Справа № 160/17685/20
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіКадникової Г. В.
при секретарі судового засіданняПасічнику Т.В.
за участі: позивачне з`явилась
представник відповідача Сукач Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визнання нормативно-правових актів протиправними та нечинними в їх окремих частинах
30 грудня 2020 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області (далі відповідач), про визнання протиправними та нечинними:
- абзаців 2 та 3 пункту 2.7. «Положення про постійні комісії Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області VIIІ скликання» (далі за текстом Положення), затвердженого рішенням Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області VIII скликання від 10.12.2020 №07-02/VIII «Про затвердження Положення про постійні комісії Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області VIII скликання»;
- друге речення абзацу 1 частини 9 ст.13, частину 4 ст.26 «Регламенту Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області VIII скликання» (далі за текстом Регламент), затвердженого рішенням Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області VIII скликання від 10.12.2020 №06-02/VIII «Про затвердження «Регламенту Положення про постійні комісії Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області VIII скликання».
В обґрунтування позовних вимог вказано, що рішеннями відповідача від 10.12.2020 р. №06-02/VIII «Про затвердження «Регламенту Положення про постійні комісії Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області VIII скликання» та від 10.12.2020 №07-02/VIII «Про затвердження Положення про постійні комісії Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області VIII скликання», були відповідно затверджені вказані Регламент та Положення, які містять норми, що суперечать діючому законодавству України, а саме:
- друге речення абзацу 1 п. 2.7 Положення та друге речення абзацу 1 ч.9 ст.13 Регламенту, викладених: «Рішення постійної комісії приймаються на засіданні більшістю голосів від загального складу депутатів, які входять до складу постійної комісії. У разі рівного розподілу голосів, вирішальним є голос голови постійної комісії Ради» - суперечать ч. 10 ст. 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідно до якої, за результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії. Тобто закон не наділяє голову постійної комісії правом вирішального голосу при винесенні рішення постійною комісією, а прямо зазначає, що рішення постійної комісії Ради приймаються більшістю голосів її членів, без надання будь-якої переваги голосу її голови;
- абзац 3 п. 27 Положення та ч.4 ст.26 Регламенту, викладених: «Якщо постійна комісія Ради, на розгляд якої винесено питання, не згодна з розглянутим нею проектом рішення в цілому, що підтверджується протокольним рішенням постійної комісії Ради щодо наявних зауважень, то такий проект не може бути винесений на розгляд Ради. Про незгоду комісій з проектами рішень секретар Ради повідомляє міського голову» - суперечать змісту ст. 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», у якій зазначений вичерпний перелік прав постійних комісій Рад, і до переліку цих прав не входить право постійної комісії Ради, у разі її незгоди з наданим їй на розгляд проектом рішення, фактично заблокувати такий проект рішення та не подавати його на розгляд Ради, замість внесення до цього проекту тільки своїх зауважень. Зазначене, на думку позивача, є порушенням прав депутатів Ради на колегіальний розгляд та прийняття рішень щодо питань включених міським головою в порядок денний сесій Ради та порушенням п.8 ч.4 ст.42 вказаного Закону, відповідно до якої, саме міський голова скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради.
Позивач наголошує, що вищевказаними нормативно-правовими актами прийнятими відповідачем, зачіпаються її права та інтереси як депутата місцевої Ради та члена однієї із постійних комісій Ради, оскільки всупереч закону, голова постійної комісії Ради має незаконну перевагу при голосуванні, а також позбавляє її права в разі рішення постійної комісії Ради, розглядати проекти рішень включених міським головою в порядок денний сесії Ради тільки на тій підставі, що така комісія не згодна з проектом такого рішення, а тому він не може бути розглянутий на пленарному засіданні Ради.
Ухвалою суду від 04.01.2021 р. позовну заяву залишено без руху.
На виконання вимог ухвали суду позивачем подано заяву про усунення недоліків. Однак, недоліки позовної заяви усунуто не в повному обсязі.
Ухвалою суду від 08.02.2021 продовжено строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви.
На виконання вимог ухвали суду позивачем усунуті виявлені недоліки позовної заяви шляхом надання відповідних документів.
Ухвалою суду від 11.03.2021 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Розгляд справи у підготовчому засіданні призначено на 08.04.2021.
06.04.2021 р. відповідачем подано відзив на позов, у якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову виходячи з наступного. 10.12.2020 на пленарному засіданні другої позачергової сесії Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області VIII скликання, під час розгляду проектів рішень ради «Про затвердження Положення про постійні комісії Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області VIII скликання» та «Про затвердження «Регламенту Положення про постійні комісії Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області VIII скликання» позивачкою було подано пропозицію виключити п.9 ст.13 Регламенту в запропонованій депутатами редакції, посилаючись на п.10 ст.47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у зв`язку із тим, що рішення приймається більшістю від загального складу, що не може бути рівним розподілом голосів. За результатами голосування пропозиція позивачки не набрала достатньої кількості голосів, відповідно не була прийнята.
За результатами голосування пропозиції позивачки щодо прийняття ст.26 Регламенту в кінцевій редакції з урахуванням правок пропозиція прийнята більшістю голосів. Також в протоколі відображено попередження позивачки, що п.4 ст.26 Регламенту суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Після розгляду всіх пропозицій проекти вищезазначених рішень були поставлені на голосування за основу і в цілому. Рішення були прийняті більшістю голосів 21 з 23.
Отже, відповідач зазначає, що доводи позивачки не спростовують законності прийнятих відповідачем рішень про затвердження Регламенту Ради та Положення про постійні комісії Ради та не обмежують позивачку у реалізації нею своїх депутатських повноважень, які, зокрема, визначені розділу 3 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».
06.04.2021 від позивача надійшла заява, в якій ОСОБА_1 просить суд проводити підготовче засідання у справі без її присутності враховуючи усі докази подані разом з адміністративним позовом, так як інших доказів по справі надавати не має наміру.
08.04.2021 від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд підготовчого засідання без участі його представника.
Ухвалою суду від 08.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні 28.04.2021 позивачка підтримала позовні вимоги та надала пояснення щодо обставин справи. Представник позивача, в свою чергу, заперечила проти позовних вимог ОСОБА_1 з посиланням на доводи письмового відзиву. У судовому засіданні оголошено перерву.
28.05.2021 від позивача надійшла заява з проханням розглядати справу 01.06.2021 за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
У судовому засіданні 01.06.2021 представник відповідача підтримала заперечення проти позову.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, суд виходить з наступного.
Як встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 є депутатом Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області VIII скликання.
10.12.2020 р. відбулося пленарне засідання другої позачергової сесії Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області VIII скликання на підставі розпорядження міського голови від 04.12.2020 р. № р-247/0/3-20 «Про скликання пленарного засідання другої позачергової сесії Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області восьмого скликання». Вказаним розпорядженням також затверджено порядок денний сесії.
Загальний склад Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області VIII скликання (далі Ради) складає 26 депутатів (рішення Ради від 20.11.2021 р. №01-01/VIII) та міський голова.
Згідно зі списком реєстрації депутатів Вільногірської міської ради від 10.12.2020р., на пленарне засідання 2-ої позачергової сесії Ради прибуло і зареєструвалось 22 депутати та приймав участь міський голова, що було достатнім для проведення пленарного засідання у відповідності до ч.12 ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Позивачка також приймала участь у вказаному пленарному засіданні.
Відповідно до пунктів 1, 2 порядку денного на пленарне засідання були винесені проекти рішень Ради:
- питання № 1 «Про затвердження «Регламенту Положення про постійні комісії Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області VIII скликання»;
- питання № 2 «Про затвердження Положення про постійні комісії Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області VIII скликання».
Згідно до протоколу пленарного засідання 2 позачергової сесії Ради від 10.12.2020 р. під час розгляду та обговорення питання № 1 доповідач повідомила про оприлюднення проекту рішення на офіційному веб-сайті Ради. До оприлюдненого проекту рішення надійшли пропозиції від депутатів Ради у вигляді іншої редакції Регламенту. Було прийнято рішення проводити розгляд проекту Регламенту окремо по статтях, за якими були внесені зміни депутатами Ради.
За ст.13 Регламенту позивачкою було подано пропозицію виключити п.9 ст.13 Регламенту в запропонованій депутатами редакції, посилаючись на п.10 ст.47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в зв`язку із тим, що рішення приймається більшістю від загального складу, що не може бути рівним розподілом голосів. За результатами голосування пропозиція не набрала достатньої кількості голосів, а відповідно не була прийнята (аркуш протоколу 9).
В протоколі відображено, що при розгляді ст.26 Регламенту позивачка попередила, що п.4 ст.26 Регламенту суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а саме: міський голова затверджує своїм розпорядженням порядок денний сесії, а комісії розглядаючи питання порядку денного, самі готують проекти рішення, висновки та рекомендації, які розглядаються на пленарному засіданні всіма депутатами. Позивачка запропонувала поставити на голосування ст.26 Регламенту в кінцевій редакції з урахуванням правок. За результатами голосування пропозиція прийнята (аркуш протоколу 12).
Згідно до протоколу пленарного засідання (аркуші протоколу 21-23) під час розгляду та обговорення питання № 2 були розглянуті пропозиції депутатів за пунктами 2.11 та 2.14 вказаного Положення.
Після розгляду всіх пропозицій проекти рішень Ради «Про затвердження Положення про постійні комісії Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області VIII скликання» та «Про затвердження «Регламенту Положення про постійні комісії Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області VIII скликання» були поставлені на голосування за основу і в цілому. Рішення були прийняті більшістю голосів 21 з 23.
Рішеннями відповідача від 10.12.2020 р. №06-02/VIII «Про затвердження «Регламенту Положення про постійні комісії Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області VIII скликання» та від 10.12.2020 №07-02/VIII «Про затвердження Положення про постійні комісії Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області VIII скликання», були відповідно затверджені вказані «Регламент Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області VIII скликання» та «Положення про постійні комісії Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області VIII скликання».

Вищевказані рішення та затверджені зазначеними рішеннями Положення та Регламент, були оприлюднені 15.12.2020 р. на офіційному сайті відповідача http//vilnogirsk-rada.gov.ua/, тобто набрали чинності, що підтверджується листом виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 16.12.2020 р. № 2428/0/2-20.

Не погоджуючись із діями та рішеннями відповідача, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Правові основи місцевого самоврядування в Україні становлять, в першу чергу, норми-принципи Конституції України, що закріплюють найважливіші відносини, які виникають в процесі організації і функціонування місцевого самоврядування в України, зокрема, територіальну організацію місцевого самоврядування, порядок та форми його здійснення, порядок формування та використання комунальної власності, гарантії самоврядних прав територіальних громад.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Поряд з Конституцією і законами України, відповідними міжнародно-правовими документами, указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України важливим і необхідним елементом правової основи місцевого самоврядування виступають нормативні акти місцевого самоврядування рішення органів місцевого самоврядування та місцевих референдумів.

До інших актів законодавства відносяться:

-Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування";

-Закон України "Про статус депутатів місцевих рад";

-Закон України "Про вибори депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів".

Крім того, на місцевому рівні приймаються локальні акти законодавства, що забезпечують регламентування діяльності районних у місті рад ті їх виконавчих органів (регламенти, порядки інструкції тощо).

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання затвердження регламенту ради.

Відповідно до ч.4 ст.42 Закону сільський, селищний, міський голова скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради.

Згідно із ч.1 ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань, а також засідань постійних комісій ради.

Частиною 4 ст.46 вказаного Закону зазначається, що сесії ради скликаються: сільської, селищної, міської відповідно сільським, селищним, міським головою; районної у місті, районної, обласної головою відповідної ради.

Відповідно до ч.5 ст.46 Закону сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності не рідше ніж один раз на місяць.

Частиною 12 ст.46 Закону зазначено, що сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради.

Відповідно до ч.14 ст.46 Закону не пізніше як на другій сесії затверджується регламент роботи відповідної ради, а також положення про постійні комісії ради.

Згідно приписів ч.15 ст.46 Закону Рада у своєму регламенті визначає порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Відповідно до ч.10 ст.47 Закону за результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії підписуються головою комісії, а в разі відсутності заступником голови або секретарем комісії.

Відповідно до ч.15 ст.47 Закону перелік, функціональна спрямованість і порядок організації роботи постійних комісій визначаються регламентом відповідної ради та Положенням про постійні комісії, що затверджуються радою з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» щодо реалізації повноважень ради у здійсненні державної регуляторної політики постійними комісіями відповідної ради.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.59 Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Виходячи з вищезазначеного суд приходить до висновку, що право визначати Регламент та Положення про постійні комісії Ради є виключно компетенцією відповідача та спірні частини вказаних нормативно-правових актів були прийняті більшістю депутатів.

Щодо наявності порушеного права позивача при оскарженні Регламенту та Положення суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до позову позивач звертається до суду як фізична особа та обґрунтовує своє право на звернення саме положеннями статті 55 Конституції України, яка стосується саме прав громадян.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у тому числі й рішення органу місцевого самоврядування, що є предметом цього спору.

У рішенні від 14.12.2011 року №19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що положення ч.2 ст.55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом. Таким чином, конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви №17160/06 та №35548/06; п. 33).

Положеннями частини першої статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16 та у постанові від 15 серпня 2019 року у справі №1340/4630/18.

Поряд з тим позивач не вказує яке саме її індивідуально виражене право чи інтерес вже порушене рішенням відповідача.

Також суд акцентує увагу, що зі змісту оскаржуваних положень Положення та Регламенту, вбачається що порушення має вірогідний характер та не є реально існуючим на час звернення до суду.

Окрім цього, слід звернути увагу на правовий статус позивача як депутата місцевої ради, на якому наголошує сам позивач.

Відповідно до ст.2 Закону України № 93-IV від 11.07.2002 «Про статус депутатів місцевих рад» (далі за текстом - Закон № 93), депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.

Депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Правовий статус депутата місцевої ради, як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого органу та рівноправного члена місцевої ради, а також гарантії депутатської діяльності визначені та встановлені Конституцією України, Законом України № 280-97/ВР від 21.05.1997 «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом № 93.

Депутат місцевої ради згідно з вищенаведеними нормативними актами має право:п редставляти інтереси всієї територіальної громади; брати активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, ухвального голосу з усіх питань, які розглядаються на сесіях ради, а також на засіданнях постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано; звернутися із запитом до керівників ради та її органів, сільського, селищного, міського голови, керівників органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, розташованих або зареєстрованих на відповідній території, а депутат міської (міста обласного значення), районної, обласної ради - також до голови місцевої державної адміністрації з питань, віднесених до відання ради; подавати пропозиції і зауваження головуючому на сесії, знайомитися з будь-якими офіційними документами, які зберігаються у відповідних ОМС, та робити виписки, копіювання цих документів; брати участь з правом дорадчого голосу у засіданнях інших місцевих рад та їх органів, загальних зборах громадян за місцем проживання, засіданнях органів самоорганізації населення, що проводяться в межах території його виборчого округу, порушувати перед органами і організаціями та їх посадовими особами, а також керівниками правоохоронних та контролюючих органів питання, що зачіпають інтереси виборців, та вимагати їх вирішення; доступу до засобів масової інформації комунальної форми власності з метою оприлюднення результатів власної депутатської діяльності та інформування про роботу ради в порядку, встановленому відповідною радою; вносити на розгляд органів і організацій та їх посадових осіб пропозиції з питань, пов`язаних з його депутатськими повноваженнями у виборчому окрузі відповідно до закону, брати участь у їх розгляді; на депутатське звернення, депутатський запит, депутатське запитання; на невідкладний прийом; вимагати усунення порушень законності і встановлення правового порядку.

Отже, загалом до зазначених положень депутат місцевої ради має право реалізувати свої права щодо внесення пропозицій для розгляду їх радою та її органами, пропозицій і зауважень до порядку денного засідань ради та її органів, порядку розгляду обговорюваних питань та їх суті, на розгляд ради та її органів пропозицій з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю.

Саме у такий спосіб депутат місцевої ради реалізує своє право на участь у діяльності ради та у прийнятті радою відповідних рішень.

Отже, підсумовуючи вищенаведене, можна дійти висновку, що депутат ради законодавчо не наділений правом здійснювати представництво інтересів територіальної громади в судах. Нормами чинного законодавства для депутата встановлений особливий спосіб впливу як на прийняття рішень органом місцевого самоврядування, так і на життя мешканців відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Така позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 803/413/18.

Також позивач зазначає, що своїм зверненням до суду захищає права «депутатів Ради».

Згідно з п.8 ч.1 ст.4 КАС України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

За змістом статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, підставою для звернення особи до суду з позовом є переконання позивача у порушенні своїх прав чи свобод, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу.

Водночас суб`єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності вчинення суб`єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідно до ч.2 ст.264 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Слід зазначити, що представництво в адміністративному судочинстві являє собою процесуальну діяльність дієздатних суб`єктів, здійснювану від імені та в інтересах охоронюваних законом прав сторін, третіх осіб, заявників та інших зацікавлених у справі осіб з метою домогтися для них найбільш сприятливого рішення у справі, а також для надання кваліфікованої юридичної допомоги зазначеним особам у захисті своїх прав.

Відповідно до ст. 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно зі ст.57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник. У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка має адміністративну процесуальну дієздатність.

Юридична особа, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи) або через представника.

Статтею 59 КАС України передбачено, що повнов?аження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи; свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Довіреності від імені органу, підприємства, установи, організації видаються за підписом керівника або іншої уповноваженої на те законом, положенням, статутом особи і засвідчуються печаткою цього органу, підприємства, установи, організації (за наявності).

Довіреність фізичної особи на ведення справи в адміністративному суді посвідчується нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності.

Повноваження на ведення справи в суді дає представникові право на вчинення від імені особи, яку він представляє, усіх процесуальних дій, які може вчинити ця особа. Розпорядження довірителя представникові, який бере участь в адміністративному процесі на підставі договору, щодо ведення справи є обов`язковими для нього.

У вип?а?дках, установлених законом, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, державні органи, ОМС, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із позовними заявами в інтересах інших осіб і брати участь у цих справах. При цьому Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, державні органи, ОМС повинні надати адміністративному суду документи та інші докази, які підтверджують наявність визначених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.

З метою захисту прав і свобод людини і громадянина у випадках, установлених законом, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини може особисто або через свого представника звертатися до адміністративного суду з позовом, брати участь у розгляді справ за його позовом (заявою), а також на будь-якій стадії розгляду вступати у справу, провадження в якій відкрито за позовами (заявами) інших осіб, подавати апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, у тому числі у справі, провадження в якій відкрито за позовом (заявою) іншої особи. При цьому Уповноважений Верховної Ради України з прав людини повинен обґрунтувати адміністративному суду неможливість особи самостійно здійснювати захист своїх інтересів.

З метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді прокурор у межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з адміністративним позовом (поданням), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за адміністративним позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами для представництва інтересів громадянина або держави.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених ст.169 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не є представником депутатів Ради ні за довіреністю, ні за законом. Також ОСОБА_1 не належить до кола осіб та органів, які уповноважені звертатися в інтересах громадян або держави, тому не може звертатися до суду для захисту їх прав у даному випадку.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно зі ст.244 КАС України, під час ухвалення рішення, суд, окрім іншого, має вирішити як розподілити між сторонами судові витрати.

Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Керуючись ст.ст.2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 264, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визнання нормативно-правових актів протиправними та нечинними в їх окремих частинах - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 10 червня 2021 року.

Суддя Г. В.Кадникова