Справа № 280/6815/20
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2021 року м. Дніпросправа № 280/6815/20
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.10.2020 (суддя Прасов О.О.) в адміністративній справі №280/6815/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В:

У вересні 2020 року До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій позивач просив суд: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, відповідно до п.е ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції до внесення змін Законами України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VІІІ, Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24.12.2015 №911-VІІІ на підставі рішення Конституційного Суду України №2-р/2019 від 04.06.2019, починаючи з 03.09.2020, зарахувавши спеціальний стаж на момент звернення за призначенням пенсії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду обгрунтовано тим, що станом на 04.09.2020 позивач не мав спеціального стажу роботи необхідного для призначення йому пенсії за вислугу років

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила прийняти нове рішення , яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачем на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії за вислугу років, здійснено розрахунок стажу позивача, який становить 30 років 0 місяць 10 днів, з яких станом на 11.10.2017 року 24 роки 09 місяців 8 днів - стаж працівника охорони здоров`я.

Позивач вважає неприйнятним зарахування до спеціального стажу періодів роботи позивача станом лише на 11.10.2017 року (набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII з огляду на наступне.

Пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено врахування до спеціального стажу роботи згідно переліку, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993р.

Згідно наведеного переліку право на призначення пенсії за вислугу років мають працівники закладів і установ освіти тощо. Жодних змін, пов`язаних із можливістю включення до спеціального стажу певних періодів роботи Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148- VIII не містить, з огляду на що доводи відповідача про відсутність підстав для зарахування до спеціального стажу періодів роботи після 11.10.2017 року, вмотивовані посиланнями на зазначений закон є необгрунтованими.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до Трудової книжки НОМЕР_1 позивач працювала з 19.07.1990 по 03.09.2020 у Комунальній установі 6-а міська клінічна лікарня м.Запоріжжя, яка перетворена з 09.07.2019 у Комунальне некомерційне підприємство Міська лікарня №6 Запорізької міської ради.

У трудовій книжці НОМЕР_1 ОСОБА_1 зазначено: 19.07.1990 Прийнята молодшою медсестрою по догляду за хворими пульмонологічного відділення; 04.01.1993 Переведена на посаду медичної сестри пульмонологічного відділення; 18.11.1996 Переведена медсестрою дільничною поліклініки; 01.01.2000 Переведена медсестрою ендокринологічного кабінету поліклініки; 03.09.2020 Звільнена за власним бажанням, ст.38 КЗпП України.

04.09.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Рішенням від 07.09.2020 за №98 відповідач відмовив у призначенні позивачу пенсії за вислугу років.

Прийнято рішення згідно п.е ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення та з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019 відмовлено ОСОБА_2 в призначенні пенсії, оскільки право на пенсію за вислугу років мають працівники закладів охорони здоров`я незалежно від віку за наявності вислуги років у період: до 11.10.2017 не менше 26 років 6 місяців. Відповідно наданих документів страховий стаж ОСОБА_3 складає 30 років 10 днів, з них стаж роботи працівника охорони здоров`я на 11.10.2017р. становить 24 років 09 місяців 08 днів. ….

Частиною другою ст. 19 Конституції У країни встановлено, що органи державної вл ади та органи місцевого самоврядування, як посадові особи зобов`язані діяти лише напідставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII внесено зміни до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пункт викладено в наступній редакції: «Право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років -які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року; 50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року; 51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року; 51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року; 52 роки -які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968року;52роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року; 53 роки- які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року; 53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року;54 роки-які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року; 54роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року;55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Згідно з цим переліком до таких робіт належить, крім інших, робота лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у таких закладах: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно- курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2019 від 04.06.2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту «а» статті54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XIIзі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Таким чином, застосуванню при призначенні пенсій за вислугу років підлягає стаття 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції, чинній до внесення змін законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Так, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції від 09.12.2012, право на вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Таким чином, пенсія за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення призначається незалежно від віку та лише за умови наявності спеціального стажу від 25 до 30 років.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 19.07.1990 року позивач працювала: з 19.07.1990 року по 03.01.1993 року молодша сестра по догляду за хворими пульмонологічного відділення КУ « 6-а міська кіннична лікарня» м. Запоріжжя; з 04.01.1993 року по 17.11.1996 року медична сестра пульмонологічного відділення КУ « 6-а міська кіннична лікарня» м. Запоріжжя; з 18.11.1996 року по 31.12.1999 року медична сестра дільнична КУ « 6-а міська кіннична лікарня» м. Запоріжжя;з 01.01.2000 року по 03.09.2020 року медсестрою (сестра медична) ендокринологічного кабінету поліклініки дільнична КУ « 6-а міська кіннична лікарня» м. Запоріжжя. (09.07.2019р. змінено назву на Комунальне некомерційне підприємство «Міська лікарня №6» Запорізької міської ради). Таким чином, на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії за вислугу років, стаж позивача становить 30 років 0 місяць 10 днів, що є достатнім для призначення пенсії відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Щодо посилання апелянта, що при визначені права особи на призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2-1 Розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має враховуватися спеціальний стаж роботи станом на 11.10.2017 та на умовах, що діяли на 11.10.2017, а тому спеціальний стаж позивача має складати не менш ніж 24 роки 09 місяці 8 днів , суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» № 2148-VIII від 03.10.2017 (набрав чинності 11.10.2017) Розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено пунктом 2-1 та визначено, що особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Вказаною нормою лише збережено гарантії пенсійного забезпечення певної категорії осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають всі підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, вказаною нормою не було внесено жодних змін до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому остання підлягає застосуванню саме у редакції, що відновлена за рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2019 від 04.06.2019.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача призначити пенсію за вислугу років, та здійснити призначення пенсії з 03.09.2020р, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з`ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 - скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в в Запорізькій області від 07.09.2020 року №98 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.09.2020 року про призначення пенсії, з урахування правової позиції, викладеної у цьому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова