щодо оренди складів для зберігання вказаних плит, транспортування вказаних плит, визначення матеріально-відповідальної особи на об`єкті будівництва, отримання послуг охорони матеріальних цінностей не спростовують об`єктивну можливість поставки контрагентом вказаної кількості плит на користь позивача, тому не є достатніми для висновку про відсутність реального характеру господарських операцій.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає про недоведеність відповідачем заниження позивачем податкових зобов`язань з податку на прибуток і ПДВ по операціям з придбання у ТОВ "ТВК "Цементний Альянс" плит у кількості 6935 шт. на загальну вартість 13447270 грн. (у т.ч. ПДВ - 2241211,50 грн.), тому спірне грошове нарахування у цій частині є необґрунтованим.

Водночас, у частині придбання позивачем у ТОВ "ТВК "Цементний Альянс" плит у кількості 640 шт. (21408 кг) на загальну вартість 1380213 грн. (у т.ч. ПДВ - 230035,50 грн.) суд вважає спірне грошове нарахування обґрунтованим, оскільки у своїх поясненнях №1 і №2 від 06.07.2018 позивач зазначав про придбання плит лише у кількості 6935 шт. (а не 7575 шт.) і не надав до перевірки і до суду доказів транспортування, зберігання товарів, їх оприбуткування і вибуття зі складу (накладні вимоги, акти списання, акти переміщення тощо) та не спростував висновків перевірки у цій частині.

При цьому лист ТОВ "Промат Україна" від 12.03.2019 №37 і додатки до нього, які суд дослідив вище, не містять підтвердження про реалізацію на користь ТОВ "ТВК "Цементний Альянс" 640 плит у грудні 2017р.

9) Перевіркою встановлено, що по взаємовідносинам з ТОВ "Захистбуд" позивач відніс до витрат 4074822,28 грн. і до податкового кредиту з ПДВ 813333,36 грн.

В акті зазначено (с.с. 26-31) і підтверджується копіями договору від 15.07.2015 №15/07-15, специфікацій до нього, актів прийому-передачі плит від 15.07.2015, від 22.10.2015, від 01.12.2015, від 30.09.2016, від 08.12.2016, від 11.01.2017 та актів надання послуг від 31.07.2015, від 28.10.2015, від 08.12.2015, від 17.10.2016, від 31.10.2016, від 18.11.2016, від 12.12.2016, від 26.12.2016, від 13.01.2017, від 16.01.2017 (т. 4 а.с. 31-65), договору від 11.02.2016 №11/02-16, специфікацій і додаткової угоди №1 до нього, актів прийому-передачі плит від 15.02.2016, від 25.02.2016, від 01.03.2016, від 04.03.2016 та актів наданих послуг від 17.02.2016, від 19.02.2016, від 29.02.2016, від 01.03.2016, від 03.03.2016, від 04.03.2016, від 11.03.2016, від 18.03.2016, від 25.03.2016, від 31.03.2016, від 04.04.2016, від 11.04.2016, від 18.04.2016, від 25.04.2016, від 29.07.2016 (т. 4 а.с. 128-152), договору від 30.06.2016 №30/06-16, специфікації до нього, акта надання послуг від 13.07.2016 (т.4 а.с.166-169), договору від 19.07.2017 №19/07-17, специфікації до нього, акта надання послуг від 29.09.2017 (т. 4 а.с. 173-176) придбання позивачем:

- послуг з гідрофобної обробки вогнестійких плит PROMATECT-L500 2500x1200x20mm у кількості 4080 кв.м (680 плит) і 21660 кв.м (7220 плит) загальною вартістю 4262234 грн.;

- листів ГКЛ 1200х2500 у кількості 3080 шт. вартістю 200199,60 грн.;

- послуг з порізки плит на елементи для облицювання вартістю 138600 грн.;

- консультаційних послуг вартістю 9786,38 грн.;

- послуг із збірки стійки Н-2м з датчиками, її пусконаладку і тестування загальною вартістю 122980 грн.;

- послуг з порізки скла і виготовлення склопакетів вартістю 146200 грн.

Відповідач зазначив в акті про те, що перевіркою встановлено відсутність реального здійснення господарських операцій, з огляду на наступне.

Відповідно до умов договорів гідрофобна обробка плит здійснюється за рахунок пропитки Promat 2000, яка є власністю ТОВ "Захистбуд". Аналізом Єдиного реєстру податкових накладних встановлено наявність зареєстрованих податкових накладних щодо придбання ТОВ "Захистбуд" у сторонніх 14-ти контрагентів пропитки Promat 2000 загальною вартістю 12258852 грн., але у цих контрагентів відсутні зареєстровані податкові накладні з такою номенклатурою придбаних товарів.

Відповідно до умов договорів ТОВ "Захистбуд" самостійно затарює, спаковує і транспортує плити до місця, де буде здійснена обробка.

Позивачем надано пояснення про те, що плити у кількості 6935 шт. придбані у 2016р. і доставлені за адресою: АДРЕСА_5, а плити придбані у 2017р. у кількості 1920 шт. знаходяться на складі за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до актів прийому-передачі матеріалів передача плит здійснена за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивачем не надано доказів транспортування плит з АДРЕСА_5 та АДРЕСА_2 до АДРЕСА_3 для передачі ТОВ "Захистбуд".

Відповідно до договору від 15.07.2015 передано на обробку 680 плит, а згідно актів оброблено 4080 кв.м, тобто 1360 плит (площа плити 3 кв.м).

Відповідно до договору від 11.02.2016 передано на обробку 7220 плит, а згідно актів оброблено 20559 кв.м, тобто 6853 плити. Доказів повернення решти плит, які пройшли обробку, не надано.

До перевірки не надано документів, які підтверджують вибуття товарів із складу. До перевірки не надано рахунків-фактур, банківських виписок, які підтверджують оплату товарів.

Суд вважає висновок відповідача про завищення витрат і податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинам із вказаним контрагентом частково обґрунтованим, зважаючи на таке.

Відповідачем підготовлено запит про надання інформації про те, на яких об`єктах використовувались послуги ТОВ "Зхаистбуд", отриманий згідно розписки головного бухгалтера 06.07.2018 (т. 7 а.с. 39).

Позивач надав письмові пояснення №1 від 06.07.2018 (т. 6 а.с. 118), в яких зазначив, що ТОВ "Захистбуд" працювало у нього на субпідряді на об`єкті за адресою: АДРЕСА_5, ТРЦ "Лавина", замовник ТОВ "Мегалайн Глобал Юкрейн". Для виконання робіт позивачем було придбано у ТОВ "Цементний Альянс" 6935 плит, для підвищення рівня вогнестійкості яких їх було оброблено пропиткою, дані роботи виконувало ТОВ "Захистбуд".

Під час судового розгляду справи представники позивача підтвердили зазначені пояснення. Щодо зазначення в акта прийому-передачі плит адреси: АДРЕСА_3 , то це офіційна адреса позивача.

У справі наявні складені між позивачем і ТОВ "Захистбуд" акти прийому-передачі плит відповідно до договору від 11.02.2016 №11/02-16, а саме: від 25.02.2016 про передачу 2560 плит, від 01.03.2016 про передачу 2560 плит, від 04.03.2016 про передачу 1580 плит (т. 4 а.с. 135-137).

Раніше суд зазначав, що у вказані дати на об`єкт ТРЦ "Лавина" доставлялись ТОВ "ТВК "Цементний Альянс" плити у ідентичній кількості (25.02.2016, 01.03.2016 завезено по 2560 шт.) або у більшій кількості (04.03.2016 завезено 1815 шт.).

Враховуючи надані позивачем докази і послідовні пояснення позивача про придбання 6935 плит, які були доставлені на об`єкт за адресою: АДРЕСА_5 , ТРЦ " Лавина ", а також враховуючи дані з Єдиного реєстру податкових накладних щодо придбання ТОВ "Захистбуд" пропитки Promat 2000, суд вважає обґрунтованими пояснення позивача щодо надання цим контрагентом послуг з гідрофобної пропитки плит у загальній кількості 6700 шт. (20110 кв.м), переданих актами від 25.02.2016, від 01.03.2016, від 04.03.2016, на загальну вартість (без ПДВ) 2649783 грн. = 20100 (кв.м) х 131.83 (грн. без ПДВ) і нарахування ПДВ у розмірі 529956,60 грн., а разом - 3179739,60 грн., об`єктивну можливість виконання яких відповідач не спростував.

Щодо пропитки плит у кількості 520 шт., переданих ТОВ "Захистбуд" згідно з актом прийому-передачі від 15.02.2016, то в цей день поставка плит на об`єкт ТРЦ "Лавина" від ТОВ "ТВК "Цементний Альянс" не здійснювалась; про інші обставини знаходження плит на вказаному об`єкті станом на 15.02.2016 позивач ні під час перевірки, а ні під час судового розгляду справи не повідомляв, відповідних доказів (транспортування, переміщення, вибуття тощо) не надав, тому в цій частині доводи позивача є необґрунтованими і непереконливими, які не доводять пов`язаність і використання робіт у господарській діяльності позивача.

З аналогічних мотивів суд вважає необґрунтованими і непереконливими доводи позивача та відхиляє надані ним докази у частині надання ТОВ "Захистбуд" послуг з гідрофобної пропитки плит відповідно до договору від 15.07.2015 №15/07-15 на загальну вартість 1009800 грн. (у т.ч. ПДВ - 168300 грн.), оскільки у своїх поясненнях №1 на запит від 06.07.2018 позивач не повідомляв контролюючому органу про інші об`єкти, на яких використовувались послуги ТОВ "Захистбуд"; не повідомляв про інші об`єкти, на яких зберігались плити та їх кількість; не надав доказів перевезення (переміщення) тощо.

Щодо інших послуг і товарів (листи ГКЛ, послуги з плит, консультаційні послуги, послуги із збірки стійок, їх пусконаладки і тестування, послуги з порізки скла і виготовлення склопакетів), придбаних позивачем у ТОВ "Захистбуд" на загальну суму 617766 грн. (у т.ч. ПДВ - 102961 грн.), то у цій частині акт перевірки не містить жодних обставин і висновків щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства і завищення витрат та податкового кредиту з ПДВ, що дає підстави для висновку про невмотивованість спірного грошового нарахування у цій частині.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає про недоведеність відповідачем заниження позивачем податкових зобов`язань з податку на прибуток і ПДВ по операціям з придбання у ТОВ "Захистбуд" послуг і товарів на загальну вартість 3797506 грн. (у т.ч. ПДВ - 632918 грн.), тому спірне грошове нарахування у цій частині є обґрунтованим.

Водночас, в іншій частині спірне грошове нарахування по взаємовідносинам з ТОВ "Захистбуд" є обґрунтованим, оскільки позивачем не спростовано висновків перевірки і не доведено реальний характер операцій з ТОВ "Захистбуд" та/або їх пов`язаність з господарською діяльністю позивача.

До суду позивач надав висновок експерта ТОВ "Київська незалежна судово-експертна установа" Тихоненко І.П. від 18.03.2019 №2769, в якому зазначено про те, що викладені в акті від 13.07.2018 №689/26-15-14-04-04/38604835 висновки щодо порушення позивачем вимог п. 41.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 198.1, п. 198.6 ст. 198 ПК України в результаті чого занижено податок на прибуток на 4067265 грн. і ПДВ на 4371556 грн. документально та нормативно не підтверджуються (т. 6 а.с. 166-217).

Як вбачається з його змісту, висновки ґрунтуються на наявності у позивача необхідних для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток і ПДВ видаткових накладних чи актів виконаних робіт (наданих послуг), податкових накладних і проведенні розрахунків з контрагентами. Суд зауважує, що зазначені відомості у достатній мірі відображені в акті перевірки і висновок експерта їх повторює.

Водночас висновки перевірки ґрунтуються не на відсутності того чи іншого первинного документа, а, головним чином, на відсутності реального характеру операцій з придбання товарі і послуг (робіт) та відсутності документального підтвердження про рух активів.

Висновок експерта не враховує судову практику у справах цієї категорії, яку суд зазначив у рішенні після наведених нормативних положень.

Висновок експерта не впливає на оцінку судом наявних у справі доказів у своїй сукупності і взаємозв`язку, їх переконливість і достатність.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд зазначає про необґрунтованість висновків перевірки про завищення собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) на 16780994 грн. і податкового кредиту з ПДВ - на 3356199 грн. та про заниження податку на прибуток на 3020579 грн. та ПДВ - на 3356199 грн., відповідно.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 03.08.2018:

- № у частині збільшення грошового зобов`язання з ПДВ на 4195248,75 грн. (у т.ч.: 3356199 грн. - податкове зобов`язання, 839049,75 грн. - штрафні санкції);

- №, у частині збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток на 3775723,75 грн. (у т.ч.: 3020579 грн. - податкове зобов`язання, 755144,75 грн. - штрафні санкції).

Розглядаючи вимогу про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 03.08.2018 №, суд зважає на таке.

Згідно з актом перевіркою встановлено, що операцію з оформлення надходження готівки до каси у сумі 24788,94 грн. 24.07.2017 проводила касир ОСОБА_7 , яка не виконувала обов`язки касира, так як з 19.07.2017 по 30.07.2017 перебувала у відпустці.

Згідно з п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Згідно з п. 4.8 цього Положення у разі відсутності касира (у зв`язку з хворобою тощо) цінності, що передані йому під відповідальність, перераховуються іншим касиром, якому вони передаються, у присутності керівника та головного бухгалтера або в присутності комісії, призначеної керівником підприємства. Про результати перерахування і передавання цінностей складається акт за підписами зазначених осіб.

Перевіркою не встановлено, що цінності іншій особі не передавались, відповідний акт про передачу готівки не складався.

Дані обставини підтверджуються копіями вказаних касових ордерів (т. 7 а.с. 8-10).

У зв`язку з цим порушенням відповідачем складено протоколи від 12.09.2018 №622 і №623, за результатами розгляду яких винесено постанови від 18.09.2018 про накладення на відповідних посадових осіб позивача адміністративних стягнень у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. (т. 7 а.с. 60, 61, 64, 65).

Штрафи сплачені згідно з квитанціями від 02.10.2018 (т. 7 а.с. 63, 67).

Позивач не заперечує вчинення порушення, але заперечує правомірність накладення штрафних санкцій на підставі абз. 3 п. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки".

Статтею 238 ГК України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків (ч. 1). Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами (ч. 2).

Як визначено у ст. 241 ГК України, адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності (ч. 1). Перелік порушень, за які з суб`єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення (ч. 2).

З 01.01.2011 набрав чинності ПК України, яким (як у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) встановлено таке.

Згідно з п. 111.2 ст. 111 ПК України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Пунктом 113.3 ст. 113 ПК України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України (абз. 1).

Застосування за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законо-давства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), не передбачених цим Кодексом та іншими законами України, не дозволяється (абз. 2).

Підпунктом 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України встановлено право контролюючих органів застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи;

Наведені приписи ГК України і ПК України дають підстави для висновку про те, що контролюючий орган вправі застосувати до платника податків штрафні (фінансові) санкції за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дот-риманням якого покладено на контролюючі органи, які передбачені ПК України та іншими законами України.

Указ Президента України від 12.06.1995 №436/95 не є законом, тому застосування відповідачем до позивача штрафних (фінансових) санкцій оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням суд вважає незаконним, що є підставою для визнання протиправним і скасування вказаного податкового повідомлення-рішення від 03.08.2018 №.

З огляду на часткове задоволення позову та згідно із ст. 139 КАС України судовий збір у сумі 159141,24 грн., сплачений згідно з платіжним дорученням від 18.12.2018 №2062, підлягає стягненню на користь позивача у сумі 121423,76 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших витрат сторонами не заявлено, тому їх розподіл судом не проводиться.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 139, 241-246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІСО ТРЕЙД" частково.

2. Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 03.08.2018 № у частині збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 4195248,75 грн. (у тому числі: 3356199 грн. - податкове зобов`язання, 839049,75 грн. - штрафні санкції).

3. Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 03.08.2018 № у частині збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток на 3775723,75 грн. (у тому числі: 3020579 грн. - податкове зобов`язання, 755144,75 грн. - штрафні санкції).

4. Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 03.08.2018 № повністю.

5. Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІСО ТРЕЙД" судовий збір у сумі 121423,76 грн. (сто двадцять одна тисяча чотириста двадцять три гривні 76 копійок).

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ТІСО ТРЕЙД";

02088, м. Київ, вул. Промислова, 14, .

Відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві;

01116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Костенко