Справа № 640/10478/21
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді:Черпіцької Л.Т.
суддів:Пилипенко О.Є., Собківа Я.М.,
за участю секретаря: Зуєнка Д.П.

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від "19" квітня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції м Київ про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії ,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про:

- визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дубаса А.М. про стягнення виконавчого збору від 08.04.2021 ВП № 52306044.

- визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дубаса А.М. про відкриття виконавчого провадження від 09.04.2021 ВП № 65074226.

Позивачем разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову до набрання законної сили судовим рішення в адміністративній справі шляхом зупинення постанови про стягнення виконавчого збору від 08.04.2021 №52306044, примусове виконання якої здійснюється в рамках виконавчого провадження №65074226.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення заяви про забезпечення позову. Мотивуючи апеляційну скаргу зазначає, що відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції не надав належної оцінки наслідкам, які можуть виникнути для позивача у разі стягнення з нього суми виконавчого збору до винесення рішення у справі про визнання протиправною та скасування постанови.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає її перегляду по суті.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами першою третьою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1)зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Так, в заяві про забезпечення позову позивач зазначила, що відповідачем прийнято протиправно оскаржувані рішення, водночас невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду. Позивачем наголошено, що постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню, 12.04.2021 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату водночас на утриманні позивача перебуває двоє малолітніх дітей 2010 та 2014 року народження, що вплине на можливість матеріального утримання дітей та забезпечення їх прав.

Крім того, як вбачається з позовної заяви та заяви про забезпечення позову, вимоги обґрунтовані тим, що у головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Дубасом А.М. не було правових підстав для прийняття постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у виконавчому провадженні №52306044, а відтак й для прийняття постанови від 09.04.2021 про відкриття виконавчого провадження № 65074226.

Відповідно до частини другої статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-ХІV (в редакції, чинній на час прийняття постанови від 23.09.2016 про відкриття виконавчого провадження №52306044) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. <...> Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Згідно частини другої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що (у первинній редакції) фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Приписами частини третьої статті 40 вказаного Закону визначено, що разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається зі змісту постанови про стягнення виконавчого збору від 08.04.2021 у виконавчому провадженні №52306044 сума стягнення становила 1.017.769,95 грн. Державним виконавцем визначено суму виконавчого збору в розмірі 101.776,99 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність очевидної протиправності оскаржуваних постанов.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки ці питання є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про завдання шкоди її інтересам внаслідок здійснення примусового виконання оскаржуваної постанови (арешт майна та коштів, звернення стягнення на заробітну плату, тощо).

Колегія суддів погоджується, що сума виконавчого збору 101.776,99 грн. є значною, разом з тим ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції позивачем не надано доказів на підтвердження майнового стану (інформації про доходи, в тому числі чоловіка, наявність рахунків у банках, тощо).

Крім того, слід зазначити, що заява була подана одночасно з даним позовом, розгляд даної справи є таким, що обмежений терміном, за приписами ст. 287 КАС України.

Частиною четвертою ст. 287 КАС України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Матеріали справи не містять посилань на зловживання з боку відповідача щодо затягування розгляду справи, чи інших об`єктивних підстав, що існували на час подання клопотання про забезпечення позову, для розгляду справи у більш пізній термін.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позивачем не наведено конкретних обставин, за яких невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення прав позивача.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин по справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки вона не містить обґрунтувань, які могли б бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 310, 312, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від "19" квітня 2021 р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено "10" червня 2021 р.

Головуючий суддяЛ.Т.Черпіцька
Судді:О.Є. Пилипенко
Я.М. Собків