Справа № 640/1711/21
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2021 року м. Київ № 640/1711/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції у місті Києві

про скасування наказів, поновлення на посаді

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у місті Києві (далі по тексту - відповідач) в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у місті Києві №27 о/с від 15 січня 2021 року в частині звільнення оперуповноваженого сектору розкриття незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві Торуа Ємірі Резикоївича на підставі пункту 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини 1 статті 7 Закону України «Про Національну поліцію»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у місті Києві у місті Києві від 24 грудня 2020 року № 831 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Солом`янського управління поліції» в частині притягнення оперуповноваженого сектору розкриття незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві Торуа Ємірі Резикоївича до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби;

- поновити ОСОБА_1 на службі оперуповноваженого сектору розкриття незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у місті Києві на користь ОСОБА_1 суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 15 січня 2021 року без вирахування податків та обов`язкових платежів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є безпідставним та необґрунтованим, оскільки базуються виключно на документах у кримінальному провадженні, яке триває та є незавершеним. Разом з тим, позивач стверджує, що в його діях відсутній склад дисциплінарного проступку, а тому підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності та прийняття оскаржуваного наказу у відповідача були відсутні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач проти позовних вимог заперечив та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки службове розслідування було проведено у відповідності до норм чинного законодавства, а викладені у ньому обставини та подані до суду матеріали службового розслідування у повному обсязі підтверджують правові підстави для застосування до позивача заходів впливу у вигляді звільнення з посади.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено наступне.

Як вбачається з інформаційної довідки т.в.о. начальника УКЗ Головного управління Національної поліції у м. Києві полковника поліції Вікторії Азарової, адресованої заступникові Голови НПУ - начальникові ГУНП у м. Києві генералу поліції третього рангу ОСОБА_2 від 29 жовтня 2020 року (копія міститься в матеріалах справи), до управління кадрового забезпечення ГУНП у м. Києві надійшла інформація про те, що 29 жовтня 2020 року слідчими Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, прокурорами Київської місцевої прокуратури та працівниками КМУ ДВБ НП України, у рамках кримінального провадження від 22 вересня 2020 року № 0001896, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368, частиною 2 статті 146 КК України, у службових кабінетах окремих працівників Солом`янського УП ГУНП у м. Києві на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва було проведено обшуки.

Попередньою перевіркою встановлено, що окремі працівники Солом`янського УП ГУНП у м. Києві одержали неправомірну вигоду в розмірі 2 тисячі доларів США за невжиття заходів щодо притягнення особи до кримінальної відповідальності, за начебто здійснення викрадення автомобіля.

Відповідно до доповнення від 20 листопада 2020 року до вищевказаної інформаційної довідки, до відділу інспекції особового складу УКЗ ГУНП у м. Києві, надійшла інформація про те, що 20 листопада 2020 року працівниками Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві спільно з працівниками Київського міського управління ДВБ повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, зокрема оперуповноваженому сектору розкриття незаконних заволодінь транспортних засобів відділу кримінальної поліції Солом`янського УП ГУНП у м. Києві старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 .

З метою перевірки наведеної інформації та встановлення обставин справи за фактом відкриття кримінального провадження № 0001896 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 368 та ч. 2 ст. 146 КК України, відповідно до статей 14,15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України наказом ГУНП у м. Києві від 29.10.2020 № 2002 (копія міститься в матеріалах справи) за наведеним фактом призначено службове розслідування, затверджено склад дисциплінарної комісії, якій доручено провести службове розслідування в установленому порядку.

Одночасно, вказаним наказом (пункт 3) на підставі статті 70 Закону України «Про Національну поліції», ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування.

За результатом службового розслідування встановлено, що 22 вересня 2020 року Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у м. Києві, за матеріалами Київського міського управління ДВБ НП України за фактом протиправних дій працівників Солом`янського УП було відкрито кримінальне провадження № 0001896 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 та ч. 2 ст. 146 КК України.

29 жовтня 2020 року під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва у службових кабінетах № 407, що використовується ОСОБА_4 , № 416 - ОСОБА_5 , № 403 - ОСОБА_6 та № 409 - ОСОБА_1 було проведено обшуки, за результатами яких із службового кабінету ОСОБА_4 вилучено мобільний телефон IPhone 6, а із службового кабінету ОСОБА_1 - оперативне завдання.

20 листопада 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 cm. 146 КК України. На теперішній час досудове слідство у кримінальному провадженні № 0001896 триває. Відповідно до змісту повідомлення вказаним працівникам про підозри, ОСОБА_1 залучив до протиправної діяльності ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Опитаний у рамках службового розслідування ОСОБА_1 від написання пояснення відмовився, посилаючись на вимоги статті 63 Конституції України, про що зробив відповідну відмітку на бланку пояснення від 03.11.2020 (копія міститься в матеріалах справи).

Таким чином, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що причинами і умовами вказаної події стали: порушення оперуповноваженим сектору розкриття незаконних заволодінь транспортними засобами ВКП Солом`янського УП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 вимог пункту 1, частини 1 статті 18 та пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08 лютого 2019 року № 100, та пункту 2.1.6 розділу 2 Інструкції з організації розшуку обвинувачених, підсудних, осіб, які ухиляються від відбування кримінальних покарань, безвісно зниклих осіб та встановлення особи невпізнаних трупів, затвердженої наказом МВС України від 05 січня 2005 року № 3 ДСК, що виразилось у невжитті заходів щодо невідкладної реєстрації отриманої інформації про реалізацію викраденого автомобіля, а також доставления ОСОБА_9 , який перебував у розшуку, до адміністративної будівлі поліції для інформування ініціатора розшуку.

У зв`язку з викладеним, за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог пункту 1, частини 1 статті 18 та пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08 лютого 2019 року № 100, та пункту 2.1.6 розділу 2 Інструкції з організації розшуку обвинувачених, підсудних, осіб, які ухиляються від відбування кримінальних покарань, безвісно зниклих осіб та встановлення особи невпізнаних трупів, затвердженої наказом МВС України від 05 січня 2005 року № 3 ДСК, дисциплінарною комісією рекомендовано до оперуповноваженого сектору розкриття незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Солом`янського управління поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Висновок службового розслідування від 22 грудня 2020 року за фактом відкриття кримінального провадження № 0001896 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст.368 та ч.2 ст.146 КК України затверджений заступником Голови Національної поліції України - начальником Головного управління Національної поліції у м. Києві генералом поліції третього рангу ОСОБА_2 .

На виконання вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, наказом ГУНП у м. Києві від 24 грудня 2020 року № 831 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Солом`янського управління поліції» (копія міститься в матеріалах справи) за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог п. 1, ч. 1 ст. 18, п. З ч, 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", п. 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, та п. 2.1.6 розділу 2 Інструкції з організації розшуку обвинувачених, підсудних, осіб, які ухиляються від відбування кримінальних покарань, безвісно зниклих осіб та встановлення особи невпізнаних трупів, затвердженої наказом МВС України від 05.01.2005 № 3 ДСК, до оперуповноваженого сектору розкриття незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Солом`янського управління поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0053785) застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказ ГУНП у м. Києві від 24 грудня 2020 року № 831 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Солом`янського управління поліції» доведено до відома позивача шляхом особистого ознайомлення 06 січня 2021 року.

Факт вказаного ознайомлення підтверджується власноручно написаною розпискою ОСОБА_1 на звороті (аркуші погодження) наказу ГУНП у м. Києві від 24 грудня 2020 року № 831.

На підставі наказу ГУНП у м. Києві від 24 грудня 2020 року № 831, наказом ГУНП у м. Києві від 15 січня 2021 року № 27 о/с «Щодо особового складу» (копія міститься в матеріалах справи) відповідно до пункту 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 16 січня 2021 року.

Наказ ГУНП у м. Києві від 15 січня 2021 року № 27 о/с «Щодо особового складу» доведено до відома позивача шляхом особистого ознайомлення 16 січня 2021 року.

Факт вказаного ознайомлення підтверджується власноручно написаною розпискою ОСОБА_1 на звороті (аркуші погодження) наказу ГУНП у м. Києві від 15 січня 2021 № 27 о/с (копія міститься в матеріалах справи).

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Частиною першою статті 3 Закону № 580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону № 580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 18 Закону № 580-VІІІ передбачено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема до медичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

У разі вчинення протиправних діянь згідно з частиною першою статті 19 Закону № 580-VIII поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Частиною другою вказаної статті встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пунктом 4 розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23 грудня 2015 року № 901-VIII, до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширюється на поліцейських дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Частина 1 статті 7 Дисциплінарного статуту передбачає, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Відповідно до статті 8 Дисциплінарного статут визначено обов`язки начальника, відповідно до якого начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати. Начальник зобов`язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов`язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу.

Особливу увагу начальник повинен приділяти вивченню індивідуальних якостей підлеглих, дотриманню статутних відносин між ними, створенню здорового морально-психологічного клімату в колективі, його згуртуванню, своєчасному запобіганню порушенням службової дисципліни та виявленню причин їх учинення, формуванню нетерпимого ставлення до порушників, враховуючи при цьому думку колективу та громадськості.

Начальник зобов`язаний попередити про неприпустимість порушення службової дисципліни, а в разі вчинення підлеглим таких діянь за необхідності накласти на винного дисциплінарне стягнення або порушити клопотання про накладення стягнення старшим прямим начальником.

Старші за званням та посадою в усіх випадках зобов`язані вимагати від молодших дотримання службової дисципліни, зокрема, правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету.

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Положеннями статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що начальник призначає службове розслідування з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, має запропонувати надати порушнику письмові пояснення з приводу допущеного дисциплінарного проступку. Небажання особи рядового і начальницького складу, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Згідно зі статтею 16 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 09 листопада 2016 № 1179 затверджено «Правила етичної поведінки поліцейських» (далі - Правила), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Відповідно до пункту 1 Розділу І Правил установлено, що вони поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Згідно із пунктом 1 Розділу ІІ Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.

Пунктами 3 та 4 Розділу IV Правил передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.

Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

Разом з тим, Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 12 березня 2013 року № 230 визначено порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України при його проведенні.

Так, відповідно до пункту 2.1 Інструкції № 230, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України і можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно до пп. 2.2.5. Інструкції № 230, службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі скоєння особою РНС адміністративного правопорушення.

Пунктом 2.5 Інструкції № 230 передбачено, що підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Згідно з п. 2.6. Інструкції № 230 підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Відповідно до п. 5.1. Інструкції № 230 службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

Згідно з п. 8.1. Інструкції № 230 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про те, чи є порушення дисципліни грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Суд не погоджується із доводами позивача про те, що висновок службового розслідування містить лише опис вчиненого позивачем корупційного діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, а причини та умови вчинення дисциплінарного проступку не встановлені.

Втім, суд зазначає, що враховуючи те, що позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи оцінює встановлену суб`єктом владних повноважень кваліфіковану поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і досліджує питання щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Суд зазначає, що вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників поліції. Приймаючи присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Судом встановлено, що у висновку службового розслідування, проведеного відносно позивача, зазначено про грубе порушення позивачем службової дисципліни і законності, порушення вимог чинного законодавства, що виразилось у порушенні вимог пункту 1, частини 1 статті 18 та пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08 лютого 2019 року № 100, тобто вчинення проступків, які не сумісні з перебуванням на службі в поліції.

На думку суду, така поведінка позивача як поліцейського суперечить загальним принципам, встановленим для співробітників органів поліції. Крім того, вчинення подібних дій призводить до встановлення негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку, які у відповідності до своїх службових обов`язків повинні неупереджено дотримуватись законодавства України, в тому числі щодо морально-етичних принципів.

Позивач вказує, що його вину у вчиненні правопорушення, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст.368 та ч.2 ст.146 КК України, не доведено, оскільки остаточне рішення по кримінальному провадженню № 0001896 не прийняте.

Проте, суд вважає такі доводи помилковими, оскільки предметом службового розслідування було не лише вчинення позивачем кримінального правопорушення, а також вчинення ним супутніх порушень службової дисципліни, що не залежить від наявності чи відсутності остаточного вироку суду по кримінальному провадженню.

При цьому, посилання позивача на пункт 10 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII, відповідно до якого вчинення кримінального правопорушення у разі набрання законної сили відповідним рішенням суду є самостійною підставою для звільнення зі служби в поліції, є безпідставним, оскільки позивача звільнено за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII - у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Отже, суд звертає увагу, що набрання законної сили судовим рішенням про притягнення особи до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення є окремою підставою для звільнення особи зі служби. В даному випадку, як вже зазначалось, звільнення відбулось за порушення службової дисципліни, вина позивача у скоєнні якого встановлюється у визначеному законом порядку.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17, в якій зауважила, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням ст.6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики (див. mutatis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі «C.v. the» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована п. 2 ст. 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість спірних наказів та про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Окружний адміністративний суду міста Києва дійшов висновку про те, що відповідачем доведена правомірність звільнення позивача з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова