Справа № 280/674/21
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2021 року м. Дніпросправа № 280/674/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.02.2021 ( суддя пеошої інсьанції ОСОБА_1 ) в адміністративній справі № 280/674/21 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), третя особа ОСОБА_2 про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в якому просило:

скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Частюка В.О. від 14.01.2021 ВП №62701607 про накладення штрафу.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що спірна постанова прийнята державним виконавцем необґрунтовано та підлягає скасуванню, оскільки постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04.2020 у справі №280/6432/19 зобов`язано Головне управління призначити ОСОБА_2 з 24.10.2019 пенсію у зв`язку з втратою годувальника, на яку вона має право після смерті її чоловіка ОСОБА_3 розрахунок якої здійснити за документами пенсійної справи померлого годувальника ОСОБА_3 та виходячи із доходу (пенсії за вислугу років), який мав чоловік позивача на час настання смерті.

Позивач зазначає, що зазначене рішення суду виконано боржником в рамках виконавчого провадження, а саме позивачем з 24.10.2019 призначено ОСОБА_2 пенсію у зв`язку з втратою годувальника, на яку вона має право після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , розрахунок якої здійснено за документами пенсійної справи померлого годувальника ОСОБА_3 та виходячи з доходу, який мав чоловік позивача ОСОБА_2 на час настання смерті. При цьому, позивач вказував на те, що оскільки ОСОБА_2 має право на обчислення розміру пенсії по втраті годувальника з 24.10.2019 виключно за нормами Закону №1058, то розмір пенсії Головне управління обчислило у відповідності до вимог діючого законодавства, а саме Закону №1058. Зазначає на те, що підстави для застосування норм Закону №1788 при обчисленні розміру пенсії по втраті годувальника ОСОБА_2 з 24.10.2019 відсутні, оскільки Закон №1788 в цій частині не діє. Позивач зазначає, що за нормами Закону №1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника. Отже, базовою величиною для визначення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника є саме розмір пенсії за віком померлого годувальника, а не дохід на момент смерті, не розмір пенсії, яку отримував померлий годувальник на момент смерті.

Враховуючи наведене позивач вважає, що при обчисленні пенсії ОСОБА_4 у зв`язку з втратою годувальника за нормами Закону №1058 діяв у відповідності до діючою законодавства та в межах наданих повноважень, а тому відсутні підстави для застосування до позивача штрафних санкцій.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.02.2021 в адміністративній справі № 280/674/21 у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про скасування постанови про накладення штрафу, відмовлено.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції надав оцінку предмету заявленого позову та вказав , що дослідженю підлягало встановлення правомірності дій державного виконавця при примусовому виконанню рішення суду по справі № 280/6432/19. Суд дійшов висновку, що призначаючи пенсію ОСОБА_2 по втраті годувальника в розмірі 1774, 47 грн. боржником не виконано постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04. 2020 р. по справі № 280/6432/19, оскільки порядок обрахування пенсії по втраті годувальника , та як наслідок її розмір , не відповідає рішенню суду апеляційної інстанції, яке не оскаржено в касаційному провадженні і зазначене свідчить про невиконання рішення суду без поважних причин. Зазначене в свою чергу позбавляє можливості скасувати постанову про накладення штрафу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове , яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги скаржник послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зазначає, що в міру своїх повноважень вчиняло необхідні дії для виконання рішення №280/6432/19, а тому вважає, що відповідач неправомірно виніс постанову, на підставі якої на позивача наклав штраф за невиконання судового рішення.

Відповідач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу , в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу позивача - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.

У відповідності до вимог ст. 311 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04.2020 по справі №280/6432/19 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , та постановлено:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо призначення ОСОБА_2 пенсії у зв`язку з втратою годувальника, на яку вона має право після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , який за життя отримував призначену з 28.11.1986 року та довічно як працівнику льотного складу цивільної авіації відповідно до положень Закону України Про пенсійне забезпечення пенсію за вислугу років, перераховану за життя відповідно до вимог ст.53 Закону України Про пенсійне забезпечення у зв`язку зі змінами, внесеними Законом України від 17.11.1999 р №1222-ХІV Про внесення змін до деяких законів України, розмір якої згідно Розпорядження №116506 від 22.06.2018 складав 13730 грн.;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_2 з дати її звернення 24.10.2019 року пенсію у зв`язку з втратою годувальника, на яку вона має право після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , розрахунок якої здійснити за документами пенсійної справи померлого годувальника ОСОБА_3 та виходячи доходу (пенсії за вислугу років), який мав чоловік позивача ОСОБА_2 на час настання смерті.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04.2020 по справі №280/6432/19 набрала законної сили 30.04.2020, касаційне провадження не здійснювалось.

28.07.2020 на виконання зазначеного судового рішення видано виконавчий лист, який 30.07.2020 пред`явлено до примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

03.08.2020 державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №62701607, надано боржнику 10 робочих днів для самостійного виконання рішення суду.

20.08.2020 до Відділу ПВР надійшов лист ГУ ПФУ в Запорізькій області від 18.08.2020 №0800-0802-6/41359 про закінчення виконавчого провадження, на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України Про виконавче провадження. Боржником вказано на те, що рішення суду виконано у повному обсязі до відкриття виконавчого провадження на підтвердження чого надано копію рішення від 31.07.2020 №84.

02.09.2020 державним виконавцем на адресу боржника направлено Вимогу виконавця, в якій боржника зобов`язано надати до відділу підтвердження виконання виконавчого листа №280/6432/19 та надати пояснення щодо обставин зазначених у вимозі.

