Справа № 540/139/21
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/139/21
Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2019 року, яким період роботи з 01.04.1981 року по 31.12.2003 року, на посаді лікаря-психіатра у Голопристанській районній лікарні, зараховано до стажу роботи для призначення пенсії в одинарному розмірі; визнати протиправними та скасувати рішення №79 від 03.01.2019 року та протокол від 03.01.2019 року Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області про перерахунок пенсії з 01.02.2019 року, яким період роботи з 01.04.1981 року по 31.12.2003 року, на посаді лікаря-психіатра у Голопристанській районній лікарні, ОСОБА_1 зараховано до стажу роботи для призначення пенсії в одинарному розмірі; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати стаж роботи ОСОБА_1 на посаді лікаря-психіатра в Голопристанській районній лікарні за період роботи з 01.04.1981 року по 31.12.2003 року до стажу роботи у подвійному розмірі та здійснити перерахунок пенсії з 01 лютого 2019 року і виплатити заборгованість яка виникла у зв`язку з цим.

В обґрунтування позову зазначалось, що перерахунок про зменшення розміру пенсії позивача було вчинено на виконання рішення №79 від 03.01.2019 року та протоколу від 03.01.2019 року, які позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню. з посиланням на норми Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про психіатричну допомогу», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» обґрунтовує правомірність своїх вимог. З наведеного позивач робить висновок, про наявність правових підстав для ухвалення судового рішення про задоволення позовних вимог

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року, ухвалене в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Херсоні позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не зарахування стажу роботи ОСОБА_1 на посаді лікаря-психіатра Голопристанської районної лікарні Херсонської області за період роботи з 01.04.1981 по 31.12.2003 до стажу роботи у подвійному розмірі. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №79 від 03.01.2019 року про перерахунок пенсії з 01.02.2019 року, яким період роботи з 01.04.1981 року по 31.12.2003 року, на посаді лікаря-психіатра у Голопристанській районній лікарні, ОСОБА_1 зараховано до стажу роботи для призначення пенсії в одинарному розмірі. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати стаж роботи ОСОБА_1 на посаді лікаря-психіатра в Голопристанській районній лікарні Херсонській області за період роботи з 01.04.1981 по 31.12.2003 до стажу роботи у подвійному розмірі, та здійснити перерахунок пенсії з 01.02.2019 року. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області надало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Доводами апеляційної скарги зазначено, що перевіркою, проведеною 04.10.2018 спеціалістом відділу контролю-перевірочної роботи управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю ГУ ПФУ в Херсонській області, встановлено, що наданими для перевірки документами підтверджується робота ОСОБА_1 на посаді лікаря-психіатра у Голопристанській районній лікарні. Психіатричне відділення, кабінет, як окремий структурний підрозділ не виділений, положення про кабінет надання психіатричної допомоги для перевірки не надано, у зв`язку з його відсутністю. Інших документів для звірки також не надано. Враховуючи зазначене, пенсійна справа з 01.02.2019 приведена у відповідність до вимог чинного законодавства, а період роботи з 01.04.1981 року по 31.12.2003 зараховано в одинарному розмірі, внаслідок чого загальний стаж роботи позивача склав 50 роки 04 місяців 02 дні. Також, апелянт звертає увагу, що позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом, так апелянт зазначає, що позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01.02.2019 р. рішенням №79 від 03.01.2019 р., на адресу позивача направлено письмове повідомлення №220/03-05 від 29.01.2019 р. про відсутність підстав для обчислення періоду роботи з 01.04.1981 р. по 31.12.2003 р. у подвійному розмірі та про приведення пенсійної справи у відповідність з 01.02.2019 р., тобто позивачу було відомо про не зарахування спірних періодів в подвійному обчисленні.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначається про обґрунтованість та законність рішення суду першої інстанції. Також, позивач зазначає, що у разі встановлення порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум її складових, може бути подано без обмеження шестимісячним строком.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, 15 квітня 2008 року позивач подав до УПФУ Голопристанського району ГУ ПФУ в Херсонській області заяву про призначення/перерахунок пенсії, в якій просив призначити пенсію за віком.

До заяви було додано трудову книжку та довідку про заробітну плату.

