Справа № 420/496/21
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/496/21
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Департаменту праці і соціальної політики Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Департаменту праці і соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Департаменту праці і соціальної політики Одеської міської ради, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2015-2020 роки, як учаснику бойових дій в меншому визначеного законодавством розмірі;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити разову грошову допомогу до 5 травня за 2015-2020 роки, У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Департаменту праці і соціальної політики Одеської міської ради, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2015-2020 роки, як учаснику бойових дій в меншому визначеного законодавством розмірі;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити разову грошову допомогу до 5 травня за 2015-2020 роки, як учаснику в недоплаченому розмірі 31 945 грн.

В обґрунтування позову зазначалось, що позивач має статус учасника бойових дій. У 2015-2020 роки відповідачем був обчислений розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня з обмеженням суми, а не в повному обсязі, визначеного ч. 4 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Так, розмір разової грошової допомоги повинен складати п`ять мінімальних розмірів пенсії за віком, тоді як відповідачем нараховувалась та виплачувалась сума вказаної допомоги в меншому розмірі. З метою захисту своїх порушених прав позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку та виплати належних розмірів щорічної допомоги, проте відповідач листом відмовив в цьому, що зумовило позивача звернутись за судовим захистом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року, ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Одеса, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, як учаснику бойових дій в меншому визначеного законодавством розмірі та зобов`язано відповідача здійснити відповідні виплати, з урахуванням попередньо виплачених сум допомоги. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що позивач не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог, а саме визнання протиправним бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2015 2019 роки. Отже, на думку апелянта, приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, оскільки закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Таким чином, оскільки станом на момент звернення до суду нормами чинного законодавства не встановлено, що Кабінет Міністрів України має визначати інші розміри виплати грошової допомоги, тому положення норми ч.5 статті 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» діє в редакції закону № 367-ХІV тобто щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах п`яти мінімальних пенсій за віком.

Також, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Департаментом праці і соціальної політики Одеської міської ради подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що Законом України від 25.12.1998 року №367-ХІV у розділі ІІ визначено, що порядок виплати разової грошової допомоги ветеранам війни визначаються Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112, встановлено розмір виплати ветеранам війни щорічної разової допомоги до 5 травня у розмірі 1390 гривень. Отже, апелянт вважає правомірною виплату позивачу у 2020 році щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 року № 112, а тому діяв у відповідності до вимог чинного законодавства. Крім того, позивачем пропущено строк на звернення до суду із позовними вимогами за 2015-2019 рр. При цьому в зазначених роках одноразова грошова допомога до 5 травня виплачувалась згідно відповідних постанов Кабінету Міністрів України, які не визнавались неконституційними в установленому законодавством порядку.

Відзиви на апеляційні скарги сторонами до суду не наданавались.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни. У квітні 2020 року позивачу виплачено одноразову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 1390грн. В грудні 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування і виплату згаданої допомоги у 2015-2020 рр. в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. За результатами розгляду порушеного позивачем питання, відповідачем листом відмовлено у нарахуванні допомоги у бажаному заявником розмірі, оскільки одноразова грошова допомога до 5 травня виплачена позивачу в розмірі, передбаченому Кабінетом Міністрів України на відповідний рік, що й зумовило позивача звернутись за судовим захистом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що 29.09.2020 року ВС/КАС ухвалив рішення у зразковій справі № 440/2722/20 (провадження № Пз/9901/14/20), предметом спору в якій було оскарження дій (бездіяльності) органу, уповноваженого здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня (Управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та/або Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат) щодо нарахування і виплати разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році у розмірі, передбаченому статтею 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 року у справі 1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI „Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, стаття 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" діяла та мала застосовуватись у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998.

Таким чином, починаючи з 27.02.2020 року розмір разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році підлягає нарахуванню і виплаті органом, уповноваженим здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня (Управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та/або Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат) у розмірі, визначеному статтею 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 року.

Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що згідно з пунктом 3 рішення КСУ від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 окреме положення пункту 26 розділу VI „Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, у зв`язку із чим останнє не впливає на правовідносини у 2015-2019 рр, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-XII.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону № 3551-XII (в редакції Закону № 367- ХІV від 25 грудня 1998 року) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Абзацом «б» підпункту 1 пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (набрав чинності 01 січня 2008 року) частину п`яту статті 12 Закону № 3551-XII викладено у новій редакції, за змістом якої разова грошова допомога учасникам бойових дій до 5 травня виплачується щорічно у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 у справі № 1-28/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Законом України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (набрав чинності 01 січня 2015 року) розділ VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із частиною першої статті 17-1 Закону № 3551-XII щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

З метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» Кабінетом Міністрів України кожного бюджетного року приймаються відповідні постанови.

19.02.2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань (далі -Постанова № 112).

Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Конституційний Суд України у цьому рішенні вказав, що Бюджетним кодексом України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.

Встановлення пунктом 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу іншого, ніж у статтях 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII, законодавчого регулювання відносин у сфері надання пільг ветеранам війни спричиняє юридичну невизначеність при застосуванні зазначених норм Кодексу та Закону №3551-XII, що суперечить принципу верховенства права, встановленому статтею 8 Конституції України.

З резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 встановлено, що окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Таким чином, на момент нарахування і виплати позивачу одноразової грошової допомоги та на дату звернення позивача із заявою до відповідача про перерахунок допомоги, діяла ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 року, яка передбачала розмір допомоги до 5 травня учасникам бойових у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Отже, на час виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон № 3551-XII і Постанова № 112.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові 13.01.2021 року (зразкова справа №440/2722/20 з аналогічними цій справі правовідносинами, ) сформовано правовий висновок, що виходячи із визначених у частині четвертій статті 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни у 2020 році слід застосовувати не Постанову №112, а Закон №3551-XII, який має вищу юридичну силу.

З 27 лютого 2020 року норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII, не застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. У цьому випадку застосуванню підлягають положення статті 12 Закону № 3551-XII в редакції Закону № 367-XIV, частиною п`ятою якої встановлено виплату разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Колегія суддів не вбачає підстав для відступлення від зазначеного правового висновку.

Враховуючи наведене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з 27.02.2020 року у позивача виникло право на соціальне забезпечення у порядку редакції Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 року № 367-ХІV, яка передбачала розмір допомоги до 5 травня для осіб - учасникам бойових у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Крім того, в апеляційній скарзі позивача зазначено, що останній не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2015 2019 роки.

Судова колегія не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 та погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення відповідних вимог позивача, оскільки на момент проведення позивачу виплат щорічної разової грошової допомоги до 05 травня учаснику бойових дій у 2015-2019 роках, норма пункту 26 розділу VІ "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ) не визнавалась неконституційною, а положення постанов Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 року, № 223 від 05.04.2017 року, № 170 від 14.03.2018 року та № 237 від 20.03.2019 року - були чинними.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки лише починаючи з 27.02.2020 року положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України вважаються неконституційним. Тому, прийняття Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18) не змінює правових відносин між сторонами, що мали місце у зазначеному позивачем періоді, тобто у 2015-2019 роках.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 262, 263, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОCТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради та ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець