Справа № 608/35/21
Суддя: Парфенюк В. І.
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 року Справа № 608/35/21

Номер провадження2-а/608/10/2021

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючого суду судді Парфенюка В. І.

з участю секретаря Южди Л. С.

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Маньовського А. З.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Чорткові справу адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.ч. 1, 6 ст. 121 КУпАП, --

ВСТАНОВИВ:

В січні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Гусятинського відділення поліції Підволочиського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.ч. 1, 6 ст. 121 КУпАП.

В позовній заяві позивач вказав, що 22 грудня 2020 року поліцейським Гусятинського ВП ГУНП в Тернопільській області Боднарчуком О. (прізвище поліцейського з копії постанови не читається) була винесена постанова серії БАА №845166 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 6 ст. 121 та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. В постанові вказується, що 22 грудня 2020 року о 16 год. 45 хв. в смт. Гусятин по вулиці (назва вулиці з копії постанови не читається) водій керував т/з Ауді 100, д.н.з. НОМЕР_1 , з непрацюючою підсвіткою р/н в темну пору доби, крім того в даному т/з встановлено ГБО, яке не вписане в докум, чим порушив ... (що порушив з копії постанови не читається).

ОСОБА_1 з даною постановою не згідний, оскільки викладені у ній дані не відповідають дійсним обставинам справи та не підтверджені будь-якими доказами. 22.12.2020 року він керував транспортним засобом, яким йому дав покористуватись знайомий ОСОБА_2 . Позивач не є власником транспортного засобу, перед поїздкою заправив автомобіль бензином і їхав на бензині, оскільки власник т/з йому повідомив, що ГБО не працює, про те, що ГБО не вписане в документи йому не було відомо. Щодо „непрацюючої підсвітки р/н" він пояснював поліцейському, що перед поїздкою перевіряв справність освітлення і все працювало, однак якщо лампочка дійсно не світить, то мав заїхати на автозаправну станцію і провести заміну непрацюючої лампочки, безпосередньо під час зупинки т/з, номерний знак було чітко видно з відстані 20 метрів, що виключає притягнення його до відповідальності за таку несправність. Інспектор поліції не вжив жодних заходів для встановлення істини у справі: зупинив його через відсутність підсвітки номерного знака; попросив документи на автомобіль; побачивши, що автомобіль не з нашого регіону розпитував скільки коштує, потім поліцейський викликав інший екіпаж (можливо слідчу оперативну групу) і разом з іншими поліцейськими почали відкривати всі дверки, підривати обшивку, дверні карти, відкривати багажник, капот, однак після звірки номера кузова і мотора таки відпустили позивача. Всі ці перевірки тривали більше двох годин, коли в процесі просив забезпечити його безоплатною вторинною правовою допомогою, скласти протокол вилучення транспортного засобу чи протокол затримання, оскільки ОСОБА_1 був вимушений проти своєї волі перебувати біля поліцейських та машини досить довго, поліцейський відмовився. За наведених обставин позивач просить скасувати постанову серії БАА № 845166 від 22.12.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, та стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору.

В березні 2021 року представник позивача Маньовський А. З. подав уточнену позовну заяву, в якій просить замінити неналежного відповідача Гусятинське відділення поліції Підволочиського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області на належного Головне управління Національної поліції в Тернопільській області.

В березні 2021 року від Головного управління НП в Тернопільській області надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначив, що 22.12.2020 року позивач в смт. Гусятин Тернопільської області, керуючи автомобілем марки АУДІ 100 д.н.з. НОМЕР_1 , порушив ПДР України, а саме керував даним транспортним засобом із неосвітленим номерним знаком в темну пору доби, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП, а також під час перевірки документів працівниками поліції було встановлено, що на даному автомобілі присутнє ГБО, яке не є зазначене в реєстраційному документі даного транспортного засобу, чим порушив вимоги п.п. 31.3 ПДР України, а саме здійснював експлуатацію транспортного засобу з переобладнанням, яке не є зареєстроване з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення за ч. 6 ст. 121 КУпАП. Працівниками поліції було винесено на позивача постанову серії БАА № 845166 за ч. 1, ч. 6 ст. 121 КУпАП, згідно з якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. При винесенні постанови ОСОБА_1 не висловлював жодних заперечень стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності, не скористався своїм правом заявляти клопотання, давати пояснення та подавати докази, по факту скоєння адміністративного правопорушення, що свідчить про визнання ним своєї вини та згоду з притягненням до адміністративної відповідальності. Тому просять відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 через його безпідставність.

В квітні 2021 року представник позивача подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що відзив відповідача не містить жодних додатків, хоча відповідно до ч. 3 ст. 79 КАС України відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву, якими він обгрунтовує свої заперечення. На адресу відповідача було заадресовано адвокатський запит № 1 від 13.04.2021 року для отримання інформації про наявність чи відсутність взагалі будь-яких доказів вчинення позивачем інкримінованих йому адміністративних правопорушень, проте відповіді представник позивача не отримав. Тому просить позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача Маньовський А. З. в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області всудове засідання не з`явився, у відзиві просив справу розглядати за відсутності представника.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 20 грудня 2020 року поліцейський СРПП Гусятинського ВП ГУНП в Тернопільській області сержант поліції Боднарчук О. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 845166, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, за те, що 22 грудня 2020 року о 16 год. 45 хв. в смт. Гусятин по вулиці Б. Лепкого водій керував т/з Ауді 100 д.н.з. НОМЕР_1 з непрацюючою підсвіткою р/н в темну пору доби, крім того в даному т/з встановлено ГБО, яке не вписане в документи, чим порушив ПДР України.

Відповідно до позовної заяви позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу оскарження вищезазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки спір між сторонами має ознаки публічного, то вирішення такого спору проводиться за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог ст. 2 вищезазначеного Кодексу завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (ч. 1 ст. 7 КУпАП).

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до ч. 6 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у невстановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За загальним правилом ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

У даному ж випадку спеціальною є інша правова норма - ч. 2 ст. 77 КАС України, а тому саме вона підлягає застосуванню. Нею визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Ця норма права про своїй юридичній природі повністю кореспондується та доповнює загальний принцип, визначений ст. 63 Конституції України, котрий декларує відсутність обов`язку в особи доводити свою невинуватість у правопорушенні та стверджує про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Цим принципом повинен керуватись працівник поліції, коли розглядає справу про адміністративне правопорушення, за результатами якої приходить до переконання про винуватість особи.

На думку суду, цілком логічно та ґрунтується на нормах права, те, що у випадку, якщо рішення суб`єкта владних повноважень (у даному випадку - поліцейського) буде оскаржено, то обов`язок довести його правомірність лежить саме на останньому, оскільки в протилежному випадку на особу, котру визнано винним у вчиненні правопорушення фактично буде покладено обов`язок доводити свою невинуватість, що суперечить вказаній вище статті Конституції України.

Позиція ОСОБА_1 зводиться до заперечень факту порушення ПДР, отже ця обставина входить до предмету доказування.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів суд не має підстав для висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем, всупереч вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи суду не надано. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є не доведеним.

Отже, враховуючи, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів спростування позовних вимог позивача, а тому позовні вимоги про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими, законними, тому суд дійшов до висновку про їх задоволення.

Згідно ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В зв`язку з наведеним постанова в справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 845166 від 22 грудня 2020 року відносно позивача є незаконною і вона підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставинна користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Тернопільській області понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 454 гривні.

Водночас з позовом позивач подав до суду заяву про поновлення пропущеного строку на звернення до адміністративного суду відповідно до положень ч. 6 ст. 161 КАС України, посилаючись на те, що такий строк він пропустив з поважних причин, оскільки займався підготовкою необхідних документів для надання безоплатної вторинної правової допомоги, в Чортківський місцевий центр з гадання безоплатної вторинної правової допомоги він звернувся 24 грудня 2020 року.

З врахуванням таких обставин суд приходить висновку що така заява позивач є обґрунтованою і її слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 121, 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 139, 161, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Визнати поважними причини пропуску процесуального строку звернення позивача ОСОБА_1 з позовм до адміністратвного суду та поновити такий строк.

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 845166 від 22 грудня 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Тернопільській області понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Чортківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а разі апеляційного оскарження рішення - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: В. І. Парфенюк