Протоколом №768 від 15 квітня 2008 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 15 квітня 2008 року. Загальний повний стаж становив 40 років 5 місяців 0 днів.

Листом УПФУ Голопристанського району ГУПФУ в Херсонській області №30 від 15.04.2008 року зазначено, що комісія по призначенню та виплаті пенсії при управління ПФУ в Голопристанському районі Херсонської області вирішила при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 зарахувати період роботи з 01.04.1981 по 31.12.2003 на загальних підставах.

З 01.07.2008 року згідно із розпорядженням про перерахунок пенсій №144079 від 24.07.2008 року, позивачу перераховано загальний повний стаж, який становив 63 роки 2 місяці 0 днів.

Згідно з розпорядженням про перерахунок пенсії №144079 від 02.09.2009 року позивачу перераховано загальний повний стаж, який становив 69 років 2 місяці 2 дні.

Згідно з розпорядженням про перерахунок пенсії №144079 від 01.07.2009 року позивачу перераховано загальний повний стаж, який становив 71 років 3 місяці 29 днів.

Згідно з розпорядженням про перерахунок пенсії №144079 від 15.11.2009 року позивачу перераховано загальний повний стаж, який становив 73 років 8 місяців 29 днів.

Згідно з розпорядженням про перерахунок пенсії №144079 від 30.04.2015 року позивачу перераховано загальний повний стаж, який становив 76 років 1 місяць 29 днів.

Згідно з розрахунком стажу з 01 квітня 1979 року по 31 грудня 2003 року позивач працював в Голопристанській РЛ на посаді лікаря-психіатра в психіатричному кабінеті.

09 серпня 2018 року на адресу УПФУ Голопристанського району (відділ з питань призначення та перерахунку пенсій №4 (Гола Пристань)) надійшов лист ГУ ПФУ в Херсонській області «Про розгляд пенсійної справи ОСОБА_1 » №8345/03-01, в якому з метою визначення правомірності обчислення позивачу періоду роботи з 01.04.1979 по 31.12.2003 року в Голопристанській РЛ у подвійному розмірі згідно зі ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначено перевірку факту пільгової роботи.

На виконання листа №8345/03-01 від 09.05.2018 року, головним спеціалістом відділу контрольно-перевірочної роботи управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю ГУ ПФУ в Херсонській області 04.10.2018 року проведено перевірку, за результатами якої встановлено, що за наданими для перевірки документами (наказами, особовою карткою, особовими рахунками, відомостями нарахування заробітної плати, штатними розкладами за 1994, 1996, 1999, 2002-2003 рр., тарифікаційними списками) громадянин ОСОБА_1 працював на посаді лікаря-психіатра у Голопристанській районній лікарні.

Листом ГУ ПФУ в Херсонській області «Про розгляд пенсійної справи ОСОБА_1 » №13138/03 від 19.12.2018 року зобов`язано УПФУ Голопристанського району (відділ з питань призначення та перерахунку пенсій №4 (Гола Пристань)) привести у відповідність правильний розмір пенсії позивача, оскільки в період роботи з 01.04.1981 по 31.12.2003 відсутні підстави для обчислення стажу у подвійному розмірі на підставі ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Правильний розмір пенсії сформувати на виплатний період лютого 2019 року.

На підставі рішення №79 від 03.01.2019 року та протоколу від 03.01.2019 року розмір пенсії позивача перераховано з 01.02.2019 року.

Позивач не погодився з такою позицією відповідача та вважає, що перерахунок стажу в період роботи з 01.04.1981 по 31.12.2003 в одинарному розмірі є протиправним.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як лікар-психіатр, віднесений до переліку осіб, що надають психіатричну допомогу, тому стаж роботи позивача на посаді лікаря-психіатра Голопристанської районної лікарні з 01 квітня 1981 року по 31 грудня 2003 року у відповідності до вимог статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» повинен бути зарахований до стажу роботи у подвійному розмірі.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.1-2 ст.308 КАС України, в редакції Закону на момент вчинення процесуальної дії).

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України (в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду і розгляду справи), встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Окрім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, згідно із частиною третьою якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Загальне правило щодо необхідності вчинення особою активних дій з метою призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший чи з`ясування видів та розміру складових, які враховані при розрахунку пенсії шляхом подання відповідних заяв визначено Законом № 1058-IV (зокрема, статті 44, 45) та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Так, згідно із статтями 42, 44, 45 Закону № 1058-IV призначення, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється територіальним органом ПФУ за заявою особи, яка має право на призначення, перерахунок, перехід з одного виду пенсії на інший чи поновлення відповідної пенсії.

Зокрема згідно із пунктом 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії (пункт 4.9 вказаного Порядку № 22-1).

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Надаючи правову оцінку застосуванню визначеному вище законодавства, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу здійснено перерарахунок пенсії з 01.02.2019 р. згідно рішення №79 від 03.01.2019 р.

На адресу позивача направлено письмове повідомлення № 220/03-05 від 29.01.2019 р. про відсутність підстав для обчислення періоду роботи з 01.04.1981 р по 31.12.2003 р. у подвійному розмірі та приведення пенсійної справи у відповідність до вимог законодавства з 01.02.2019 р.

06.03.2019 р. позивач звернувся до Пенсійного фонду зі зверненнями у зв`язку з виплатою йому пенсії у меншому розмірі.

22.04.2019 р. листом Департаменту пенсійного забезпечення пенсійного фонду України було повідомлено про відсутність підстав для обчислення періоду роботи позивача з 01.04.1981 р. по 3112.2003 р. на посаді лікаря психіатра у подвійному розмірі, тому розрахунок пенсії обраховано вірно.

Також, 05.11.2020 р. позивач звертався до відповідача з адвокатським запитом.

Таким чином, з огляду на викладені обставини колегія суддів зазначає, що позивачу було відомо про не зарахування спірних періодів в подвійному обчисленні саме з лютого 2019 року, проте з позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до суду лише 18.01.2021 р., тобто майже через два роки.

Колегія суддів зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Позивач, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, при цьому не реалізація цього права зумовлена його власною поведінкою.

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, звернення позивача з заявами, з адвокатськими запитами до відповідача не змінює момент, з якого така особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Крім того, за умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Аналогічна правова позиція щодо даних правовідносин викладена у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19.

За таких обставин колегія суддів дійшла до висновку про те, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

При цьому, колегія суддів наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Згідно з імперативними вимогами ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вмотивованим є судове рішення, в якому належним чином зазначені підстави, на яких воно ґрунтується. Під вмотивованістю розуміється повне і всебічне відображення в рішенні суду мотивів, якими він керувався при ухваленні свого рішення, при оцінюванні доказів для встановлення наявності або відсутності обставин, на які сторони посилалися як на підґрунтя своїх вимог і заперечень, із зазначенням, чому певні докази були взяті до уваги або відхилені, та зазначення мотивів щодо позиції суду при застосуванні норм матеріального і процесуального права.

Отже, мотивованість судового рішення є свідченням того, що зокрема доводи та міркування сторін (учасників) судового процесу були належним чином оцінені та враховані або відхилені судом на підставі конкретно визначених мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позовну заяву (арк.спр.39-41) відповідач посилається на пропуск без поважних причин ОСОБА_1 строку звернення до суду, встановленого ст. 122 КАС України та просить суд відмовити у позові, однак а ні в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 20 січня 2021 р., а ні під час вирішення питання про відкриття провадження у справі та в рішенні суду першої інстанції цим доводам та міркування відповідача взагалі не було надано належної правової оцінки та не зазначено чому ці доводи відхилені судом та на підставі яких конкретно мотивів.

Такі ж самі доводи були зазначені апелянтом у апеляційній скарзі щодо пропуску строку звернення до суду з цим позовом. Надаючи оцінку цим доводам, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що доводи апеляційної скарги в частині пропуску позивачем строку на звернення до суду є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на зазначені вище у цій постанові доводи.

Згідно з частиною першою статті 319 КАС судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки матеріалами справи доведено, що позивачем ОСОБА_1 пропущений без поважних причин встановлений законом строк звернення до суду, позивач не звертався з заявою про його поновлення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та залишення позовної заяви без розгляду, у відповідності до вимог статті 123 КАС.

Керуючись ст. ст. 123, 240, 262, 263, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області задовольнити частково.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець