Справа № 420/627/21
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/627/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тарасишиної О.М.,

за участю секретаря: Горбаченка Е.С.,

представника позивача: Фоміна А.І.,

представника відповідача: Клочко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправним та скасування наказу № 01-дв від 04.01.2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Національного агентства з питань запобігання корупції, в якій позивач просить:

визнати протиправним та скасувати наказ в.о. начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Романа Возняка № 01-дв від 04.01.2021 року « Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 ».

Ухвалою від 21.01.2021 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження в адміністративній справі в порядку загального позовного провадження.

05.02.2021 року (вх. № ЕП/3251/21) представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про відкладення підготовчого судового засідання.

09.02.2021 року (вх. № ЕП/3518/21) представником позивача до канцелярії суду подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 09.02.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

09.02.2021 року (вх. № 6381/21) представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів.

12.02.2021 року (вх. № 7010/21) до канцелярії суду подані письмові докази.

15.02.2021 року (вх. № ЕП/4047/21) представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву.

15.02.2021 року (вх. № ЕП/4048/21) представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про залучення до участі у справі третьої особи.

18.02.2021 року (вх. № ЕП/7919/21) представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про залучення до участі у справі третьої особи.

18.02.2021 року (вх. № 7917/21) представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 18.03.2021 року продовжено строк підготовчого провадження.

18.03.2021 року (вх. № ЕП/7095/21) представником позивача до канцелярії суду подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

22.03.2021 року (вх. № ЕП/7414/21) представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів.

Ухвалою від 26.03.2021 року виправлено описку в ухвалі суду.

30.03.2021 року (вх. № ЕП/8426/21) представником позивача до канцелярії суду подано клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів.

05.04.2021 року (вх. № ЕП/8982/21) представником позивача до канцелярії суду подано клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів.

06.04.2021 року (вх. № ЕП/9128/21) представником позивача до канцелярії суду подано клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

07.04.2021 року (вх. № ЕП/9257/21) представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про відкладення судового засідання.

Ухвалою від 07.04.2021 року відкладено розгляд справи.

14.04.2021 року (вх. № ЕП/10261/21) представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про відкладення судового засідання.

15.04.2021 року (вх. № ЕП/10380/21) представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про зупинення провадження у справі.

15.04.2021 року (вх. № ЕП/10499/21) представником позивача до канцелярії суду подано клопотання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

15.04.2021 року (вх. № ЕП/10492/21) представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 15.04.2021 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 11.05.2021 року зупинено провадження у справі.

У судовому засіданні 01.06.2021 року усною ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, було поновлено провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач ознайомившись з наказом № 01-дв від 04.01.2021 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 », вважає його протиправним та прийнятим без належного розгляду дисциплінарної справи, відсутності фактів, які б підтверджували наявність конфлікту інтересів, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому, в обґрунтування правової позиції, зазначено, що останній діяв у межах наданих йому повноважень, відповідно до Закону, та у спосіб і в порядку визначеному ним, у зв`язку з чим, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В судове засідання 01.06.2021 року з`явились представник позивача та представник відповідача, третя особа по справі не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином та завчасно.

За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за данною явкою сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви ОСОБА_1 Одеському окружному адміністративному суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.11.2020 року до Управління юстиції надійшов припис Національного агентства з питань запобігання корупції у порядку п. 8 ч. 1, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» з вимогою розглянути питання щодо притягнення винної особи ( ОСОБА_1 ) до дисциплінарної відповідальності.

Наказом від 07.12.2020 року № 2842-к «Про продовження здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » продовжено здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 до 31.12.2020 року.

21.12.2020 року дисциплінарною комісією складено Подання, яким надано пропозицію щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування стягнення у вигляді догани до ОСОБА_1 (т. 3 а.с. 86-96).

При цьому, повідомленням від 21.12.2020 року вих. № 04-29/10305 ОСОБА_1 , було запропоновано надати письмові пояснення на ім`я начальника управління юстиції в строк до 12:00 год. 28.12.2020 року, що підтверджується протоколом про доведення інформації або документів до відома заступника начальника Відділу Віннічук В.В. від 21.12.2020 року.

Так, згідно Акту про відмову надання письмових пояснень ОСОБА_1 від 04.01.2021 року, станом на 09.01.2021 року Управління персоналу Управління юстиції письмові пояснення позивача не надходили.

В свою чергу, письмові пояснення ОСОБА_1 від 18.11.2020 року були надані Дисциплінарній комісії та відображені у поданні Дисциплінарної комісії, а Акт про відмову надання пояснень ОСОБА_1 від 04.01.2021 року складено щодо пояснень, які подаються суб`єкту призначення (керівнику державної служби) на підставі ст. 75 Закону України «Про державну службу».

Наказом Управління юстиції від 04.01.2021 року № 01-дв, ОСОБА_1 , заступника начальника Другого Приморського відділу виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани (т.1 а.с. 12-15).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).

Відповідно до частини першої статті 65 Закону України «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до статті 66 Закону України «Про державну службу» до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 66 Закону України «Про державну службу», у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Згідно з частинами першою та другою статті 67 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність державного службовця, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень; 3) високі показники виконання службових завдань, наявність заохочень та урядових відзнак, урядових і державних нагород; 4) вжиття заходів щодо попередження, відвернення або усунення настання тяжких наслідків, які настали або можуть настати в результаті вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування заподіяної шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Відповідно до частини першої статті 69 Закону України «Про державну службу» для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Відповідно до частини десятої цієї статті результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Згідно з частиною одинадцятою цієї статті суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

Статтею 75 Закону України «Про державну службу» передбачено, що перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі

Згідно з статтею 76 Закону України «Про державну службу» державний службовець має право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення.

За результатами ознайомлення державний службовець має право вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи.

Згідно з частиною другою статті 77 Закону України «Про державну службу» у рішенні про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Відповідно до статті 64 Закону України «Про державну службу» державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом, за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни.

У рішенні про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення. (частина друга статті 77 Закону України «Про державну службу»).

В контексті доводів учасників справи та предмету спору суд вважає, що правильне вирішення даного спору залежить від належного аналізу наступних аспектів:

1. Обґрунтованість кваліфікації дій (бездіяльності) позивачки як порушення присяги державного службовця;

2. Співмірність застосованого виду дисциплінарного стягнення до встановлених обставин проходження позивачкою державної служби.

Характеризуючи виявлені під час службового розслідування порушення суд зазначає наступне.

Так, відповідно до наказів від 03.01.2020 року № 16-в та від 02.03.2020 року № 471-в на ОСОБА_1 , покладалось виконання обов`язків начальника відділу з 08.01.2020р. по 09.01.2020р. та 02.03.2020р., а також відповідно до наказу від 11.03.2020р. № 483-к з 11.03.2020р. На момент винесення вказаного припису позивач продовжував виконання обов`язків начальника відділу.

На виконанні у Відділі перебували виконавчі провадження №№ 52512784, 58763680, у яких статус стягувача має ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

При цьому, чоловіком ОСОБА_1 є ОСОБА_2 , який відповідно до листа ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 25.08.2020 року № 10725 здійснює представництво інтересів цього підприємства та отримує премію у процентному відношенні до валових сум погашення боргових зобов`язань по портфелю боржників.

Таким чином, під час виконання обов`язків начальника Відділу у сфері здійснення контрольних повноважень за рішеннями, діями державних виконавців під час виконавчих проваджень №№ 58763680, 52512784 у ОСОБА_1 наявний інтерес, зумовлений бажанням найшвидшого стягнення на користь стягувача у зазначених вище виконавчих провадженнях - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості, а отже і отримання ОСОБА_2 премії у процентному відношенні до валових сум погашених боргових зобов`язань.

В свою чергу, відповідно до листа Управління від 27.08.2020 року № 10.04-5512) ОСОБА_1 не повідомляла про наявність у неї конфлікту інтересів під час здійснення виконавчих проваджень №№ 58763680, 52512784, чим порушила вимоги п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», та вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані, зокрема повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Згідно п. 2 розділу І Порядку внесення приписів Національним агентством з питань

запобігання корупції, Припис є письмовою вимогою щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері запобігання корупції та обов`язковим для виконання керівником відповідного органу, підприємства, установи, організації, політичної партії.

Додаткового суд акцентує увагу на тому, що у щорічні декларації позивач ОСОБА_1 вказує свого чоловіка ОСОБА_2 . Вказана декларація наявна у вільному доступі на сайті НАЗК. Окрім того, позивач зазначає про наявність заробітної плати ОСОБА_2 , одержаної саме від ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Відтак, позивач обізнана про роботу свого чоловіка у ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Згідно з . 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Згідно з п. 6 ст. 12 ЗУ «Про запобігання корупції», у випадках виявлення порушення вимог цього Закону щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, захисту викривачів або іншого порушення цього Закону Національне агентство вносить керівнику відповідного органу, підприємства, установи, організації припис щодо усунення порушень законодавства, проведення службового розслідування, притягнення винної особи до встановленої законом відповідальності.

При цьому, згідно з п. 1, 2, 3, 4 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», Національне агентство у випадку одержання від особи повідомлення про наявність у неї реального, потенційного конфлікту інтересів упродовж семи робочих днів роз`яснює такій особі порядок її дій щодо врегулювання конфлікту інтересів.

Частиною 5 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона має право звернутися за роз`ясненням до Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЗУ «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, у яких наявний реальний чи потенційний конфлікт інтересів, можуть самостійно вжити заходів щодо його врегулювання шляхом позбавлення відповідного приватного інтересу з наданням підтверджуючих це документів безпосередньому керівнику або керівнику органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади.

При цьому, суду позивачем не надано доказів звернення до НАЗК або керівника Управління юстиції про наявність потенційного конфлікту інтересів.

Суд наголошує на тому, що позивач припис Національного агентства з питань запобігання корупції від 28.10.2020 року не оскаржувала та відвід складу дисциплінарної комісії не заявляла.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач приймаючи оскаржуваний наказ діяв на підставі та в межах чинного законодавства України, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) діяло відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України.

Відтак, з урахуванням зазначеного, на підставі встановлених судом фактів та обставин, враховуючи, що докази, наведені позивачем під час розгляду адміністративної справи є недоведеними та безпідставними та не дають адміністративному суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію представника відповідача, суд дійшов висновку, що у задоволені позову ОСОБА_3 необхідно відмовити повністю.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, враховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову повністю, судові витрати сплачені позивачем не стягується за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцезнаходження: 65007, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, 34; ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Національного агенства з питань запобігання корупції (місцезнаходження: бульвар Дружби народів, 28, м. Київ, 01103; ) про визнання протиправним та скасування наказу № 01-дв від 04.01.2021 року - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Повний текст рішення складено та підписано 08.06.2021 р.

Суддя О.М. Тарасишина