Справа № 440/671/20
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 р.Справа № 440/671/20

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Головного Управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: І.Г. Ясиновський) від 10.04.2020 року по справі № 440/671/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного Управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання протиправними та скасування актів, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного Управління Національної поліції в Полтавській області, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати акт Форми Н-5* від 30.01.2020 розслідування нещасного випадку та акт №1 про нещасний випадок невиробничого характеру за формою - НТ* Головного управління Національної поліції в Полтавській області затверджені за фактом раптового погіршення стану здоров`я 01.06.2017 майора поліції ОСОБА_1 , старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Полтавській області;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області повторно провести розслідування нещасноговипадку, що стався 01.06.2017, з урахуванням висновків суду;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області в ході повторного службового розслідування за фактом нещасного випадку, що стався 01.06.2017 скласти акти Форми Н-1* та Н-5*, з висновків комісії, що нещасний випадок стався з майором поліції, старшим юрисконсультом відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_1 в період проходження служби при виконанні службових обов`язків 01.06.2017 та взяти зазначений випадок на облік.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Комісія із розслідування нещасного випадку дійшла помилкового висновку відносно того, що погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 це наслідок захворювання, яке було раніше, а не раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним посадових обов`язків. Також, відповідачем проігноровані правові висновки, викладені у рішенні Полтавського окружного адміністративного суду, що набрало законної сили, у справі № 1640/3010/18, у зв`язку з чим вважає формальним виконання такого судового рішення та, як наслідок, належним способом захисту його порушеного права саме зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області в ході повторного службового розслідування за фактом нещасного випадку, що стався 01.06.2017 скласти акти Форми Н-1* та Н-5*, з висновків комісії, що нещасний випадок стався з майором поліції, старшим юрисконсультом відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_1 в період проходження служби при виконанні службових обов`язків 01.06.2017 та взяти зазначений випадок на облік.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано акт Комісії Головного управління Національної поліції в Полтавській області Форми Н-5* від 30.01.2020 розслідування нещасного випадку.

Визнано протиправним та скасовано акт №1 від 30.01.2020 про нещасний випадок невиробничого характеру за формою- НТ* Головного управління Національної поліції в Полтавській області затверджені за фактом раптового погіршення стану здоров`я 01.06.2017 майора поліції ОСОБА_1 , старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Зобов`язано Головне Управління Національної поліції в Полтавській області повторно провести службове розслідування за фактом раптового погіршення стану здоров`я 01 червня 2017 року майора поліції ОСОБА_1 , старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Полтавській області та оформити його результати відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 року №1346 (далі Порядок № 1346) з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач та відповідач подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції матеріального та процесуального права, а також завдань та принципів адміністративного судочинства, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні вимоги про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Полтавській області в ході повторного службового розслідування за фактом нещасного випадку, що стався 01.06.2017 скласти акти Форми Н-1* та Н-5*, з висновків комісії, що нещасний випадок стався з майором поліції, старшим юрисконсультом відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_1 в період проходження служби при виконанні службових обов`язків 01.06.2017 та взяти зазначений випадок на облік, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вказані позовні вимоги.

Зазначив, що повноваження відповідача у спірних правовідносинах не є дискреційними, оскільки за конкретних фактичних обставин, зокрема, коли рішенням суду, як набрало законної сили, встановлено помилковість висновків про відсутність підстав вважати епілептичний приступ 01.06.2017 року раптовим погіршенням стану здоров`я, він не наділений повноваженнями діяти на власний розсуд, а саме, відмовляти з причин, що подія не кваліфікується як нещасний випадок або професійне захворювання. Таким чином, оскільки позивач на протязі тривалого часу вчиняє дії на відновлення своїх порушених прав у судовому порядку, проте відповідач не враховує рішень суду, вважає, що відмова у задоволенні вказаних позовних вимог порушує принцип адміністративного судочинства та не свідчить про належний захист порушених прав.

Відповідач в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, просить скасувати його та залишити адміністративний позов без задоволення.

Зазначив, що при повторному розслідуванні комісія врахувала висновки суду у справі №1640/3010/18 та визнала, що епілептичний випадок, який стався з позивачем, є раптовим погіршенням стану здоров`я, що не стало наслідком впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком. Як наслідок, комісія правомірно встановила, що раптове погіршення стану здоров`я сталося в період проходження служби і не пов`язане з виконанням службових обов`язків.

Позивач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якій просив відмовити в її задоволенні.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Позивач та представниквідповідача надали заяви, в яких просили провести розгляду справи без їх участі.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України. (далі КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що ОСОБА_1 проходив службу в ГУНП у Полтавській області. 01.06.2017 року виконуючи свої службові обов`язки із представництва інтересів УМВС України в Полтавській області, здійснював доставку кореспонденції до Ленінського районного суду міста Полтави у справах №553/3766/16-а за позовом ОСОБА_2 та №553/3703/16-а за позовом ОСОБА_3 до УМВС.Відповідно до листа зворотнього зв`язку №045305 від 01.06.2017 року Полтавського обласного центру екстреної медичної допомоги зафіксовано: стан після епіприступу /а.с. 67/.

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №3857 ОСОБА_1 встановлений діагноз: стійкі наслідки перенесеної нейроінфекції з розсіяною мікросимптоматикою, симптоматичною епілепсією з рідкими (1-2 рази на місяць) генералізованими нападами. Стан після судомного нападу (01.06.17) /а.с. 69/.

27.06.2017 року позивач був оглянутий військово-лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області", де відповідно до свідоцтва про хворобу №192 від 27 червня 2017 року йому встановлений діагноз: епілепсія із первинно генералізованими судомними нападами щомісячними та абсансами щотижнево, без психічних розладів на резидуально-органічному фоні з розсіяною мікросимптоматикою. Остеохондроз шийного відділу хребта, полісегментарніпротрузії МХД С2-С5. ГЕРХ. Хронічний гастродуоденіт з підвищеною кислоутворюючою функцією в ст. нестійкої ремісії. ДОА колінних суглобів без порушення функції. Хронічний комбінований геморой III ст. Гранична ангіопатія сітківки обох очей, ТАК, пов`язані з проходженням служби в поліції /а.с. 66/.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.03.2018 року по справі №816/293/18визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області, що виразилася у відмові проводити службове розслідування за фактом раптового погіршення стану здоров`я 01.06.2017 року майора поліції ОСОБА_1 , старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Полтавській області відповідно до Порядку №1346 та зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області провести службове розслідування за фактом раптового погіршення стану здоров`я 01 червня 2017 року майора поліції ОСОБА_1 , старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Полтавській області та оформити його результати у відповідності до вимог Порядку №1346.

Листом від 09.06.2018 року позивач звернувся до ГУНП в Полтавській області, в якому просив на виконання рішення суду по справі №816/293/18 провести службове розслідування за фактом раптового погіршення стану здоров`я 01.06.2017 року майора поліції ОСОБА_1 ,старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Полтавській області та оформити його результати у відповідності до вимог Порядку №1346 та скласти і затвердити акти розслідування нещасного випадку за формами Н-5 та Н-1.

14.08.2018 року Комісією ГУНП в Полтавській області складено Акт розслідування нещасного випадку, що стався 01.06.2017 року близько 09 год. 30 хв. Цього ж дня начальником ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 Замахіним затверджено Акт №6 про нещасний випадок невиробничого характеру.

За висновками вказаних Актів подія, яка трапилася із майором поліції, старшим юрисконсультом відділу правового забезпечення ГУНП в Полтавській області ОСОБА_1 не являється нещасним випадком у відповідності до пункту 2.1 Порядку №1346.

Не погоджуючись із такими висновками ГУНП в Полтавській області позивач звернувся до суду із вимогами скасувати Акт форми Н-5* і Акт №6 форми НТ* та зобов`язати видати нові Акти.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.10.2018 року по справі №1640/3010/18 визнано протиправним та скасовано акт Комісії Головного управління Національної поліції в Полтавській області форми Н-5* від 14.08.2018 року розслідування нещасного випадку, що стався 01 червня 2017 року близько 09 год. 30 хв.; визнано протиправним та скасовано акт №6 форми НТ* про нещасний випадок невиробничого характеру, затверджений начальником Головного управління Національної поліції у Полтавській області 14.08.2018 року; зобов`язано Головне Управління Національної поліції в Полтавській області повторно провести службове розслідування за фактом раптового погіршення стану здоров`я 01.06.2017 року майора поліції ОСОБА_1 , старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Полтавській області та оформити його результати відповідно до вимог Порядку №1346 з урахуванням висновків суду.

Листом від 05.11.2019 позивач звернувся до ГУНП в Полтавській області, в якому просив на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду по справі №1640/3010/18 провести службове розслідування за фактом раптового погіршення стану здоров`я 01.06.2017 року майора поліції ОСОБА_1 , старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Полтавській області та оформити його результати у відповідності до вимог Порядку №1346 та скласти і затвердити акти розслідування нещасного випадку за формами Н-5 та Н-1.

Наказом ГУНП в Полтавській області від 02.12.2019 №1182 створено комісію для розслідування нещасного випадку, який мав місце 01.06.2017 з колишнім старим юрисконсультом відділу правового забезпечення ГУНП в Полтавській області майором міліції ОСОБА_1 /а.с. 44/.

30.01.2020 року Комісією ГУНП в Полтавській області складено Акт розслідування нещасного випадку (форми Н-5*), що стався 01.06.2017 року близько 09 год. 30 хв. Цього ж дня начальником ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 затверджено Акт №1 про нещасний випадок невиробничого характеру /а.с. 47-52/.

За висновками вказаних Актів подія, яка трапилася із майором поліції, старшим юрисконсультом відділу правового забезпечення ГУНП в Полтавській області ОСОБА_1 не підпадає під дію пункту 2.1 Порядку №1346.

Не погоджуючись з вказаними актами, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем під час розгляду даної справи не доведено правомірності оскаржуваних Актів, оскільки під час повторного розслідування нещасного випадку Комісією не було дотримано та не вчинено жодних дій, передбачених п.3.8 Порядку №1346.Доказів того, що раптове погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 сталося за умов, встановлених пунктом 3.11 Порядку №1346 відповідачем не надано, а судом не встановлено. При цьому, всупереч висновкам суду, викладеним у рішенні від 25.10.2018 у справі №1640/3010/18, які підлягали врахуванню, відповідачем при проведенні повторної перевіркине досліджувались на не встановлювались докази того, що раптове погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 сталося за умов, встановлених пунктом 3.11 Порядку №1346. Доказів на підтвердження збору та дослідження в ході повторного розслідування іншої аніж досліджувалась судами в межах розгляду справ №816/293/18 та № 1640/3010/18 інформації суду у даному провадженні не надано. В зв`язку з чим, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження врахування відповідачем висновків суду, викладених у рішенні суду у справі №1640/3010/18, станом на час прийняття рішення у справі та з урахуванням того, що відповідачем фактично не проведено повторного розслідування стосовно нещасного випадку, що стався з позивачем, суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному випадку відповідач зобов`язаний вчинити дії визначені в рішенні суду у справі №1640/3010/18, саме з урахуванням висновків суду, зокрема повторно провести розслідування та оформити його результати відповідно до вимог Порядку №1346, зокрема шляхом складення відповідних Актів, а відтак вимога про зобов`язання скласти Акти є передчасною.

Колегія судів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Законом України "Про охорону праці" від 14.10.1992 року № 2694-ХІІ (далі - Закон №2694) визначені основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні.

Так, відповідно до статті 1 Закону №2694, охорона праці - система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Згідно ст. 14 вказаного Закону, працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

При цьому, роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок (ст. 22 Закону №2694).

З метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України розроблено Порядок №1346.

Згідно пункту 2.1 Порядку №1346, розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Пунктом 2.2. Порядку №1346 встановлено, що за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Відповідно до пункту 2.4. Порядку №1346, якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).

Згідно із пунктом 3.8 Порядку №1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії:

- обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо;

- визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці;

- з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

- визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків);

- скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

З аналізу наведених положень Порядку №1346 вбачається, що підставами для проведення розслідування нещасного випадку є:

- раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше;

- звернення до лікувально-профілактичного закладу системи МВС з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення);

- повідомлення про нещасний випадок.

Пунктом 3.9 Порядку №1346 встановлено, що комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він трапився в період проходження служби під час: - припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; - вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; - охорони і забезпечення громадського порядку; - несення постової чи патрульної служби; - виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; - забезпечення безпеки дорожнього руху; - участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; - виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; - перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; - проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; - проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; - використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; - провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; - прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; - прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

Згідно з пунктом 3.10 Порядку №1346 комісія з розслідування також визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він стався в період проходження служби внаслідок:

- безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо);

- спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків;

- травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого);

- раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування;

- в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

За приписами пункту 3.11 Порядку №1346, комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався:

- за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків;

- унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком;

- під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду;

- у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування;

- унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Актом розслідування нещасного випадку зафіксовано, що епілептичнийсудомий напад із майором поліції ОСОБА_1 , старшим юрисконсультом відділу правового забезпечення ГУНП в Полтавській області стався при виконанні ним службових обов`язків.

Зокрема, комісією, яка проводила розслідування з 09.07.2018 року по 14.08.2018 року встановила, що 01.06.2017 року близько 09 год. 30 хв. у ОСОБА_1 запаморочилося в голові та він втратив свідомість. Як було встановлено пізніше, із ОСОБА_1 стався епілептичний судомий напад. 27.06.2017 року ОСОБА_1 був оглянутий військово-лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області", та відповідно до свідоцтва про хворобу від 27.06.2017 року №192 йому був встановлений остаточний діагноз: епілепсія із первинно генералізованими судомними нападами щомісячно та абсансами щотижнево, без психічних розладів на резидуально-органічному фоні з розсіяною мікросимптоматикою. Цим же свідоцтвом про хворобу був визнаний непридатним до служби в поліції, відповідно до чого був звільнений. Після вивчення комісією зазначеного свідоцтва про хворобу від 27.06.2017 року №192 було встановлено наступне: вперше втрати свідомості у ОСОБА_1 були зафіксовані 05.02.2002 року, тобто під час проходження останнім навчання в Донецькому інституті внутрішніх справ. Повторні напади траплялися і в подальшому до події, а саме 14.03.2006 року, 08.04.2014 року, 31.03.2017 року, 11.05.2017 року. За станом здоров`я ОСОБА_1 , станом на 01.06.2017 року було протипоказано: робота на висоті, робота з механізмами що рухаються (станки, водіння автомобіля), робота під водою, робота в жарких приміщеннях (доменні печі), робота пожежником. Жодна з перелічених робіт ОСОБА_1 на посаді старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення ГУНП в Полтавській області не виконувалася. Також зазначена посада не відноситься до переліку робіт з підвищеною небезпекою затвердженого наказом державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26.01.2005 № 15.

Як вбачається з матеріалів справи, на запит УЛМТЗ ГУНП від 17.07.2017 №679/115/31/02-2017 листом від 31.07.2017 №33/37-643 Державна установа «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області» надала інформацію стосовно звільненого зі служби в поліції ОСОБА_1 , про те, що, епілептичний напад, що стався з останнім, не вважається раптовим погіршенням стану здоров`я, а є наслідком захворювання «епілепсія з генералізованими судомними нападами щомісячно, та абсансами щотижнево», згідно якої ОСОБА_1 був звільнений з ОВС. Епілептичний напад не є наслідком впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів.Епілепсія не є професійним захворюванням поліцейського.

Відповідач під час розгляду справи вказував, що враховуючи медичні висновки, комісія, яка проводила розслідування, дійшла висновку, що епілепсія не є професійним захворюванням поліцейського; епілептичний напад ОСОБА_1 не є наслідком впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів; втрата працездатності ОСОБА_1 настала не внаслідок поранення чи травми; втрата працездатності ОСОБА_1 настала не внаслідок гострого професійного захворювання чи гострого професійного отруєння, оскільки епілептичний напад не є наслідком впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів; втрата працездатності ОСОБА_1 настала не внаслідок теплового удару, опіку обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, іншого ушкодження, отриманого внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха, контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори.

При цьому, як вбачається зі змісту оскаржуваних актів, під час проведення повторного розслідування комісія врахувала висновки суду по справі №1640/3010/18 та визнала, що епілептичний напад, який стався з позивачем, є раптовим погіршенням стану здоров`я.

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про ненадання відповідачем доказів, що раптове погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 сталося за умов, встановлених пунктом 3.11 Порядку №1346.

Так, відповідач під час розгляду справи не заперечував про відсутність визначених абз.3, 4, 6 п.3.11 Порядку №1346 умов, однак наголошував, що раптове погіршення стану здоров`я позивача не відповідає обов`язковій умові п.3.10 Порядку, оскільки воно не стало наслідком впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком.

На підставі вищевикладеного, оскільки медичною документацією не підтверджено факт впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, в наслідок яких і трапилося раптове погіршення стану здоров`я позивача, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для визнання нещасного випадку таким, що трапився при виконанні службових обов`язків.

В зв`язку з чим, колегія суддів вважає помилковими твердження суду першої інстанції на те, що всупереч висновкам, викладеним у рішенні від 25.10.2018 у справі № 1640/3010/18, відповідачем безпідставно не досліджувались та не встановлювались докази того, що раптове погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 сталося за умов, встановлених пунктом 3.11 Порядку №1346.

Так, колегія суддів вказує, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.10.2018 року по справі №1640/3010/18 відповідачем повторно проведено службове розслідування за фактом раптового погіршення стану здоров`я 01.06.2017 року майора поліції ОСОБА_1 , старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Полтавській області та оформленойого результати відповідно до вимог Порядку №1346.

Колегія суддів зазначає, що судовим рішенням не було зобов`язано відповідача прийняти конкретне рішення за наслідками службове розслідування. При цьому, як вбачається зі складених за її наслідками актів, комісія врахувала висновки суду по справі №1640/3010/18 та визнала, що епілептичний напад, який стався з позивачем, є раптовим погіршенням стану здоров`я.

Натомість, оскільки під час повторного службового розслідування встановлено, що нещасний випадок, який стався з позивачем (приступ епілепсії як погіршення стану здоров`я), не містить обов`язкової умови, передбаченої абз.4 п.3.10 Порядку №1346 - погіршення стану здоров`я не стало наслідком впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, колегія суддів вважає, що складені за результатами службового розслідування акти є правомірними та скасуванню не підлягають.

Таким чином, посилання суду на неврахування відповідачем висновків суду по справі № 1640/3010/18 та фактично не проведення повторного розслідування є помилковими з вищезазначених підстав.

При цьому, оскільки вимоги про зобов`язання відповідача провести розслідування нещасного випадку, що стався 01.06.2017 та скласти акти Форми Н-1* та Н-5*, з висновків комісії, що нещасний випадок стався з майором поліції, старшим юрисконсультом відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_1 в період проходження служби при виконанні службових обов`язків 01.06.2017 та взяти зазначений випадок на облік, є похідними від вимог про визнання протиправними та скасування Актів від 30.01.2020, вони також не підлягають задоволенню.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову у їх задоволенні.

Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного Управління Національної поліції в Полтавській області задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2020 року по справі №440/671/20 скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2020 року по справі № 440/671/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло А.М. Григоров

Повний текст постанови складено 10.06.2021 року