Справа № 480/3837/20
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 р.Справа № 480/3837/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко) від 20.01.2021 року по справі № 480/3837/20

за позовом ОСОБА_1

до 5-го прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1 )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до 5-го прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача в частині не нарахування єдиного соціального внеску на суму виплат індексації грошового забезпечення за період з 01.06.20015 по 30.03.2019 на час виключення його зі списків особового складу;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити єдиний соціальний внесок на суму нарахувань індексації грошового утримання за період проходження військової служби з 01.06.2015 по 30.03.2019 на час виключення його зі списків особового складу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходив військову службу у 5-му прикордонному загоні Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1 ).За час проходження служби індексація заробітної плати не здійснювалась, в зв`язку з чим, позивач звернувся до суду. На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 у справі №480/1801/19 позивачу нараховано і виплачено 63 589 грн. 88 коп. індексації заробітної плати, проте не нараховано та не сплачено єдиний соціальний внесок. Листом № 11/С-265 від 04.06.2020 відповідач повідомив про відсутність підстав для нарахування єдиного соціального внеску з загальнообов`язкового державного соціального страхування та подання відповідної довідки до головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області. Не погоджуючись із вказаними діями, позивач звернувся до суду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати єдиного соціального внеску на суму виплат позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2015 по 30.03.2019 на час виключення його зі списків особового складу.

Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити єдиний соціальний внесок на суму виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2015 по 30.03.2019.

Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати зі сплати судового збору у сумі 840 грн. 80 коп.

Відповідач, не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що оскільки індексація грошових доходів населення не входить і відповідно не відноситься до складу грошового забезпечення, яке отримується військовослужбовцями, а тому єдиний внесок не може бути нарахований на індексацію грошових доходів населення.

Позивач письмовий відзив на апеляційну скаргу не подав.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлялись.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України. (далі КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що позивач проходив службу в Сумському прикордонному загоні Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1 ) з 01.06.2015 по 30.03.2019.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 року у справі №480/1801/19 зобов`язано 5-й прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 червня 2015 року по 30 березня 2019 року.

На виконання вказаного судового рішення, відповідач нарахував та виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.06.2015 по 30.03.2019, однак єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму такої індексації відповідачем нарахований не був, у зв`язку із чим позивач звернувся до відповідача із відповідним запитом.

Листом від 04.06.2020 № 11/С-265, Сумський прикордонний загін роз`яснив позивачу, що на виконання рішення суду у справі № 480/1801/19 нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення. Також зазначено, що індексація грошового забезпечення є соціально гарантованою виплатою та не відноситься до грошового забезпечення військовослужбовців, а тому нарахування єдиного соціального внеску, відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на зазначені суми не проводяться.

Не погоджуючись із вказаними діями, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки індексація відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців, то на суми індексації грошового забезпечення військовослужбовця нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. А тому, оскільки відповідач не вчинив дій, спрямованих на нарахування єдиного соціального внеску на суму виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2015 по 30.03.2019, то допустив протиправну бездіяльність.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Статтею 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»(далі - Закон № 2464-VІ) визначено, що дія цьогоЗаконупоширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно абзацу 7 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VІ, платниками єдиного внеску є: роботодавці військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, у тому числі тих, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та "Про військовий обов`язок і військову службу".

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених вабзаці сьомомупункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; допомоги, надбавки або компенсації відповідно до законодавства (абзацом 2 пункту 1 частини 1статті 7 Закону № 2464-VІ).

Обчислення єдиного внеску здійснюється роботодавцями на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч.2 ст.9 Закону №2464-VІ).

Пунктом 2 розділу III Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженоїнаказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449(далі -Інструкція № 449) встановлюється єдиний внесок відповідно доЗаконуу розмірі 22 відсотків на суму: грошового забезпечення кожної застрахованої особи:

оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця;

допомоги з тимчасової непрацездатності;

допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами;

допомоги, надбавки або компенсації відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сім`ї» (далі - Закон № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Інструкцією про прядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної Прикордонної служби України, затвердженанаказом Адміністрації Державної Прикордонної служби України від 20.05.2008 № 425(далі -Інструкція № 425) (чинної до 10.08.2018 року) визначені поняття «грошове забезпечення» та «місячне грошове забезпечення», а також їх склад.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До складу місячного грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати та премія).

Дані визначення кореспондуються з визначеннями в Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженоїнаказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № N 558, яка набрала чинності 10.08.2018 року.

Пунктом 1Постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07 листопада 2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»(чинної до 01.03.2018 року) (далі - Постанова № 1294) визначено поняття та структура грошового забезпечення військовослужбовців. Так, визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Перелік додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу визначений у додатках 25 - 28 до зазначеної Постанови № 1294.

Дані поняття та структура грошового забезпечення військовослужбовців кореспондуються з поняттям та структурою грошового забезпечення, зазначеними в постанові Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 р. N 704, чинної з 01.03.2018 року.

Згідно ізст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»,індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Тобто, індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Таким чином, індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер.

Верховний Суд у постанові від 24.07.2020 року по справі №343/1261/17 вказав, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що індексація відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців, а отже на суми індексації грошового забезпечення військовослужбовця нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

В зв`язку з чим, колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо відсутності підстав для нарахування єдиного внеску, з підстав того, що індексації грошових доходів не входить до складу грошового забезпечення, яке отримується військовослужбовцями.

З приводу посилання скаржника на лист Пенсійного фонду України від 17.01.2011 №691/03-30 «Нарахування єдиного внеску на суму індексації грошового забезпечення та вихідну допомогу», індивідуальну податковуконсультацію Державної фіскальної служби України від 20.12.2017 №3054/5/99-99-13-02-01-16/ІПК, а листи адміністрації Держприкордонслужби України від 03.03.2010 №0.11-3520/0/6-10 та від 04.03.2010 №0.11-3604/0/6-10, колегія суддів зазначає, що вони не є нормативно-правовими актами, а відповідач як суб`єкт владних повноважень повинен у своїй діяльності керуватися Конституцією України та законами України.

Крім того, згідно із пунктом 52.2 статті 52 Податкового кодексу України, індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем протиправно не нарахував та не виплатив єдиний соціальний внесок на суму виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2015 по 30.03.2019 на час виключення його зі списків особового складу.

Як встановлено частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Також, як наголошується ЄСПЛ у рішенні по справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно Рішення ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

З урахуванням визначеного статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та встановлених статтею 2 КАС України завдань суду як державної правозахисної інституції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити єдиний соціальний внесок на суму виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2015 по 30.03.2019.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не впливають на правомірність висновків суду.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 по справі №480/3837/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров З.Г. Подобайло

Повний текст постанови складено 10.06.2021 року