Справа № 540/1370/21
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/1370/21
Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Кравця О.О.,

Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу адвоката Верещаки Олексія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Управління соціального захисту населення та охорони здоров`я Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

31 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Управління соціального захисту населення та охорони здоров`я Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення та охорони здоров`я Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області щодо ненарахування ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2020 року як учаснику бойових дій;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення та охорони здоров`я Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу до 05 травня 2020 року як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги, а саме 6800 грн.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення та охорони здоров`я Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії та призначено судове засідання на 26.04.2021 року.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, адвокат Верещака О.М. звернулась до суду з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 , в якій вказує, що висновки суду ґрунтуються виключно на припущеннях і не базуються на належних та допустимих доказах, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу та вирішити питання про направлення справи №540/1370/21 до Херсонського окружного адміністративного суду для розгляду по суті.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що стосовно відсутності строкового обмеження стосовно соціального захисту особи Верховним Судом у постанові від 21 січня 2020 року у справі № 824/77/17-а зазначено, що право особи на отримання соціальної допомоги є безумовним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань у соціальній сфері. За доводами апелянта, фактично позивач дізнався про виплату допомоги після отримання виписки банку 30.03.2020 по картковому рахунку, з котрої можна встановити розмір виплаченої одноразової грошової допомоги як і ту обставину що це взагалі грошова допомога до 5 травня. Апелянт вказує, що про те, що його право було порушене, позивач дізнався тільки після отримання консультації з правових питань, наданих адвокатом Верещакою О.М., за результатом аналізу наведеної виписки з карткового рахунку, наданого банком. На думку апелянта, суд першої інстанції, ігноруючи наведені вище обставини залишив поза увагою той факт, що позивач не має відповідних знань в галузі права і не міг знати про порушене право тільки з моменту нарахування йому на картковий рахунок грошових коштів.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, суд першої інстанції виходив з того, що про порушення своїх прав позивач дізнався 10.04.2020 року після зарахування щорічної грошової допомоги до 05 травня на картковий рахунок, при цьому на спірні правовідносини поширюються вимоги щодо шестимісячного строку для звернення до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами .

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Відповідно до вимог ч. 3,4 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, "повинна була дізнатися" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Так, предметом позову у даній справі є питання щодо отримання невиплаченої частини одноразової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік.

Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2020 року у справі № 380/5202/20 в аналогічних правовідносинах зазначив, що спірна виплата є регулярною та виплачується один раз на рік, тому про порушення своїх прав позивач міг дізнатись у квітні-травні відповідного року при отриманні щорічної допомоги до 5 травня.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до виписки акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 10.04.2020 року разову грошову допомогу у сумі 1390,00 грн. зараховано на картковий рахунок ОСОБА_1 .

Таким чином, про порушення своїх прав позивач дізнався 10.04.2020 року після зарахування щорічної грошової допомоги до 05 травня на картковий рахунок. Цей факт підтверджений документально, тому судом першої інстанції вірно не застосовано тієї частини правової норми ч. 2 ст. 122 КАС України, де йдеться про те, що особа "повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів".

Як вбачається, з матеріалів справи адміністративний позов було подано до суду 31 березня 2021 року, тобто позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду.

На підставі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» зазначено, зокрема: заявник не зміг довести, що він вчиняв будь-які кроки, щоб довідатись про стан провадження у його справі, отже його скарга є необґрунтованою, оскільки є невідповідною вимозі «розумного строку».

Таким чином, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що будь-які об`єктивні чи суб`єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду у визначені законом строки з відповідним позовом.

Водночас, суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи апелянта, що позивач дізнався про виплату допомоги після отримання виписки банку 30.03.2020 по картковому рахунку, з котрої можна встановити розмір виплаченої одноразової грошової допомоги як і ту обставину що це взагалі грошова допомога до 5 травня, оскільки разову грошову допомогу у сумі 1390,00 грн. зараховано на картковий рахунок ОСОБА_1 10.04.2020 року.

Посилання апелянта, що про те, що його право було порушене, позивач дізнався тільки після отримання консультації з правових питань, наданих адвокатом Верещакою О.М, колегія суддів оцінює критично, оскільки правова необізнаність позивача є суб`єктивною обставиною, не була непереборною та не представляє собою поважну причину пропуску строку звернення до суду.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює посилання апелянта на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21 січня 2020 року у справі № 824/77/17-а у контексті застосування строків звернення до адміністративного суду, оскільки Судова палата Верховного Суду з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19 відступила від висновків, подібних до тих, на які посилається апелянт, викладених, зокрема у постановах від 29 жовтня 2020 року у справі №816/197/18, від 20 жовтня 2020 року у справі №640/14865/16-а, від 25 лютого 2021 року у справі № 822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави, а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період та дійшла, зокрема, такого висновку, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

До того ж, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав зазначила, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Крім того, реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

З огляду на викладене, з урахуванням часу звернення позивача з позовом до суду, колегія суддів приходить до висновку, що адміністративний позов подано з пропуском встановленого процесуальним законом строку, а підстави для його поновлення відсутні, наслідком чого є залишення адміністративного позову без розгляду.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Верещаки Олексія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Управління соціального захисту населення та охорони здоров`я Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець

Суддя: Л.Є. Зуєва