09.09.2020 ГУ ПФУ в Запорізькій області направлено повідомлення про виконання вимоги, в якій зазначено, що рішення суду виконано, та зазначено, що оскільки ОСОБА_2 має право на обчислення розміру пенсії по втраті годувальника з 24.10.2019 виключно за нормами Закону №1058, то розмір пенсії боржником обчислено вірно, у відповідності до вимог діючого законодавства.

27.11.2020 державним виконавцем повторно направлено вимогу щодо необхідності виконання рішення суду.

09.12.2020 до Відділу надійшло повідомлення від боржника, в якому останній вкотре вказав на те, що вважає рішення таким, що виконано у повному обсязі.

14.01.2021 державним виконавцем прийнято постанову про накладення штрафу ВП №62701607, якою за невиконання боржником без поважних причин виконавчого листа №280/6432/19 виданого 28.07.2020 Запорізьким окружним адміністративним судом на ГУ ПФУ в Запорізькій області накладено штраф в розмірі 5100,00 грн.

Вважаючи таку постанову протиправною, позивач звернувся до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зауважив, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Оскільки станом на момент винесення оскаржуваної постанови встановлено факт невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області судового рішення без поважних причин, суд першої інстанції дійшов висновку, що державним виконавцем, на виконання вимог ч. 1 ст. 75 Закону №1404, правомірно винесено постанову про накладення на позивача штрафу.

Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України №1404-VIII від 2 червня 2016 року "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII) .

Згідно зі ст. 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1 ст. 75 Закону встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

З матеріалів справи встановлено, що приймаючи постанову від 30.04.2020 у справі № 280/6432/19 Третій апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що пенсія ОСОБА_2 по втраті годувальника повинна бути обчислена/призначатися із пенсії годувальника на час настання його смерті, розмір якої згідно розпорядження №116506 від 22.06.2018 складав 13730 грн. Отже, під заробітком померлого годувальника слід розуміти пенсію по вислузі років розмір якої на час смерті складав 13730,00 грн.

09.09.2020 ГУ ПФУ в Запорізькій області направлено повідомлення про виконання вимоги, в якій зазначено, що рішення суду виконано, та зазначено, що оскільки ОСОБА_2 має право на обчислення розміру пенсії по втраті годувальника з 24.10.2019 виключно за нормами Закону №1058, тому розмір пенсії боржником обчислено вірно, у відповідності до вимог діючого законодавства, отже рішення суду ним фактично виконано, що на думку боржника таке підтверджується рішенням від 31.07.2020 №84, відповідно до якого ОСОБА_2 призначено пенсію по втраті годувальника з 24.10.2019 в розмірі 1774,47 грн. (а.с.47).

27.11.2020 державним виконавцем повторно направлено вимогу щодо необхідності виконання рішення суду.

09.12.2020 до Відділу надійшло повідомлення від боржника, в якому останній вкотре вказав на те, що вважає рішення таким, що виконано у повному обсязі.

14.01.2021 державним виконавцем прийнято постанову про накладення штрафу ВП №62701607, якою за невиконання боржником без поважних причин виконавчого листа №280/6432/19 виданого 28.07.2020 Запорізьким окружним адміністративним судом на ГУ ПФУ в Запорізькій області накладено штраф в розмірі 5100,00 грн.

При цьому, як вірно зауважив суд першої інстанції, виконуючи судове рішення, боржником не враховано висновки Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04.2020 у справі №280/6432/19, який у мотивувальній частині зазначив, що пенсія позивачу у зв`язку з втратою годувальника повинна призначатися із пенсії годувальника на час настання його смерті, розмір якої згідно розпорядження №116506 від 22.06.2018 (а.с.8) складав 13730 грн., що в свою чергу зобов`язує відповідача при обчислені пенсії ОСОБА_2 по втраті годувальника брати до уваги пільговий стаж та заробіток (з коефіцієнтами) льотчика по Закону України №1788-XII Про пенсійне забезпечення, з яких померлому чоловіку позивача обчислювалася та перераховувалася пенсія за вислугу років, оскільки ні стаж ні заробіток ні розмір пенсії за вислу років зі смертю чоловіка зменшитися не могли. В іншому випадку, тобто, внаслідок не врахування відповідачем розміру доходу годувальника на час настання смерті, призводить до того, що сама суть права позивача на отримання пенсії по втраті годувальника втрачає суть…

Зазначені обставини спростовують твердження позивача про виконання ним судового рішення по справі 280/6432/19 в повному обсязі. Зокрема встановлено, що позивачу призначено пенсію по втраті годувальника з 24.10.2019 в розмірі 1774,47 грн. посилаючись на те, що ОСОБА_2 має право на обчислення розміру пенсії по втраті годувальника з 24.10.2019 виключно за нормами Закону №1058, а відтак, рішення суду, у встановлений спосіб не виконано, оскільки порядок обрахування пенсії по втраті годувальника, та як наслідок її розмір, не відповідає рішенню суду.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст.6, ст.13 Конвенції та ст.1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст.129-1 Конституції України.

Основним призначенням стадії виконавчого провадження, є фактичне та повне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту. Судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, без права встановлювати інші механізми та обсяги його виконання, трактуючи зобов`язальну частину судового рішення на свій лад, нівелюючи тім самим весь процес судового розгляду спору.

За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки станом на момент винесення постанови державним виконавцем встановлено факт невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04.2020 у справі № 280/6432/19 , тому на виконання вимог ч. 1 ст. 75 Закону №1404, за наявності на те правових підстав, правомірно винесено постанову про накладення на позивача штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин.

За результатом апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що дії відповідача, як суб"єкта владних повноважень відповідають критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.02.2021 в адміністративній справі № 280/674/21 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.02.2021 в адміністративній справі № 280/674/21- залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко