Справа № 520/2618/21
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 червня 2021 р. № 520/2618/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бідонька А.В.

при секретарі судового засідання - Ліпчанській Я.В.,

за участю:

представника позивача - Лобач Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду у Харківській області (майдан Свободи, 5, Деоржпром, 3 під, 1 пов., к.58,м. Харків,61022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно заяви від 29.10.2020 року неправомірними та Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області №5754 від 02.11.2020 року скасувати.

- зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди роботи на крайній Півночі з 16.03.1989-01.01.1991 рік - як 3 роки, з 01.01.1991-24.11.1993 - 2 роки 8 місяців 8 днів, всього 16.03.1989-24.11.1993- 5 років 8 місяців 8 днів, період роботи як фізична особа підприємець з 11.04.1995 по 31.12.2009 року 11.04.1995 року по 31.12.1995 року - 8 місяців, 01.01.1996- 31.12.1996-1 рік 01.01.1997 31.12.1997-1 рік ЗО 1.01.1998-31.12.2003- 6 років 01.01.2004 -31.12.2009 - 6 років.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1 , з моменту звернення 29.10.2020 року

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що полягають у відмові ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком та у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи на Крайній Півночі з 16.03.1989 по 24.11.1993 роки із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців з підстав того, що надані заявником документи (трудова книжка, довідки) не підтверджують факту укладання ним строкового трудового договору у цей період та період роботи як Фізичної особи підприємця з 11.04.1995 року по 31.12.1995 року , 01.01.1996 по 31.12.1996 року; 01.01.1997 по 31.12.1997 року ; 01.01.1998 по 31.12.2003 року; 01.01.2004 по 31.12.2009 року. Позивач вважає таку відмову протиправно, оскільки, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність. Зазначає, що до пенсійного органу надавалися копія трудової книжки, копія трудового договору та архівні довідки. Також вказує, що щодо періодів роботи Фізичною особою-підприємцем відповідачу надавалися свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності, квитанції про сплату пенсійного податку, докази придбання фіксованих патентів та довідку Головного управління ДПС у Харківській області про сплату ОСОБА_1 податків.

Ухвалою суду від 13.03.2021 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що періоди роботи на Крайній Півночі з 16.03.1989 по 24.11.1993 роки не зараховані до страхового стажу у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт укладання строкових трудових договорів за роботу у період з 16.03.1989 по 31.12.1990 року в Хандигській ПМК (Якутія), а періоди роботи позивачем Фізичною-особою підприємцем з 11.04.1995 року по 31.12.1995 рік, 01.01.1996 року по 31.12.1996 рік; 01.01.1997 року по 31.12.1997 рік ; 01.01.1998 року по 31.12.2003 рік; 01.01.2004 року по 31.12.2009 рік не зараховано, оскільки відсутні дані щодо сплати позивачем страхових внесків. Вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області №5754 від 02.11.2020 року протиправним та винесеним у межах чинного законодавства.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

У судове засідання представник відповідача не прибув, через канцелярію суду надав пояснення в яких просив суд розглядати справу без його участі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановив наступне.

Із матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням відділу з питань призначення пенсії управління застосування пенсійного від законодавства Головного управління пенсійного фонду Укараїни в Харківській області №5754 від 02.11.2020 року у призначенні пенсії за віком позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного трудового стажу передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки згідно наданих документів та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу, страховий стаж заявника на момент звернення склав 24 роки 01 місяць 01 день.

Позивачем 02.12.2020 року на вищезазначене рішення було подано скаргу до Пенсійного фонду України.

Листом №457-31441/К-03/8-2800/21 від 07.01.2021 року позивачу було повідомлено про те, що періоди роботи на Крайній Півночі з 16.03.1989 по 24.11.1993 роки не зараховані до страхового стажу у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт укладання строкових трудових договорів за роботу у період з 16.03.1989 по 31.12.1990 року в Хандигській ПМК (Якутія), а періоди роботи позивачем Фізичною-особою підприємцем з 11.04.1995 року по 31.12.1995 року, 01.01.1996 по 31.12.1996 року; 01.01.1997 по 31.12.1997 року ; 01.01.1998 по 31.12.2003 року; 01.01.2004 по 31.12.2009 року не зараховано, оскільки відсутні дані щодо сплати позивачем страхових внесків. Враховуючи відсутність необхідного трудового стажу позивачу було правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

З приводу позовних вимог про зарахування до страхового стажу періодів роботи на Крайній Півночі з 16.03.1989 по 01.01.1991 рік 3 роки , з 01.01.1991по 24.11.1993 рік - 2роки 8 місяців 8 днів, суд зазначає наступне.

Щодо обчислення трудового стажу за роботу у районах Крайньої Півночі у пільговому обчисленні (один рік за півтора) до 01.01.1991 року, слід зазначити, що відповідно до абз.1 та 2 пункту 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV), період роботи до 01.01.1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 року №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Відповідно до п.п. "д" п. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 26 вересня 1967 року передбачено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", з п`яти до трьох років.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" зазначено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 р. зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 01.03.1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу 1 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року №530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 «Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Отже, період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до них, з 01.03.1960 року зараховується до стажу роботи із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) при умові, якщо працівник мав право на пільги, встановлені ст. 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Крім того, зі змісту зазначених правових норм вбачається, що особа, яка працювала в районах Крайньої Півночі, або в місцевостях прирівняних до Крайньої Півночі не менше трьох років до 01.01.1991 року має право на пільговий розрахунок її стажу. Так, підставою для отримання пільгового стажу є сам факт роботи особи на Крайній Півночі, або в місцевостях прирівняних до Крайньої Півночі на умовах укладання нею трудової угоди не менше ніж на три роки.

Статтею 62 Закону № Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження на явного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно копії трудової книжки від 17 квітня 1987 року, ОСОБА_1 16.03.1989 року був прийнятий в якості слюсаря по ремонту на Хандигський ПМК ( Якутська АРСР, м. Хандига), де працював до 24.11.1993 року (а.с. 29-30).

Також вищезазначене, підтверджується наявною в матеріалах справи копією трудового договору про роботу в районі Крайньої Півночі, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та копією архівної довідки №298 від 01.10.2020 року (мовою оригіналу) Муниципального казенного учереждения «Муниципальный архив Томпонского района» (Республика Саха, Якутия) (а.с. 40-42).

Суд зауважує, що між сторонами відсутній спір, що місцевість, де працював позивач, відносилась до районів Крайньої Півночі, тому це питання не потребує доказування.

Відповідно до абз.3 пункту 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Згідно положень абз.3 підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Отже, з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі № 348/2208/16-а, від 18.06.2020 року у справі №537/1415/17, від 18.06.2020 року у справі №140/1319/16-а, які враховуються судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Враховуючи той факт, стаж роботи позивача в районі Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняй до районів Крайньої Півночі, підтверджується записами в трудовій книжці, а також відповідними архівними довідками та укладеним трудовим договором, тому відмова відповідача в зарахуванні періодів роботи позивача з 16.03.1989 по 01.01.1991 рік в районах Крайньої Півночі до пільгового стажу із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) з підстав того, що надані позивачем документи (копії трудової книжки, довідки №298 від 01.10.2020 року, трудового договору) не підтверджують факту укладання з позивачем строкових трудових договорів, є протиправною.

Щодо зарахування до страхового стажу позивача періоди роботи Фізичною-особою підприємцем з 11.04.1995 року по 31.12.1995 рік, 01.01.1996 по 31.12.1996 рік; 01.01.1997 року по 31.12.1997 рік; 01.01.1998 року по 31.12.2003 рік; 01.01.2004 року по 31.12.2009 рік, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в стаж роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору, а також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений (надалі - Порядок №637).

Відповідно до п.4 зазначеного Порядку, час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 р., а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (надалі - Порядок №22-1).

Відповідно до п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Судом з матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності №62939839 від 11 квітня 1995 року ОСОБА_1 , зареєстрований підприємцем. Розпорядження від 11 квітня 1995 року Сахновщинської ради народних депутатів Харківської області позивачу було надано дозвіл на зайняття підприємницькою діяльністю та присвоєно ідентифікаційний код підприємця НОМЕР_2 .

Також в матеріалах справи наявна виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія ААБ №895459 запису про взяття на облік 17.04.1995 року Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 .

Відповідно до п.2.2. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхових внесків підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 10 червня 1994 р. 5-5, для громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та на виключно їхній праці, а також для адвокатів сума страхових внесків становить 9 відсотків суми доходу.

У п. 19 вищезазначеної Інструкції вказано, що внески, обчислені органами Пенсійного фонду, сплачуються платниками щоквартально по 25 відсотків річної суми внесків, обчисленої за оцінним доходом поточного року, одночасно із сплатою авансованих платежів прибуткового податку у такі строки: до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня, до 15 листопада.

Суми внесків, сплачені протягом року у вигляді авансованих платежів, враховуються при остаточному розрахунку на підставі доку ментального підтвердження факту сплати внесків.

Суд зазначає, що за періоди роботи підприємцем з 11.04.1995 року по 31.12.1995 рік та з 01.01.1996 року по 31.12.1996 рік позивачем було сплачено пенсійний податок, що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями (а.с. 63-64).

Відповідно до п 7.3. Іструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових зборів до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 6 вересня 1996 р. № 11-1, якщо прибутковий податок від зайняття підприємницькою діяльністю сплачується з розрахункового доходу за фіксованими розмірами податку (патентами), тобто зазначена діяльність здійснюється після придбання патенту, то страхові внески до Пенсійного фонду нараховуються з тієї суми доходу, з якої встановлюється розмір прибуткового податку, тобто плата за патент.

Платники, зазначені у п.2.7 цієї Інструкції, особисто реєструють патенти в органах Пенсійного фонду в 3-денний строк після їх придбання і одночасно сплачують страхові внески з розрахункового доходу. Придбання патентів не звільняє громадян від подання до органів Пенсійного фонду витягів з декларацій.

Судом з матеріалів справи встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у період з 01.01.1997 року по 31.12.1997 року проводив діяльність на умовах сплати ринкового збору з придбанням фіксованих патентів, копія яких знаходиться у матеріалах справи (а.с. 65-68).

Суд зазначає, що Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній Постановою Кабінету Міністрів України № 793 від 03.10.2018 року було доповнено п. 4 відповідно до якого, періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Позивачем до матеріалів справи було надано лист Головного управління ДПС у Харківській області №14039/ФОП/20-40-52-08-22 від 29.07.2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 за період

З 1998 по 1999 рік було сплачено фіксований податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності та з 1999 року по2003 рік було сплачено єдиний податок з фізичних осіб.

Також, суд зазначає, що згідно з Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» в редакції від 03.07.98 р.№ 727/98, фізичних осіб, які займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи, і кількість осіб, які перебувають у трудових відносинах з такою особою, включаючи членів її сім`ї, за рік не перевищує 10 осіб і обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) не перевищує 250 тис. гривень, суб`єкти підприємницької діяльності - фізичні особи, які займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи, мають право обирати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом одержання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Ставка єдиного податку для фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності залежно від виду діяльності та місця її здійснення і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень за календарний місяць.

Суб`єкти підприємницької діяльності - фізичні особи перераховують суми єдиного податку на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: до місцевого бюджету - 55 відсотків; до Пенсійного фонду України - 40 відсотків; на обов`язкове соціальне страхування - 5 відсотків.

Час здійснення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування чи фіксованого податку в період з 01.07.2000 по 31.12.2017 для набуття права на пенсію за віком зараховується до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру. Така норма дозволяє включити до страхового стажу повні календарні місяці, в які страхові внески сплачено в сумі меншій мінімального страхового внеску. Це, в свою чергу, надає шанси підприємцям спрощеної системи оподаткування чи фіксованого податку реалізувати право на пенсійне забезпечення шляхом набуття необхідного страхового стажу.

З наявного в матеріалах справи листа Головного управління ДПС у Харківській області №21839/ФОП/20-40-04-20-20 від 08.12.2020 року, судом встановлено, що Позивач за період з 2004 по 2009 рік сплачував єдиний податок на підприємницьку діяльність з фізичних осіб (а.с.73-77).

Також, вищезазначене підтверджується наявними у матеріалах справи копіями квитанцій про сплату ОСОБА_1 єдиного податку (а.с. 82-108).

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_1 за періоди роботи Фізичною особою - підприємцем з 11.04.1995 року по 31.12.1995 рік, 01.01.1996 року по 31.12.1996 рік; 01.01.1997 року по 31.12.1997 рік; 01.01.1998 року по 31.12.2003 рік; 01.01.2004 року по 31.12.2009 рік було сплачено страхові внески, що підтверджується матеріалами справи, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не зараховано страховий стаж позивачу за період здійснення підприємницької діяльності з 11.04.1995 року по 31.12.1995 рік, 01.01.1996 року по 31.12.1996 рік; 01.01.1997 року по 31.12.1997 рік; 01.01.1998 року по 31.12.2003 рік; 01.01.2004 року по 31.12.2009 рік.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 згідно заяви від 29.10.2020 та скасування Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області №5754 від 02.11.2020 року .

Стосовно обраного позивачем способу захисту шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на крайній Півночі з 16.03.1989-01.01.1991 рік - як 3 роки, з 01.01.1991-24.11.1993 - 2 роки 8 місяців 8 днів та період роботи як Фізична особи-підприємця 11.04.1995 року по 31.12.1995 року - 8 місяців; з 01.01.1996 по 31.12.1996-1 рік; з 01.01.1997 по 31.12.1997-1 рік; з 01.01.1998 по 31.12.2003- 6 років; з 01.01.2004 по 31.12.2009 - 6 років та призначити пенсію за віком, суд зазначає наступне.

У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Оскільки в силу частини п`ятої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено обов`язок органу Пенсійного фонду щодо прийняття відповідного рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунок) пенсії, суд вважає, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях зарахування трудового стажу. Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень територіального органу Пенсійного фонду.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на крайній Півночі з 16.03.1989-01.01.1991 рік - як 3 роки, з 01.01.1991-24.11.1993 - 2 роки 8 місяців 8 днів та період роботи як Фізична особи-підприємця 11.04.1995 року по 31.12.1995 року - 8 місяців; з 01.01.1996 по 31.12.1996-1 рік; з 01.01.1997 по 31.12.1997-1 рік; з 01.01.1998 по 31.12.2003- 6 років; з 01.01.2004 по 31.12.2009 - 6 років та призначити пенсію за віком з 29.10.2020 року.

Суд дійшов висновку про те, що з метою відновлення прав позивача, належить вийти за межі позовних вимог на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України шляхом скасування зобов`язання Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 29.10.2020 року, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду у Харківській області (майдан Свободи, 5, Деоржпром, 3 під, 1 пов., к.58,м. Харків,61022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 згідно заяви від 29.10.2020 року та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області №5754 від 02.11.2020 року .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.10.2020 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду у даній справі.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (; пл. Свободи, буд.5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 08 червня 2021 року.

Суддя Бідонько А.В