Справа № 640/7525/19
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7525/19 Головуючий у І інстанції - Келеберда В.І.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправним рішення відповідача про відмову зарахування періоду роботи в зоні відчуження до стажу роботи за Списком № 1 і в кратному нарахуванні стажу та зобов`язати відповідача вчинити дії з нарахування і подальшої регулярної виплати належного йому розміру пенсії та відшкодувати на його користь моральну шкоду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нормами чинного законодавства визначено його право на зарахування періоду роботи у зоні відчуження ЧАЕС з 2004-2012 роки до страхового стажу, який враховується під час обчислення пенсії, у полуторному розмірі, в тому числі за Списком №1.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року у задоволені адміністративного позову відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що вимоги Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачають можливість зарахування до страхового стажу додатково по одному року за кожний повний рік стажу роботи за Списком № 1. Водночас, норми цього закону не містять положень про те, що стаж роботи за списком № 1 зараховується до страхового стажу у полуторному розмірі. Крім того, норми зазначеного закону не містять посилань на можливість застосування при розрахунку страхового стажу за списком № 1 положень інших нормативно-правових актів.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні тим, що викладені у позовній заяві.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з жовтня 2004 року ОСОБА_1 перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва та отримував пенсію за віком на пільгових умовах згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

При оформленні пенсії в 2004 році на підставі наданих ним довідок йому було зараховано з кратністю 1,5 стаж роботи в шкідливих умовах за Списком № 1, що становить 7 років 5 місяців, у період з 30.11.1984 року по 30.04.1992 року в Інституті ядерних досліджень НАН України та стаж роботи за цим же списком в зоні відчуження, що становить 12 років 5 місяців, у період з 01.05.1992 року по 01.10.2004 року.

Після призначення пенсії позивач продовжив працювати у структурних наукових підрозділах Інституту ядерних досліджень НАН України за контрактом до 22.03.2012 року.

У зв`язку зі зміною пенсійного законодавства, з 01.10.2017 позивач почав отримувати пенсію за віком, розмір якої обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зважаючи на те, що розмір пенсії, з урахуванням набутого у період з 2004 по 2012 роки стажу не відповідав його очікуванням, та, на його думку, був заниженим через некоректне обчислення стажу фахівцями відповідача, він неодноразово протягом 2018 року звертався до ГУ ПФУ в м. Києві з вимогами про перерахунок пенсії до належного розміру.

У січні 2019 року позивач вчергове звернувся до відповідача із вимогою роз`яснити підстави некоректного обчислення його стажу та провести його перерахунок.

Відповідач відмовив у проведенні перерахунку страхового стажу, аргументуючи тим, що до трудового стажу у півторакратному обчисленні зараховувалися періоди роботи у зоні відчуження тільки до 31 грудня 2003 року, з 01 січня 2004 року діють інші законодавчі вимоги щодо обчислення страхового стажу.

Вважаючи, такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду, що діяв правомірно, на підставі та у спосіб, визначені чинним законодавством України.

Колегія суддів повною мірою погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»: до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком № 1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження» від 10.09.2008 року № 831 передбачено, що особам, які постійно працюють або виконують службові обов`язки у зоні відчуження, час роботи або служби зараховується до стажу роботи і вислуги років у полуторному розмірі (в тому числі за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» .

Тобто, позивачем обрано умови та порядок пенсійного забезпечення при призначенні пенсії, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, 01.01.2004 року набув чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Преамбулою Закону №1058-IV визначено, що він розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Згідно зі ст. 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. 2 вказаної вище статті №1058-IV виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

У відповідності до п. 16 Розділу ХV Закону №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Порядок обчислення страхового стажу для призначення пенсії визначено ст. 24 Закону № 1058-IV.

Так, за приписами статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій,ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що за періоди трудової діяльності після 01.01.2004 року винятки в обчисленні страхового стажу не в одинарному розмірі можуть бути передбачені виключно Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, згідно з ч. 3 ст. 24 Закону №1058-IV встановлено, що за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Таким чином, вимоги Закону №1058-IV передбачають можливість зарахування до страхового стажу додатково по одному року за кожний повний рік стажу роботи за списком № 1. Проте, норми цього закону не містять положень про те, що стаж роботи за списком № 1 зараховується до страхового стажу у полуторному розмірі. Так само норми зазначеного закону не містять посилань на можливість застосування при розрахунку страхового стажу за списком № 1 положень інших законодавчих актів та/або нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, зокрема згаданої вище Постанови від 10.09.2008 № 831.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до спірних правовідносин, зокрема до періоду трудової діяльності позивача після 01.01.2004 року підлягають застосуванню положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які не передбачають зарахування стажу роботи за списком № 1 до страхового стажу у полуторному розмірі.

Відтак, період трудової діяльності (роботи) позивача з 01.01.2004 року, що враховуються до страхового стажу, як вказано в ч. 4 ст. 26 Закону №1058-IV, крім випадків, передбачених цим Законом, мають вираховуватися на загальних підставах - в одинарному розмірі.

Отже, відмовляючи у зарахуванні спірних періодів у полуторному розмірі відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства.

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив питання у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, судом повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, та колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскарженого рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 238, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г.Степанюк