Справа № 200/7222/21
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2021-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

10 червня 2021 р. Справа №200/7222/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Циганенко А.І. розглянувши матеріали позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Маріупольської міської ради (місцезнаходження: пр. Мира. 70, м. Маріуполь, Донецька область, 87555, ) про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2021 року засобами поштового зв`язку позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , подав до суду адміністративний позов до відповідача, Маріупольської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

З посиланням на статті 14, 19, 55, 144 Конституції України, статті 12, 83, 116, 123, 124, 134, 135, 141 Земельного кодексу України, статті 7, 31 Закону України «Про оренду землі», статті 21, 377 Цивільного кодексу України, статті 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», позивач просить:

визнати незаконним та скасувати рішення Маріупольської міської ради від 15 квітня 2021 року №8/5-472 «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 »;

зобов`язати Маріупольську міську раду повторно розглянути заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду.

Одночасно з пред`явленням позову позивачем подана заява про забезпечення позову шляхом:

зупинення дії рішення Маріупольської міської ради від 27 травня 2020 року №7/52-5310 «Про надання згоди на укладення мирової угоди ( АДРЕСА_3 в АДРЕСА_4 в Кальміуському районі міста, вул. Куїнджі, 35 в Центральному районі міста) до ухвалення рішення по справі;

заборонити Головному управлінню містобудування та архітектури Маріупольської міської ради надавати будь-які погодження та спеціальні зональні умови фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 відносно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 ;

заборонити Держгеокадастру України та всім його структурним підрозділам, в тому числі і Головному управлінню Держгеокадастру у Донецькій області і відділу у м. Маріуполі, здійснювати будь-які реєстраційні дії відносно проекту землеустрою щодо відведення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_2 .

Заява вмотивована тим, що рішенням Маріупольської міської ради від 27 травня 2021 року №7/52-5310 ФОП ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (будівництво магазину непродовольчих товарів) орієнтованою площею 0,0402 га по АДРЕСА_2 і частина цієї земельної ділянки була виділена для розробки проекту ФОП ОСОБА_1 . Позивач вважає, що оскаржуване ним рішення про відмову в затвердженні проекту землеустрою відображає явне лобіювання та сприяння інтересам однієї особи (ФОП ОСОБА_2 ) і повністю ігнорує та порушує права та інтереси позивача. Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається […], якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (частина друга статті 150 КАС України).

Отже, заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями частини 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено, крім іншого, шляхом: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта та забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.

В даному випадку позивачем не надано об`єктивних доказів того, як само і в чому полягає істотна складність та неможливість виконання рішення суду про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 міста фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду.

Позивачем не надано об`єктивних доказів, які б підтверджували посилання позивача на те, що частина земельної ділянки, яка має бути виділена ФОП ОСОБА_2 , була виділена для розробки проекту ФОП ОСОБА_1 і як рішення Маріупольської міської ради від 27 травня 2020 року №7/52-5310 «Про надання згоди на укладення мирової угоди ( АДРЕСА_3 в Приморському районі міста, пр. Металургів, 156 в Кальміуському районі міста, вул. Куїнджі, 35 в Центральному районі міста) співвідноситься з заявленими позовними вимогами.

Як вказувалося раніше, одним із видів забезпечення позову є заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Але позивач просить забезпечити позов шляхом заборони вчиняти дії, які не стосуються предмета позову.

Згідно з Рекомендаціями №R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, [..] якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акту. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Здійснивши аналіз доводів та аргументів позивача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

Керуючись 2, 5, 72-77, 150-154, 241-243, 248, 256, 294, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

в забезпеченні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Ухвала постановлена, складена та підписана 10 червня 2021 року.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Ухвала набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Донецького окружного адміністративного суду в порядку і строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.І. Циганенко