Справа № 240/2883/21
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
08 червня 2021 року м. Житомир справа № 240/2883/21
категорія 112010201
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо припинення нарахування та виплати їй надбавки за понаднормовий стаж у розмірі 4 % грошового утримання судді при нарахуванні та виплаті їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити їй, як судді у відставці, нарахування та виплату щомісячної надбавки за понаднормовий стаж роботи у розмірі 4 % грошового утримання судді, починаючи з 19.02.2020.
Ухвалою від 02 березня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі №240/2883/21 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
З наявного у матеріалах справи розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці вбачається, що ОСОБА_1 працювала: в період з 24.09.1994 по 29.03.2001 на слідчих посадах в органах внутрішніх справ, в період з 05.04.2001 по 09.01.2004 помічником Новоград-Волинського міжрайонного прокурора Житомирської області, в період з 10.01.2004 по 29.03.2004 суддею Новоград-Волинського міського суду Житомирської області, а в період з 29.03.2004 по 04.10.2016 суддею Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області.
Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року №1600-VIII «Про звільнення суддів» у зв`язку з поданням заяви про відставку ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області, а на підставі наказу від 04 жовтня 2016 року №177/к її було відраховано зі штату вказаного суду.
З 05 жовтня 2016 року ОСОБА_1 було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді. При цьому, у зв`язку з незарахуванням Новоград-Волинським об`єднаним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до стажу роботи на посаді судді періодів роботи ОСОБА_1 на слідчих та прокурорських посадах, розмір призначеного їй щомісячного довічного грошового утримання був визначений відповідачем як 80 % суддівської винагороди.
Не погоджуючись із такими дії Новоград-Волинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо з незарахуванням до стажу її роботи на посаді судді періодів роботи на слідчих та прокурорських посадах, а також із розміром визначеного їй щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 звернулась до суду.
Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07 березня 2017 року у справі №285/777/17, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2017, позов ОСОБА_1 до Новоград-Волинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області було задоволено: визнано протиправними дії Новоград-Волинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області по нарахуванню ОСОБА_1 довічного грошового утримання у розмірі 80 % грошового утримання судді на відповідній посаді, а також зобов`язано Новоград-Волинське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 довічне грошове утримання судді у розмірі 84% починаючи з 05 жовтня 2016 року та провести відповідну доплату з урахуванням раніше виплачених сум.
При цьому, з мотивувальної частини постанови Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07 березня 2017 року у справі №285/777/17 вбачається, що приймаючи вказане судове рішення, суд виходив з того, що пунктом 11 Перехідних положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" було передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. Оскільки на момент обрання ОСОБА_1 суддею Новоград-Волинського міського суду (10.01.2004 року) та на момент набрання чинності Закону №2453-VI була чинною норма частини 2 статті 43 Закону №2862-XII, в редакції «Про статус суддів» від 24.02.1994 року № 4015-XII, відповідно до якої до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах прокурорів і слідчих, то Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області дійшов висновку, що з урахуванням пункту 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI, період роботи ОСОБА_1 в Новоград-Волинському міськрайонному відділенні Управління міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області на посаді слідчого з 24.09.1994 року по 01.07.1999 року; старшого слідчого з 01.07.1999 року по 24.05.2000 року; заступника начальника слідчого відділення з 24.05.2000 року по 29.03.2001 року та період роботи з 05.04.2001 року по 09.01.2004 року на посаді помічника Новоград-Волинського міжрайонного прокурора Житомирської області підлягає зарахуванню до її стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання.
Однак, внаслідок проведеного перерахунку з 19.02.2020 розмір щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 був визначений Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області як 50% суддівської винагороди діючого судді.
Таким чином, вищезазначений перерахунок фактично призвів до припинення нарахування та виплати позивачу надбавки за понаднормовий стаж 2 роки у розмірі 4% грошового утримання.
Не погоджуючись з такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області протиправними, ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою, в якій просила усунути зазначене порушення та виплачувати їй щомісячне довічне грошове утримання з надбавкою за понаднормовий стаж 2 роки у розмірі 4 %.
Зміст вказаного листа свідчить, що причиною для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 як 50 %, а не 54 % суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, та відповідно й причиною для невиплати їй надбавки за понаднормовий стаж 2 роки у розмірі 4 %, стало не врахування Головним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до стажу робити ОСОБА_1 на посаді судді, який надає їй право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання, стажу її роботи в органах внутрішніх справ на слідчих посадах (6 років 6 місяців 6 днів) та стажу її роботи помічником прокурора (2 роки 9 місяців 6 днів), та здійснення розрахунку відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 лише з розрахунку стажу її роботи на посаді судді в розмірі 12 років 8 місяців 25 днів.
Вважаючи такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області протиправними, а своє право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в належному розмірі - порушеним, ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Згідно з абзацами 10, 14 статті 126 Конституції України підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням. Повноваження судді припиняються у разі досягнення суддею шістдесяти п`яти років.
На момент виходу позивача у відставку право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці було гарантоване статтею 138 Закону України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", частиною 3 якої було передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.
Однак, 30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", пунктом 2 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" якого визнано таким, що втратив чинність Закон України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин організація судової влади та здійснення правосуддя в Україні регулюється Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).
Відповідно до частини 1 статті 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.
Відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Частинами 4 та 5 статті 142 Закону №1402-VIII передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Разом з тим, пунктом 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII установлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VІ. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Таким чином, положеннями пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII було запроваджено різні підходи до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку після 30 вересня 2016 року, залежно від проходження чи непроходження суддею кваліфікаційного оцінювання або призначення на посаду судді за результатами конкурсу, а також роботи на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
Однак, рішенням Конституційного Суду України №2-р/2020 від 18 лютого 2020 року були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VIII зі змінами.
Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання. Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402.
Крім того, Конституційний Суд України визначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України що до гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України. У зв`язку з викладеним, п. 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VIII, якою було передбачено право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнано неконституційними.
Згідно пункту 3 Рішення Конституційного Суду України №2-р/2020 від 18.02.2020 року положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VIII зі змінами, визнані неконституційними та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Перерахунок був здійснений Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області відповідно до положень положення статті 142 Закону України №1402-VIII, якими зазначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Суд зазначає, що відмінність в правовому регулюванні визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначена в ст. 138 Закону України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" та статті 142 Закону України №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" полягає в тому, що за Законом від 07.07.2010 №2453-VI розмір довічного грошового утримання судді у відставці визначався у відсотках (80 і більше), виходячи з суддівської винагороди працюючого судді, яка, на відміну від положень 135 Закону №1402-VIII, обраховувалась (з урахування пункту 1 резолютивної частини рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 року №11 -р/2018) з зовсім інших базових показників - 10 мінімальних заробітних плат з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції. Водночас, ч. 3 ст. 135 Закону України №1402-VIII визначено, що базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 55 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Разом з тим, положення статті 142 Закону України №1402-VIII, так само, як і положення статті 138 Закону України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", які діяли на момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання, передбачають збільшення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на два відсотки грошового утримання за кожний повний рік роботи на посаді судді.
Вказана норма статті 142 Закону України №1402-VIII неконституційною не визнавалась.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 05.10.2016 №01/372, наданого Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області, стаж роботи судді ОСОБА_1 становить 22 роки 00 місяців 03 дні, з яких: 6 років 6 місяців 6 днів - стаж роботи в органах внутрішніх справ на слідчих посадах; 2 роки 9 місяців 6 днів - стаж роботи помічником прокурора; та 12 років 8 місяців 25 днів - стаж роботи на посаді судді.
При цьому, право ОСОБА_1 на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, періодів її роботи в Новоград-Волинському міськрайонному відділенні Управління міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області на посаді слідчого з 24.09.1994 року по 01.07.1999 року; старшого слідчого з 01.07.1999 року по 24.05.2000 року; заступника начальника слідчого відділення з 24.05.2000 року по 29.03.2001 року та періоду роботи з 05.04.2001 року по 09.01.2004 року на посаді помічника Новоград-Волинського міжрайонного прокурора Житомирської області, було встановлено постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07 березня 2017 року у справі №285/777/17, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2017.
З огляду на положення частини 4 статті 78 КАС України, обставини щодо того, що стаж роботи ОСОБА_1 на слідчих та прокурорських посадах підлягає зарахуванню до стажу її роботи на посаді судді, який дає право отримання щомісячного довічного грошового утримання, не потребують доказування при розгляді даної справи.
Відтак, суд приходить до висновку, що з огляду на наявність 22 років стажу роботи на посаді судді, та беручи до уваги норми статті 142 Закону України №1402-VIII суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на збільшення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на 4 відсотки грошового утримання (за 2 повних роки роботи на посаді судді понад 20 років).
Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Статтею 9 КАС України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відтак, суд повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
У зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів понесення позивачем судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, відсутні підстави для вирішення судом питання про розподіл судових витрат.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255-262, 295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 з 19.02.2020 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без збільшення його розміру на 4 відсотки грошового утримання за 2 повних роки понаднормового стажу роботи на посаді судді.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , збільшивши його розмір на 4 відсотки грошового утримання за 2 повних роки понаднормового стажу роботи на посаді судді.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович