Справа № 440/514/21
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Костенко Г.В.

08 червня 2021 р. Справа № 440/514/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Державної податкової служби України на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року, прийняту за результатами розгляду заяви Державного підприємства «Жовтневий спиртовий завод» про забезпечення позову по справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Жовтневий спиртовий завод» до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

25.01.2021 року позивач Державне підприємства «Жовтневий спиртовий завод» (далі ДП «Жовтневий спиртовий завод») звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Державної податкової служби України (далі ДПС України) від 28.10.2020 року №1 008 р/л "Про анулювання ліцензії";

- зобов`язати ДПС України виключити з Єдиного державного реєстру виробників спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, спирту-сирцю виноградного, спирту-сирцю плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів інформацію про анулювання ДП "Жовтневий спиртовий завод" ліцензії на виробництво спирту етилового денатурованого № 00001.

Обґрунтовує позовні вимоги позивач тим, що ДП "Жовтневий спиртовий завод" здійснює господарську діяльність з виробництва спирту етилового денатурованого та має основним видом діяльності 20.14 Виробництво інших основних органічних хімічних речовин (основний). 31.03.2020 року ним було отримано ліцензію на виробництво спирту етилового денатурованого № 00001 терміном дії з 31.03.2020 року до 31.03.2025 року, місце зберігання спирту: Україна, 39503, Полтавська область, Карлівській район, місто Карлівка, вул. Полтавська, буд. 3. На виконання наказів ДПС Україна від 29.09.2020 року № 49-К, від 18.09.2020 року № 46-К та наказів директора ДП "Жовтневий спиртовий завод" від 01.10.2020 року № 91, від 02.10.2020 року № 92, проведено перевірку стану та наявності пломб накладених в місцях можливого доступу до спирту та спиртовмісних продуктів, інвентаризацію спирту та спиртовмісних продуктів та перевірку дотримання технологічної схеми виробництва спирту етилового денатурованого та продукції хімічного і технічного призначення, для виробництва якої використовується спирт етиловий денатурований та ремонтно-профілактичні роботи.

02.10.2020 року було складено акт перевірки стану та наявності пломб, проведення інвентаризації та огляду технічної схеми виробництва спирту етилового денатурованого та продукції хімічного призначення, для виробництва якої використовується спирт етиловий денатурований на ДП "Жовтневий спиртовий завод". У акті перевірки, поміж іншого, зазначено, що цілодобові системи відеоспостереження за виробництвом відпуском продукції відсутні та/або відключені, даний факт не дає змогу здійснювати дієвий контроль за виробництвом і відпуском спирту етилового денатурованого, про що підприємству запропоновано надати вмотивовані пояснення.

Також, позивач зазначив, що 08.10.2020 року з метою уникнення будь-яких непорозумінь ним було встановлено на підприємстві цілодобові системи відеоспостереження за виробництвом та відпуском продукції. 28.10.2020 року з посиланнями на ст. 3 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» ДПС України було видано розпорядження № 1088 р/л «Про анулювання ліцензії», яким було зобов`язано анулювати ліцензію на виробництво спирту етилового денатурованого № 00001, терміном з 31.03.2020 року до 31.03.2025 року ДП "Жовтневий спиртовий завод" у зв`язку з відсутність та/або відключенням цілодобових систем відеоспостереження за виробництвом та відпуском продукції.

Крім того, позивач зазначив, що не погоджуючись із вказаним розпорядженням, ДП "Жовтневий спиртовий завод" скористалося правом на адміністративне оскарження та звернулося зі скаргою до ДПС України (від 11.11.2020 року вих. № 190), у які, посилаючись на очевидну незаконність розпорядження, просило його скасувати. Крім того, підприємство довело до відома контролюючого органу інформацію про встановлення на підприємстві систем відеоспостереження. Однак, станом на сьогоднішній день скарга не розглянута, а розпорядження відповідача не скасоване, що і обумовило необхідність звернення до суду для захисту своїх законних прав і інтересів.

25.01.2021 року разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить:

- зупинити дію розпорядження ДПС України від 28.10.2020 року № 1008 р/л "Про анулювання ліцензії" до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

Зазначена заява обґрунтована тим, що господарська діяльність, яка є основним видом діяльності позивача, неможлива без наявності ліцензії на виробництво спирту етилового денатурованого, який в свою чергу є основним за питомою вагою компонентом органічних хімічних речовин, що виробляються державним підприємством.

Також, позивач зазначив, що виробництво спирту етилового денатурованого це складний технологічний процес, який передбачає наявність відповідної матеріально-технічної бази оформлення акцизного складу щодо приміщень, в яких здійснюється виробництво спирту етилового та місця зберігання спирту. На акцизних складах постійно діють представники податкового органу за місцем розташування акцизного складу. Акцизні склади обладнані витратомірами-лічильниками обсягу виробленого спирту етилового, які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового. Тому перелаштувати роботу підприємства або ж змінити напрям господарської діяльності неможливо. Із винесенням розпорядження позивач втратив на здійснення такої діяльності. Оскаржуваним розпорядженням відповідач повністю зупинив роботу підприємства, оскільки жодної іншої діяльності, крім виробництва органічних хімічних речовин на основі спирту етилового денатурованого підприємство не здійснює.

Крім того, позивач зазначив, що наслідком прийняття такого розпорядчого акту стало те, що підприємство, штат якого складав близько 100 працівників, скоротився майже вдвічі та налічує наразі лише 60 осіб, оскільки багато працівників не витримали таких перебоїв із роботою та звільнились. А це, до речі, фахівці високого класу, які працюють з хімічними сполуками, денатуруючими добавками, тобто мають відповідну освіту, цінні знання та досвід. Замінити таких фахівців досить складно. На сьогоднішній день в основному працівників переведено на неповний робочий день, або вони працюють по декілька днів на тиждень

Також, позивач зазначив, що зупинення господарської діяльності внаслідок анулювання ліцензії на виробництві спирту етилового денатурованого спричинило неможливість виконувати свої зобов`язання виплати заробітної плати, тому станом на сьогоднішній день така заборгованість складає 898.279,10 грн.

Крім того, позивач зазначив, що підприємство щодо якого і так порушено справу про банкрутство, не отримує жодного прибутку та продовжує нести колосальні збитки у зв`язку з неможливістю здійснювати господарську діяльність через протиправне анулювання дозвільного документу.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 року заява ДП "Жовтневий спиртовий завод" про забезпечення позову задоволена.

Зупинена дія розпорядження ДПС України від 28.10.2020 року № 1008 р/л "Про анулювання ліцензії" щодо анулювання ліцензії на виробництво спирту етилового денатурованого № 00001 до набранням законної сили судовим рішенням у адміністративній справі № 440/514/21.

Висновок суду вмотивований тим, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову в даному випадку може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника, трудового колективу товариства, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ДПС України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову про задоволення його заяви про забезпечення позову.

Аргументує вимоги апеляційної скарги відповідач тим, що судом першої інстанції не враховано, що в разі незадоволення позовних вимог про визнання протиправним розпорядження ДПС України від 28.10.2020 року № 1008 р/л «Про анулювання ліцензії» забезпечення позовних вимог шляхом зупинення дії такого розпорядження, вжиття заходів забезпечення позову, призведе до здійснення діяльності ДП "Жовтневий спиртовий завод" без наявності передбачених законом підстав (на підставі ліцензії, що є анульованою) та до порушення інтересів держави (неможливим їх поновлення). Крім цього, зазначене матиме негативний вплив на платника, з огляду на можливість в подальшому застосування відповідальності встановленої чинним законодавством за здійснення діяльності без наявності ліцензії. Отже, судом надано дозвіл на здійснення господарської діяльності на підставі ліцензії, що є анульованою та до надання оцінки правомірності розпорядження ДПС України від 28.10.2020 року № 1008 р/л «Про анулювання ліцензії».

На час розгляду справи, відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення відповідно до положень ст. 317 КАС України скасуванню, з наступних підстав.

За умовами статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Не допускається забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України).

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, такий спосіб забезпечення позову як зупинення дії розпорядження відповідача може бути застосований, зокрема, якщо вчинення таких дій може спричинити значну шкоду правам чи інтересам позивача, поновлення або захист яких неминуче буде пов`язане із труднощами та перешкодами, спричиненими вчиненням таких дій.

З урахуванням викладеного в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, у чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав чи інтересів, будуть значними.

Для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників процесу переконатися, що загроза правам, свободам та інтересам особи має реальний характер. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в пункті 1 частини другої статті 150 КАС України.

Предметом позову, забезпечити який просив позивач, є розпорядження ДПС України від 28.10.2020 року № 1008 р/л «Про анулювання ліцензії».

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначав, що оскаржуване розпорядження прийнято за відсутності законодавчо-визначених підстав та з порушенням встановленої процедури, що порушує його права.

Таким чином, порушення своїх прав позивач убачав, насамперед, у необґрунтованому анулюванні його ліцензії і саме на захист цього права був поданий позов.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи ДП "Жовтневий спиртовий завод" про необхідність вжиття заходів забезпечення позову з метою захисту прав третіх осіб, а саме, - працівників, оскільки заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання у майбутньому рішення суду, і тільки у разі необхідності. В свою чергу, безпідставне застосування таких заходів може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Також колегія суддів зазначає, що в заяві про забезпечення позову позивачем не було зазначено про конкретні негативні наслідки невідворотного характеру, які можуть спричинити порушення прав третіх осіб у такий мірі, що для їх відновлення необхідно було б докласти значних зусиль, або захист цих прав був би неможливий без вжиття судом заходів забезпечення позову.

Окрім того, забезпечення позову у визначений заявником спосіб фактично призведе до здійснення діяльності ДП «Жовтневий спиртовий завод» без наявності передбачених законом підстав з відповідними наслідками, тобто заявником пропонується ухвалити рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Відтак, колегія суддів, приходить до висновку, що у цьому випадку, передбачені процесуальним законом підстави для забезпечення позову відсутні, у зв`язку з чим задовольняє вимоги апеляційної скарги ДПС України та скасовує судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги та заперечення означених висновків колегії суддів не спростовують.

Крім того, колегія суддів зазначає, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 року закрито провадження у справі № 440/514/21 за адміністративним позовом ДП "Жовтневий спиртовий завод" до ДПС України про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії та скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 року.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року скасувати.

В задоволенні заяви Державного підприємства «Жовтневий спиртовий завод» відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц