Справа № 460/219/20
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/219/20 пров. № А/857/4444/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл. на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22.01.2021р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл. про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії за віком, спонукання до вчинення інших дій (суддя суду І інстанції: Щербаков В.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 22.01.2021р., м.Рівне; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 22.01.2021р.),-

В С Т А Н О В И В:

15.01.2020р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Рівненській обл. щодо відмови у проведенні перерахунку з 01.02.2019р. пенсії за довідкою про заробітну плату ЗAT «Строительно-монтажное управление - 1М» № 98 від 25.05.2017р. на підставі ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати пенсійний орган провести перерахунок з 01.02.2019р. пенсії за довідкою про заробітну плату ЗAT «Строительно-монтажное управление - 1М» № 98 від 25.05.2017р.; визнати протиправними дії ГУ ПФ України в Рівненській обл. щодо неврахування при обчисленні заробітної плати та страхового стажу для розрахунку пенсії довідки ЗАТ «Строительно-монтажное управление - 1М» № 98 від 25.05.2017р., довідки ЗАТ «МонАрх и С» № 105 від 25.05.2017р. та нарахуванні переплати пенсії за період з 23.08.2017р. по 30.09.2019р. в сумі 148976 грн. 31 коп.; зобов`язати пенсійний орган врахувати при обчисленні заробітної плати та страхового стажу для розрахунку пенсії довідку ЗАТ «Строительно-монтажное управление - 1М» № 98 від 25.05.2017р. та довідку ЗАТ «МонАрх и С» № 105 від 25.05.2017р., скасувати нараховану переплату пенсії за період з 23.08.2017р. по 30.09.2019р. в сумі 148976 грн. 31 коп.; стягнути на користь позивача суму судового збору в розмірі 1681 грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (а.с.1-5).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.40-42).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22.01.2021р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними дії відповідача ГУ ПФ України в Рівненській обл. щодо відмови у проведенні перерахунку з 01.02.2019р. ОСОБА_1 пенсії за довідкою про заробітну плату ЗAT «Строительно-монтажное управление - 1М» № 98 від 25.05.2017р. на підставі ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язано пенсійний орган провести позивачу перерахунок пенсії з 01.02.2019р. за довідкою про заробітну плату ЗAT «Строительно-монтажное управление - 1М» № 98 від 25.05.2017р.; визнано протиправними дії ГУ ПФ України в Рівненській обл. щодо неврахування при обчисленні заробітної плати та страхового стажу для розрахунку пенсії ОСОБА_1 довідки ЗАТ «Строительно-монтажное управление - 1М» № 98 від 25.05.2017р., довідки ЗАТ «МонАрх и С» № 105 від 25.05.2017р. та нарахуванні переплати пенсії за період з 23.08.2017р. по 30.09.2019р. в сумі 148976 грн. 31 коп.; зобов`язано пенсійний орган врахувати при обчисленні заробітної плати та страхового стажу для розрахунку пенсії ОСОБА_1 довідку ЗАТ «Строительно-монтажное управление - 1М» № 98 від 25.05.2017р. та довідку ЗАТ «МонАрх и С» № 105 від 25.05.2017р. та скасувати нараховану переплату пенсії за період з 23.08.2017р. по 30.09.2019р. в сумі 148976 грн. 31 коп.; стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 1681 грн. 60 коп. (а.с.90-97).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України в Рівненській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що в своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити у повному обсязі (а.с.100-102).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що діючим законодавством передбачено документальне підтвердження відповідності довідок про заробітну плату первинним документам.

Представлені позивачем довідки ЗАТ «Строительно-монтажное управление - 1М» № 98 від 25.05.2017р. та довідки ЗАТ «МонАрх и С» № 105 від 25.05.2017р. про заробітну плату неможливо врахувати при обчисленні заробітної плати для розрахунку пенсії позивача, через що період роботи останнього на вказаних підприємствах до страхового стажу позивача не враховується.

З цих же мотивів пенсійну справу ОСОБА_1 приведено у відповідність до наданих документів та виведено переплату пенсії в сумі 148976 грн. 31 коп., тобто, починаючи з 23.08.2017р., не враховано стаж і заробіток для обчислення пенсії періоди роботи та заробітну плату по ЗАТ «Строительно-монтажное управление - 1М» та ЗАТ «МонАрх и С».

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не може бути позбавлений свого права на врахування страхового стажу та збільшення розміру пенсії згідно з вказаними довідками через неможливість перевірки їх достовірності органами ПФ України у зв`язку із ненаходженням відповідей на їх запити та нездійсненням фінансово-господарської діяльності підприємств, на що, в тому числі, покликається відповідач, тобто у зв`язку з обставинами, що виникли не з вини позивача, та на які він не міг вплинути.

Окрім того, у позивача є відсутньою будь-яка можливість в інший спосіб отримати відомості, зазначені у цих довідках. Зі свого боку, позивач вчинив всі необхідні для перерахунку розміру пенсії дії, а відтак, не може нести тягар відповідальності за формування роботодавцями (ЗАТ «МонАрх и С» та ЗАТ «Строительно-монтажное управление - 1М») належним чином довідок про його заробітну плату.

Також припинення ЗАТ «Строительно-монтажное управление - 1М» шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення), на відміну від ліквідації, ніяким чином не свідчить про обставини припинення всіх прав та обов`язків такого товариства, в тому числі повноважень посадових осіб на видачу документів, що мають юридичне значення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФ України в Рівненській обл. та з 23.08.2017р. отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.8-9, 52-66).

17.01.2019р. позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок його пенсії з більш високого заробітку та врахування страхового стажу за додатково наданими довідками про заробітну плату ЗАТ «Строительно-монтажное управление - 1М» № 98 від 25.05.2017р. та ЗАТ «МонАрх и С» № 105 від 25.05.2017р.

Листом відповідача № Р-92/07.1-59 від 28.02.2019р. позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії, оскільки на дату видачі довідки ЗАТ «Строительно-монтажное управление - 1М» № 98 від 25.05.2017р. таке підприємство припинило свою діяльність, через що не мало повноважень щодо видачі документів, що мають юридичне значення.

З приводу обчислення пенсії з урахуванням довідки ЗАТ «МонАрх и С» № 105 від 25.05.2017р. відповідач наголосив на неможливості проведення відповідного перерахунку у зв`язку з направленням запитів щодо встановлення факту отримання заробітної плати до відділень ПФ Російської Федерації (а.с.16-17).

Згодом пенсійний орган повідомив позивача про те, що на відповідний запит від органів ПФ Російської Федерації надійшли довідки, однак вони не можуть бути враховані з підстав відсутності перевірки їх достовірності.

Також при опрацюванні пенсійної справи позивача виведено переплату пенсії в сумі 148976 грн. 31 коп. у зв`язку із неврахуванням з 23.08.2017р. стажу і заробітку для обчислення пенсії у періоди роботи в ЗАТ «Строительно-монтажное управление - 1М» та ЗАТ «МонАрх и С».

Листом № 18032/04 від 28.09.2019р. відповідачем повідомлено позивача про переплату пенсії, яка виникла внаслідок надання недостовірних документів про заробітну плату, та запропоновано добровільно повернути зайво виплачені кошти (а.с.18).

Згідно матеріалів справи для визначення розміру пенсії позивач надав, зокрема, архівну довідку для обчислення пенсії про заробітну плату № 98 від 25.05.2017р., видану ЗАТ «Строительно-монтажное управление-1М», за квітень 2011 року, липень-грудень 2012 року, січень-грудень 2013 року, січень-квітень 2014 року (а.с.19).

Також для обчислення пенсії позивача з дати призначення пенсії відповідачем враховано заробітну плату на підставі довідки № 105 від 25.05.2017р., виданої ЗАТ «МонАрх и С», за серпень 2006 року - квітень 2011 року (а.с.23).

Розмір пенсії позивача, визначений з урахуванням заробітної плати за всі періоди роботи з 01.07.2000р. по 27.09.2017р. (коефіцієнт - 4,39565), у тому числі на підставі довідки № 105 від 25.05.2017р., виданої ЗАТ «МонАрх и С».

Відповідно до листа ГУ ПФ Російської Федерації № 9 по м.Москва та Московській обл. № 209-14/3699 від 12.07.2017р. (надійшов на запит Костопільського об`єднаного управління ПФ України Рівненської обл. 02.08.2017р.) неможливо провести зустрічну перевірку заробітної плати ОСОБА_1 за періоди роботи в ЗАТ «Строительно-монтажное управление-1М», оскільки організація з 27.06.2014р. знаходиться у стадії ліквідації, зв`язок з організацією втрачено.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб ФСП РФ діяльність ЗАТ «Строительно-монтажное управление - 1М» припинено шляхом реорганізації у формі приєднання з 06.04.2015р.

Відповідно до листів відділення ПФ Російської Федерації по м.Москва та Московській обл. № 209-14/2616 від 25.04.2018р. та № 204-17/795 від 30.05.2018р. ЗАТ «Строительно-монтажное управление - 1М» знято з обліку в органах ПФ РФ з 05.11.2015р. у зв`язку з реорганізацією у формі приєднання до ЗАТ «МНПП Техноприбор». Організація ЗАТ «МНПП Техноприбор» знята з обліку 09.04.2018р. у зв`язку з ліквідацією; зв`язку з організацією немає.

Окрім цього, згідно з листом ГУ ПФ Російської Федерації № 10 по м.Москва та Московській обл. № 210-ОПП-И-З/17845 від 04.05.2018р. (надійшов на запит 13.06.2018р.) в результаті перереєстрації та реорганізації правонаступником ЗАТ «МонАрх и С» (м.Москва, реєстраційний № НОМЕР_1 ) є ЗАТ «МонАрх и С» (реєстраційний № НОМЕР_2 , ОГРН 065, ИНН ), що зареєстровано у м.Новосибірську.

Відповідно до листа Управління ПФ Російської Федерації у Центральному районі м.Новосибірська № 1541-1104-21 від 31.05.2018р. (надійшов на запит 20.06.2018р.) провести перевірку заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи у ЗАТ «МонАрх и С» неможливо, оскільки згідно з регіональною базою страхувальників ЗАТ «МонАрх и С» (реєстраційний № НОМЕР_2 ) з моменту взяття на облік індивідуальні дані та розрахункові відомості не подавалися. За юридичною адресою ЗАТ «МонАрх и С» не значиться, що підтверджується актом перевірки з виїздом на вказану адресу від 22.12.2016р.; фактичне місцезнаходження організації невідоме (а.с.26).

Згідно з актом № 2212/16 від 22.12.2016р. спеціалістами відділу оцінки пенсійних прав застрахованих осіб Управління ПФ Російської Федерації у Центральному районі м.Новосибірська 22.12.2016р. проведено виїзд на місце знаходження організації ЗАТ «МонАрх и С» з метою проведення зустрічної перевірки заробітної плати, вказаної у довідках № 95 та 96 від 12.08.2016р., виданих на ім`я ОСОБА_2 .

При виїзді було встановлено, що за вказаною адресою вказана організація не знаходиться (а.с.27).

Згідно з даними регіональної бази страхувальників ЗАТ «МонАрх и С» перереєстровано в Управління ПФ Російської Федерації у Центральному районі м.Новосибірська 10.08.2012р. з м.Москва. З моменту реєстрації звітність і сплата страхових внесків не надходять, фінансово-господарська діяльність не ведеться (а.с.30-37).

Окрім цього, як вже було зазначено, позивачу для визначення розміру пенсії з 23.08.2017р. були враховані до страхового стажу періоди роботи у ЗАТ «МонАрх и С» та ЗАТ «Строительно-монтажное управление - 1М», та заробітну плату на підставі довідки № 105 від 25.05.2017р., виданої ЗАТ «МонАрх и С» та довідки № 98 від 25.05.2017р., виданої ЗАТ «Строительно-монтажное управление - 1М».

Станом на 23.08.2017р. загальний стаж позивача становив 35 років 10 місяців 02 дні, для розрахунку пенсії було застосовано середньомісячний заробіток у розмірі 16295 грн. 75 коп. та розмір пенсії становив 7883 грн. 07 коп.

Оскільки ЗАТ «Строительно-монтажное управление - 1М» та ЗАТ «МонАрх и С» на дату видачі довідок припинили свою діяльність, а тому не мали повноважень щодо видачі документів, які мають юридичне значення.

Враховуючи зазначене, рішенням № 78 від 17.09.2019р. пенсійну справу позивача приведено у відповідність та виведено переплату пенсії в сумі 148976 грн. 31 коп., тобто, з 23.08.2017р. не враховано у стаж і заробіток для обчислення пенсії періоди роботи та заробітну плату ЗАТ «Строительно-монтажное управление - 1М» та ЗАТ «МонАрх и С».

Після приведення справи у відповідність стаж позивача становить 28 років 05 місяців 12 днів, для розрахунку пенсії застосовано середньомісячний заробіток у розмірі 5241 грн. 70 коп. та розмір пенсії становить 2010 грн. 87 коп.

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини /ЄСПЛ/ у п.п.52, 56 рішення від 14.10.2010р. у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас, положеннями ст.6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст.22 Основного Закону України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права встановлено, що держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожної людини на соціальне забезпечення, включаючи соціальне страхування.

Зокрема, згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення тощо.

Згідно приписів ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок та умови призначення пенсії за віком визначено Законом України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.11 вказаного Закону загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об`єднаннях громадян, у фізичних осіб - підприємців та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Відповідно до ст.1 наведеного Закону страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.24 зазначеного Закону страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою цієї ж норми передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами ПФ відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із ст.20 вказаного Закону страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Відповідно до ч.1 ст.40 вказаного Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Статтею 41 зазначеного Закону визначено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті страхувальниками. Обчислення розміру пенсії та її перерахунок провадиться з урахуванням страхового стажу особи, а саме, періоду, протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Також із змісту наведеного Закону слідує, що розмір пенсії за віком особи залежить від її страхового стажу та заробітної плати, а також показника середньої заробітної плати по країні, який відповідно до цього Закону, враховується для обчислення пенсії.

Норми Угоди від 14.01.1993р. між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють поза межами кордонів своїх країн, передбачають, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. та двосторонніми угодами у цій галузі.

Відповідно до ч.3 ст.6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. розрахунок пенсії проводиться із заробітку (доходу) за період роботи, який зарахований до трудового стажу.

Згідно з записами вкладишів до трудової книжки НОМЕР_3 (дата заповнення - 29.04.2009р. та 31.05.2014р.), позивач працював, зокрема:

у ЗАТ «МонАрх и С» з 01.08.2006р. по 14.05.2007р., з 15.05.2007р. по 29.04.2008р., з 04.06.2008р. по 28.04.2009р., з 29.04.2009р. по 28.04.2010р., з 29.04.2010р. по 14.04.2011р.;

у ЗАТ «Строительно-монтажное управление-1М» з 22.04.2011р. по 02.05.2011р., з 24.07.2012р. по 20.06.2013р., з 26.06.2013р. по 30.04.2014р. (а.с.10-13).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою КМ України № 637 від 12.08.1993р., передбачено, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затв. наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993р., до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Отже, стаж роботи ОСОБА_1 підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці з посиланням на дату та номер наказів про прийняття, звільнення та записом про місцезнаходження підприємств, на яких він працював, а також долученими позивачем архівними довідками.

Стосовно дійсності спірних довідок колегія суддів виходить з того, що вони містять всю необхідну інформацію про заробітну плату позивача із зазначенням, що видані на основі платіжних відомостей, мають відбитки печаток товариств, підписані генеральним директором та головним бухгалтером, чинні та невизнані недійсними.

Будь-яких спростувань наведеної в них інформації суду не представлено, а наявна інформація, що надійшла від компетентних органів Російської Федерації, не може вважати достатнім та необхідним доказом спростування дійсності відомостей про роботу і заробітну плату позивача на вказаних підприємствах.

Окремі дефекти в діяльності роботодавців ЗАТ «Строительно-монтажное управление-1М» і ЗАТ «МонАрх и С» не можуть позбавляти позивача соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Також учасниками справи не спростована наявність у позивача самого трудового стажу, тобто, його трудової діяльності впродовж спірного періоду на вищезазначених підприємствах.

Водночас, діючим законодавством надано право пенсійному органу, що призначає пенсії, перевіряти обґрунтованість видачі документів, які подаються для призначення (перерахунку) пенсій.

Також органи ПФ України мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Позивач не може бути позбавлений свого права на врахування страхового стажу та збільшення розміру пенсії згідно з спірними довідками через неможливість перевірки їх достовірності органами ПФ України у зв`язку із ненаходженням відповідей на їх запити та нездійсненням фінансово-господарської діяльності товариств, на що, в тому числі, покликається відповідач, тобто у зв`язку з обставинами, що виникли не з вини позивача, та на які він не міг вплинути.

Окрім того, у позивача відсутня будь-яка можливість в інший спосіб отримати відомості, зазначені у цих довідках. Зі свого боку, позивач вчинив всі необхідні для перерахунку розміру пенсії дії, а відтак, не може нести тягар відповідальності за формування роботодавцем (ЗАТ «МонАрх и С» та ЗАТ «Строительно-монтажное управление - 1М») належним чином довідки про його заробітну плату.

Також припинення ЗАТ «Строительно-монтажное управление - 1М» шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення), на відміну від ліквідації, ніяким чином не свідчить про обставини припинення всіх прав та обов`язків такого товариства, в тому числі повноважень посадових осіб на видачу документів, що мають юридичне значення.

Окрім цього, колегія суддів підкреслює, що така позиція пенсійного органу, яка фактично не стосується допущених зловживань зі сторони позивача, а торкається дій його роботодавців, призвела до неспівмірних наслідків у формі суттєвого зменшення розміру пенсії та виникнення переплати у значному розмірі, що для позивача, який є інвалідом ІІ групи, є надмірним тягарем.

Відтак, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що охоронювані законом права, свободи та інтереси позивача порушені протиправними діями відповідача, які полягають у неврахуванні при обчисленні заробітної плати та страхового стажу для розрахунку пенсії на підставі довідки ЗАТ «Строительно-монтажное управление - 1М» № 98 від 25.05.2017р. та довідки ЗАТ «МонАрх и С» № 105 від 25.05.2017р., а також непроведенні перерахунку пенсії за довідкою про заробітну плату ЗАТ «Строительно-монтажное управление « 1М» № 98 від 25.05.2017р. на підставі ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, відновлення порушених прав, свобод та охоронюваних законом інтересів позивача належить здійснити шляхом зобов`язання відповідача провести з 01.02.2019р. перерахунок пенсії з врахуванням відповідних документів.

Також підставними є похідні вимоги ОСОБА_1 щодо скасування нарахованої відповідачем переплати пенсії за період з 23.08.2017р. по 30.09.2019р. в сумі 148976 грн. 31 коп., оскільки така переплата виникла внаслідок безпідставного неврахування з 23.08.2017р. стажу і заробітної плати позивача для обчислення його пенсії у періоди роботи в ЗАТ «Строительно-монтажное управление - 1М» та ЗАТ «МонАрх и С».

Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи відповідача були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволено.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, через що останній підлягає до задоволення, із вищевказаних мотивів.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ПФ України в Рівненській обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл. на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22.01.2021р. в адміністративній справі № 460/219/20 залишити без задоволення, а вказані рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного тексту судового рішення: 09.06.2021р.