Справа № 420/3166/21
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3166/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження з урахуванням особливостей, визначених ст.ст.268,269,271,272,287 КАС України адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Віста» до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 02.03.2021 року надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Віста» до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому позивач просить суд зобов`язати Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт та вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження нерухомого майна товариства з обмеженою відповідальністю «Віста», , накладеного постановою про арешт майна боржника серії АА № 266874 від 24.06.2010, та оголошення заборони на його відчуження, шляхом вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження, номер запису про обтяження 6440213, яке було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 9983787 30.06.2010, 09:16:36, реєстратор: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Віста» до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2021 року скасовано ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року, справу направлено до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

14.05.2021 року за вх. №24519/20 адміністративна справа №420/3166/21 надійшла до Одеського окружного адміністративного суду після апеляційного розгляду.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.05.2021 року справу №420/3166/21 передано на розгляд головуючому судді Корой С.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.05.2021 року залишено без руху адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Віста».

26.05.2021 року (вх.№26972/21) до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви разом із оригіналом адміністративного позову (вх.№3087/21) із усіма доданими документами, в тому числі, з його копіями для учасників процесу та уточненим позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Віста» до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту та невчинення дій щодо реєстрації припинення обтяження нерухомого майна товариства з обмеженою відповідальністю «Віста», , накладеного постановою про арешт майна боржника серії АА № 266874 від 24.06.2010 року;

- зобов`язати Другий Приморський відділ Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт та вчинити дiї щодо реєстрації припинення обтяження нерухомого майна товариства з обмеженою відповідальністю «Віста», , накладеного постановою про арешт майна боржника серії АА № 266874 від 24.06.2010, та оголошення заборони на його відчуження, шляхом вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження, номер запису про обтяження 6440213, яке було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 9983787 30.06.2010, 09:16:36, реєстратор: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

У позові зазначено, що товариству з обмеженою відповідальністю «Віста» 9 вересня 2020 р. стало відомо з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №223251881, що на нежитлові приміщення підприємства, розташовані у м. Одесi на вул. Софіївська, 22, накладено Другим Приморським вiддiлом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції обтяження, номер записів № 6440241, 6440230, 6440213, 9983787. Нежитловими приміщеннями загальною площею 490,8 кв.м., розташованими за адресою м. Одеса, вул. Софіївська, 22, ТОВ «Віста» володіє на підставі свідоцтва НОМЕР_1 29.12.2011, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради, та про накладені відповідачем обтяження до моменту отримання Інформації 9 вересня 2020р., не знало.

Як вказано у позові, Головним державним виконавцем Другого Приморського ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) Перчик В.О. повідомлено представника ТОВ «Віста», що на все майно позивача було накладено арешт на підставі наказу Господарського суду Одеської області №28/198-09-5273 від 03.03.2010 р. про стягнення грошової суми на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради у розмірі 26359,88 грн., яка ТОВ «Віста» не була сплачена. 21 жовтня 2020 р. ТОВ «Вiста» сплатило суму боргу, виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених в рамках виконавчого провадження та 29 жовтня 2020 р. направило на адресу відповідача заяву про зняття арешту з майна боржника та оголошення заборони його відчуження. Проте відповіді на заяву отримано не було.

У позові зазначено, що Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області ПМУМЮ (м. Одеса) у листі №10.04.438 в 25 січня 2021 р. повідомлено адвоката позивача, що постановою про закінчення виконавчого провадження від 20 січня 2021 р. арешти майна боржника, накладені при примусовому виконанні наказу №28/198-09-5273, виданого Господарським судом Одеської області 03.03.2010 р., знято та вчинено відповідні дії щодо реєстрації припинення обтяжень. Однак, вирішення питання щодо припинення арешту накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника №АА 266874 від 24.06.2010, винесеної Другим Приморським ВДВС ОМУЮ, унеможливлено через відсутність інформації про підстави накладення арешту. Згідно відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області ПМУМЮ (м. Одеса) від 27 січня 2021 р. № 10.04-514 на адвокатський запит представника позивача, постанова про арешт майна боржника №АА 266874 від 24.06.2010, винесена Другим Приморським ВДВС ОМУЮ, на підставі п.п.9.9,9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом №2274/5 від 25.12 2008р., була знищена у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Відповідь Управління отримано поштою 9 лютого 2021 р., що підтверджується конвертом. Другим Приморським ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) у листі від 2 листопада 2020 р. № 56006, копію якого позивач отримав 25 січня 2021 р. разом з листом Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області № 10.04.438, повідомлено: «Враховуючи викладене, з метою зняття арешту за постановою АА266874 від 24.06.2010р. (номер обтяження 6440213,9983787) вам необхідно звертатись до відповідного суду, оскільки з точністю ідентифікувати, за яким саме виконавчим документом та провадженням арешт було накладено, неможливо».

Також, у позові зазначено, що вiдповiддю вiд 21 січня 2021 р. № 2333 на адвокатський запит представника позивача, вiдповiдач підтвердив вказану вище інформацію про неможливість ідентифікувати, за яким саме виконавчим документом та провадженням арешт (обтяження 6440213,9983787) було накладено. Зважаючи на відсутність інформації про виконавче провадження, в рамках якого складено постанову АА 266874 від 24.06.2010р., позивачем встановлено, за інформацією єдиного державного реєстру судових рішень, в межах строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, інших судових рішень або ухвал про забезпечення позову щодо ТОВ «Вiста» не приймалось. Крім того позивач не має податкового боргу перед органами фіскальної служби України. З метою формування правової позиції у справі адвокатом позивача додатково направлено на електронну адресу відповідача адвокатський запит №10/2021 від 28 січня 2021 року про надання інформації щодо наявності або відсутності на сьогодні відкритих виконавчих проваджень щодо ТОВ «Віста». Проте відповіді на запит адвоката до теперішнього часу отримано не було. На момент звернення з адміністративним позовом на все нерухоме майно ТОВ «Віста» (обтяження: невизначене майно, все нерухоме) накладено арешт, реєстраційний номер обтяження №9983787, зареєстрований 30.06.2010 р., 09:16:36 реєстратор: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України - Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №246034152 від 25 лютого 2021 р.

Отже, як вказано у позові, ТОВ «Віста» сплатило борг, виконавчий збір та витрати у виконавчому провадженні за наказом №28/198-09-5273, виконавче провадження за наказом було завершено, Другий Приморський ВДВС у місті Одесі ПМУМУ (м. Одеса) не може ідентифікувати виконавче провадження, за яким саме виконавчим документом та провадженням арешт (обтяження 6440213,9983787) було накладено, а постанова Другого Приморського ВДВС ОМУЮ про арешт майна боржника №АА 266874 від 24.06.2010 року знищена, інформація про інші відкриті виконавчі провадження та борги ТОВ «Віста» відсутня, у позивача є обґрунтовані підстави для звернення до суду з вимогою про зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна та вилучити запис про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Ухвалою суду від 01.06.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Віста» до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії (в редакції уточнень, які надійшли до суду 26.05.2021 року за вх.№26972/21); відкрито провадження в адміністративній справі; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`яти днів з дня отримання ухвали; призначено судове засідання о 12:30 год. 08.06.2021 року.

Копію ухвали суду від 01.06.2021 року отримано відповідачем 03.06.2021 року.

Станом дату вирішення даної адміністративної справи відзиву на позовну заяву до суду не надано.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, пояснень і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступне.

Товариству з обмеженою відповідальністю «Віста» на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна (нежитлові приміщення офісу-магазину, об`єкт житлової нерухомості: Ні) загальною площею 490,80 кв. м., що в цілому складається з приміщень, основною площею 155,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) (а.с.57-59).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), на підставі постанови про арешт майна боржника серії АА № 266874 від 24.06.2010 року, виданої Другим Приморським відділом Державної виконавчої служби Одеської міської ради рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №14661197 від 24.07.2014 здійснено запис про обтяження №6440213 нерухомого майна (все нерухоме майно) товариства з обмеженою відповідальністю «Віста», , вид обтяження арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 9983787 30.06.2010, 09:16:36 (а.с.57-59, 74-75).

Судом встановлено, що 29.10.2020 року засобами поштового зв`язку позивачем на адресу відповідача надіслано заяву про зняття арешту майна боржника та оголошення заборони його відчуження, а саме: на нерухоме майно товариства з обмеженою відповідальністю «Віста» за адресою: Одеська обл., м.Одеса, вул.Софіївська, 22 (а.с.60).

Як вказує позивач, відповіді на вказану заяву товариство з обмеженою відповідальністю «Віста» не отримало.

Згідно відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 27 січня 2021 р. № 10.04-514 на адвокатський запит представника позивача, судом вставлено, що постанова про арешт майна боржника №АА 266874 від 24.06.2010, винесена Другим Приморським ВДВС ОМУЮ, на підставі п.п.9.9,9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом №2274/5 від 25.12 2008р., була знищена у зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.с.69).

Згідно відповідей Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 02.11.2020 року №56006 та від 21.01.2021 р. № 2333, відповідач зазначив позивачу, що з приводу зняття арештів ТОВ «Віста» накладених за постановою АА 266874 від 24.06.2010, (номер обтяження 6440213, 9983787), товариству з обмеженою відповідальністю «Віста» необхідно звертатись до відповідного суду, оскільки з точністю ідентифікувати, за яким саме виконавчим документом та провадженням арешт було накладено, неможливо (а.с.70, 71).

Вважаючи протиправною бездіяльність Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту та невчинення дій щодо реєстрації припинення обтяження нерухомого майна товариства з обмеженою відповідальністю «Віста», , накладеного постановою про арешт майна боржника серії АА № 266874 від 24.06.2010 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 року (далі також - Закон №1404-VІІІ, у чинній редакції) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.5 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (далі також Закон № 606-XIV, у редакції, чинній станом на момент прийняття постанови про арешт майна позивача від 30.04.2014 року №43134297) Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Як встановлено судом з наявних в матеріалах справи доказів, постанова про арешт майна боржника №АА 266874 від 24.06.2010, винесена Другим Приморським ВДВС ОМУЮ, на підставі п.п.9.9, 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом №2274/5 від 25.12 2008р. була знищена у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Так, п.п.9.9, 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом №2274/5 від 25.12 2008р., який був чинний станом на дату прийняття постанови про арешт майна боржника №АА 266874 від 24.06.2010, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством. Наприклад, обчислення строку зберігання завершеного у 2009 році виконавчого провадження, починається з 1 січня 2010 року та закінчується 31 грудня останнього року його зберігання.

У тому разі, коли органу державної виконавчої служби повідомлено про проведення слідчих дій або розгляд у суді справи, до якої можуть бути залучені документи виконавчого провадження, або про направлення заяви до Європейського суду з прав людини щодо оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та інших посадових осіб органу державної виконавчої служби по виконанню рішення суду чи іншого органу (посадової особи) або відмови у здійсненні передбачених Законом дій, виконавче провадження, яке було передано на зберігання, підлягає поверненню державному виконавцю та може бути знищено лише після прийняття рішення по відповідній справі.

При цьому в реєстрі завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, здавальному описі (завершених виконавчих проваджень), Журналі обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві, робиться відповідна позначка про повернення виконавчого провадження державному виконавцеві.

Завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення (додаток 17), якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт. Наприклад, виконавчі провадження з трирічним строком зберігання, завершені у 2009 році, можуть включатися в акт, що буде складений не раніше 1 січня 2013 року.

Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

З вказаного вбачається, що виконавче провадження в рамках якого прийнято постанову про арешт майна боржника №АА 266874 від 24.06.2010 завершено.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.50 Закону № 606-XIV, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Статтею 40 Закону №1404-VІІІ передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження (ч.1). Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна (ч.2).

При цьому, Наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 року № 1829/5 затверджено Правила ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, відповідно до пункту 1 розділу Х та пункту розділу ХІ якого, завершені виконавчі провадження та виконавчі провадження, за якими виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання, підлягають передачі до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше 01 серпня поточного року та 01 лютого наступного року. Передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню.

Таким чином, як Законом № 606-XIV, так Законом №1404-VІІІ передбачено, що після закінчення виконавчого провадження за загальним правилом державним виконавцем повинні вживатись заходи щодо зняття арешту з нерухомого майна боржника, накладеного в рамках виконавчого провадження.

Однак, органами державної виконавчої служби відповідні дії щодо зняття арешту з нерухомого майна позивача, накладеного постановою про арешт майна боржника №АА 266874 від 24.06.2010 року вжиті не були, та під час завершення відповідного виконавчого провадження (яке на даний час є знищеним) арешт з нерухомого майна позивача знятим не був.

При цьому відповідачем до суду доказів на підтвердження того, що виконавче провадження в рамках якого було прийнято постанову про арешт майна боржника №АА 266874 від 24.06.2010 року завершене без стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, не надано.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Стаття 13 Конвенції гарантує кожному право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо порушення передбаченого Конвенцією права було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював особливу важливість принципу «належного урядування». Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (дивитися рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року).

В силу принципу пропорційності втручання в право особи безперешкодно користуватися та розпоряджатися своїм майном можливе лише за умови дотримання «справедливої рівноваги» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Неузгодженість дій органів державної влади або невиконання державними органами та їх посадовими особами своїх безпосередніх обов`язків не повинно тягти за собою покладення на суб`єкта господарювання надмірних обов`язків або інших несприятливих наслідків, як це мало місце у цій справі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що у органів державної виконавчої служби наявний обов`язок щодо зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при завершенні такого виконавчого провадження, приймаючи до уваги те, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно досі наявний запис про арешт нерухомого майна позивача, суд доходить висновку про обґрунтованість вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту та невчинення дій щодо реєстрації припинення обтяження нерухомого майна товариства з обмеженою відповідальністю «Віста», , накладеного постановою про арешт майна боржника серії АА № 266874 від 24.06.2010 року.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт та вчинити дiї щодо реєстрації припинення обтяження нерухомого майна товариства з обмеженою відповідальністю «Віста», , накладеного постановою про арешт майна боржника серії АА № 266874 від 24.06.2010, та оголошення заборони на його відчуження, шляхом вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження, номер запису про обтяження 6440213, яке було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 9983787 30.06.2010, 09:16:36, реєстратор: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону №1404-VІІІ, про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором є: державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

Згідно з п.23 ч.1 ст.4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Оскільки вимога позивача про зобов`язання відповідача зняти арешт та вчинити дiї щодо реєстрації припинення обтяження нерухомого майна товариства з обмеженою відповідальністю «Віста», , накладеного постановою про арешт майна боржника серії АА № 266874 від 24.06.2010, та оголошення заборони на його відчуження, шляхом вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження, номер запису про обтяження 6440213, яке було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 9983787 30.06.2010, 09:16:36, реєстратор: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України є похідною від вимоги про визнання протиправною бездіяльність, суд дійшов висновку, що вона також є такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі Гірвісаарі проти Фінляндії зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду справи відповідач не довів належними і допустимими доказами те, що позивачем були порушені приписи законодавства України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн. (а.с.5).

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за доцільне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Віста» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2270,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 287, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Віста» до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту та невчинення дій щодо реєстрації припинення обтяження нерухомого майна товариства з обмеженою відповідальністю «Віста», , накладеного постановою про арешт майна боржника серії АА № 266874 від 24.06.2010 року.

Зобов`язати Другий Приморський відділ Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт та вчинити дiї щодо реєстрації припинення обтяження нерухомого майна товариства з обмеженою відповідальністю «Віста», , накладеного постановою про арешт майна боржника серії АА № 266874 від 24.06.2010, та оголошення заборони на його відчуження, шляхом вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження, номер запису про обтяження 6440213, яке було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 9983787 30.06.2010, 09:16:36, реєстратор: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Віста» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2270,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Віста» (вул.Тираспольська, буд.27/29, м.Одеса, 65045, ).

Відповідач - Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул.Пастера, 58, м.Одеса, 65023, );

Суддя Корой С.М.