Справа № 420/4477/21
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2021-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4477/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Відділ обслуговування громадян №14 (сервісний центр) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

24.03.2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Відділ обслуговування громадян №14 (сервісний центр) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, в якому позивач просить суд:

- визнати відмову Головного Управління пенсійного фонду України в Одеській області у відновленні нарахування та виплаті пенсії громадянину України ОСОБА_1 , який постійно проживає в Державі Ізраїль, що здійснюється через Приморський відділ обслуговування громадян № 14 (сервісний центр) Головного Управління пенсійного фонду України в Одеській області, протиправною та зобов`язати відповідача відновити нарахування та виплату пенсії за віком громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка здійснювалася через Приморський відділ обслуговування громадян Головного Управління пенсійного фонду України в Одеській області починаючи з моменту припинення;

- з врахуванням стану здоров`я громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який позбавляє його можливості користуватися авіатранспортом, визнати вимогу з боку Головного Управління пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про необхідність щорічно особисто приїжджати в Україну до м. Одеси та самостійно звертатися до Приморського відділу обслуговування громадян Головного Управління пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про продовження виплати йому пенсії за віком протиправною, зобов`язавши відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії без його особистої явки до Приморського відділу обслуговування громадян Головного Управління пенсійного фонду України в Одеській області, а на підставі нотаріально посвідченої довідки про його перебування серед живих та нотаріально посвідченої заяви про відновлення таких виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_1 виїхав з України до Ізраїлю на постійне місце проживання. Починаючи з 04 грудня 2013 року позивачу нараховувалася та виплачувалась пенсія. Проте, з липня 2019 року виплату пенсії ОСОБА_1 припинено у зв`язку з закінченням строку дії паспорта громадянина України. 15.05.2020 року позивач відновив паспорт та його представник, діючи на підставі нотаріальної довіреності, звернувся до відповідача з нотаріально посвідченою та апостилізованою особистою заявою ОСОБА_1 про поновлення пенсії та нотаріально посвідчені копії необхідних документів. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області представника позивача повідомлено, що виплата пенсії ОСОБА_1 призупинена, оскільки заяву щодо продовження виплати пенсії за довіреністю через банківську установу до Головного управління не надано. При цьому, представником позивача зазначено, що чинним законодавством не встановлено обмежень щодо звернення про поновлення виплати пенсії представником позивача за довіреністю.

Ухвалою суду від 29.03.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу час на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 02.04.2021 року позивачу продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви.

Водночас, ухвалою суду від 09.04.2021 року позивачу повторно продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви.

13.04.2021 року позивач усунув недоліки зазначені в ухвалі суду.

16.04.2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

11.05.2021 року представником відповідача подано відзив на адміністративний позов в якому зазначено, що заява про поновлення виплати пенсії до органу, що призначає пенсію, подається особисто пенсіонером. Крім того, пенсійним органом не приймалась відмова щодо виплати пенсії позивачу, а тільки надано відповідь, оформлену листом, яка має інформаційний характер щодо пенсійного забезпечення позивача.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 є громадянином України, мешкає в країні Ізраїль, що сторонами не заперечується.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси у призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 з 04 грудня 2013 року, йому регулярно нараховувалася та виплачувалася пенсія за віком.

З липня 2019 року виплату пенсії ОСОБА_1 припинено у зв`язку з закінченням строку дії його паспорту громадянина України.

15.05.2020 року ОСОБА_1 відновив паспорт громадянина України.

29.09.2020 року представником Каршеля Ю.М. направлено до ГУ ПФУ в Одеській області нотаріально посвідчені (з наявністю штампу «Апостиль») заяви, в яких представник просив пенсійний орган:

1. Відновити нарахування та виплату пенсії за віком громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка здійснювалася через Приморський відділ обслуговування громадян Головного Управління пенсійного фонду України в Одеській області починаючи з моменту припинення.

2. З врахуванням стану здоров`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який позбавляє його можливості користуватися авіатранспортом, продовжувати нарахування та виплату заявнику пенсії на черговий рік без особистої явки до Приморського відділу обслуговування громадян Головного Управління пенсійного фонду України в Одеській області, а на підставі нотаріально посвідченої довідки про його перебування серед живих та заяви про її видачу його представнику.

07.10.2020 року Головним управлінням ПФУ в Одеській області надано відповідь за № 1500-0401-8/76606 в якій зазначено, що для відновлення виплати пенсії через банківську установу ПАТ «Приватбанк» ОСОБА_1 потрібно особисто звернутися до Приморського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління, надати документи, які засвідчують особу, та відповідну заяву.

Після повернення листом Головного управління ПФУ в Одеській області за № 1500-0401-8/83763 від 29.10.2020 року оригіналів нотаріально посвідчених та апостилізованих заяв та інших документів ОСОБА_1 його представнику вони 25.11.2020 року спрямовані представником позивача до Приморського відділу обслуговування громадян №14 (сервісного центру) Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області разом з листом за вих. № 150.

04.12.2020 року листом відділу з питань перерахунків пенсій № 2 Головного Управління пенсійного фонду України в Одеській області за № 1500-0306-8/97610 надано відповідь про те, що ОСОБА_1 необхідно особисто звернутися до відділу обслуговування громадян № 1 (сервісний центр) з документами, які засвідчують особу.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009 п. 2 ч. 1 ст. 49, друге речення статті 51 Закону №1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009 оспорюваними нормами Закону №1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.08.2014, право на отримання пенсії, як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (п. 51 цього рішення).

Отже суд вважає, що ОСОБА_1 як громадянин України має право на виплату призначеної йому пенсії.

Відповідно до п. 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного Фонду України 25.11.2005 №22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Тобто п. 1.5 Порядку №22-1 передбачено можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 757/12134/14-а.

Матеріалами справи підтверджується, що до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області звертався представник позивача на підставі нотаріально завіреної довіреності з проставленим апостилем. При цьому, разом з заявою подано копію паспорту громадянина України, заяву про виплату пенсії по встановлений формі (нотаріально посвідчена, апостилізована), заяву про поновлення виплати пенсії у вільній формі (нотаріально посвідчена, апостилізована), довідку про стан здоров`я ОСОБА_1 (нотаріально посвідчена, апостилізована), довідку про перебування ОСОБА_1 серед живих (нотаріально посвідчена, апостилізована).

Згідно з пункту 4.3 Порядку №22-1, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Пунктом 4.7 Порядку №22-1 передбачено право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Згідно 2.23 Порядку №22-1 документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Таким чином, прийняттю рішення органом Пенсійного фонду передує певна процедура розгляду поданої заявником заяви, спрямована на перевірку правильності оформлення поданих документів та їх достатності. Більше того, законодавством надано право уповноваженому органу вимагати, в тому числі, від заявника дооформлення поданих при зверненні документів та подання додаткових відомостей, необхідних для прийняття вмотивованого рішення.

В свою чергу, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області представнику направлено відповіді на запити №1500-0401-8/76606 від 07.10.2021, №1500-0306-8/97610 від 04.12.2020 яким повідомлено, що пенсіонерам, які фактично не проживають в Україні, виплата пенсій проводиться відповідно до «Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 (зі змінами). При цьому, виплата пенсії ОСОБА_1 призупинена, оскільки заяву щодо продовження виплати пенсії за довіреністю через банківську установу до Головного управління не надано.

Суд зазначає, що відповідач не прийняв рішення про поновлення виплати пенсії чи про відмову в поновленні її виплати, а лише повідомив листами в порядку Закону України "Про звернення громадян", які є відповіддю на адвокатські запити, представника позивача про призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 .

За таких обставин суд вважає, що листи-відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не є рішенням суб`єкта владних повноважень (індивідуальним актом) у розумінні п.19 ч.1 ст.4, ч.1 ст.19 КАС України, відтак не може бути предметом судового розгляду.

Отже, вимоги в частині визнання протиправною відмову пенсійного органу у відновленні нарахування та виплаті пенсії позивачу не підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі і нових. Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати нові документи, яким не надана була оцінка, та встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії.

Зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року слідує, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за встановленими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Наведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини в справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії", в яких останній зазначив, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції не полягає у підміні органів влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Між тим, у випадку прийняття судом рішення щодо зобов`язання пенсійного органу відновити нарахування та виплату позивачу пенсію, яке по суті буде передувати розгляду останнім заяви представника ОСОБА_1 щодо відновлення виплати пенсії, суд порушить принцип розподілу влади та втрутиться у виключну компетенцію уповноваженого на прийняття такого рішення органу.

Відповідно ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим, у зв`язку з встановленням судом факту невиконання відповідачем покладеного на нього обов`язку та з метою захисту порушеного права позивача на пенсію, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії за віком від 22 вересня 2020 року, що подана його представником адвокатом В.Ю.Мирковічем, та прийняти рішення відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 20.12.2018 р. у справі № 132/3485/16-а, від 26.06.2018 р. у справі № 211/5254/16-а.

Разом з тим, суд вважає передчасною вимогу позивача щодо визнання протиправною вимогу з боку Головного Управління пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про необхідність щорічно особисто приїжджати в Україну до м. Одеси та самостійно звертатися до Приморського відділу обслуговування громадян Головного Управління пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про продовження виплати йому пенсії за віком, зобов`язавши відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії без його особистої явки до Приморського відділу обслуговування громадян Головного Управління пенсійного фонду України в Одеській області, а на підставі нотаріально посвідченої довідки про його перебування серед живих та нотаріально посвідченої заяви про відновлення таких виплат, оскільки рішення про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 ще не приймалось.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд вважає необхідним у відповідності до вимог ст.139 КАС України та з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір в розмірі 454 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 139, 242-246, 255, 262, 263, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: 65012, м.Одеса, вул. Канатна 83, ), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Відділ обслуговування громадян №14 (сервісний центр) (адреса: 65012, м.Одеса, вул.Рішельєвська 60) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 вересня 2020 року про поновлення виплати пенсії за віком, що подана його представником адвокатом В.Ю.Мирковічем, та прийняти рішення відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул. Канатна, 83, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.