Справа № 160/2850/19
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року

м. Київ

справа №160/2850/19

адміністративне провадження №К/9901/33294/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Тацій Л.В.,

суддів: Рибачука А.І., Стеценка С.Г., -

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ЕНЕРГОРЕСУРСИ» (далі - ПрАТ «ЕНЕРГОРЕСУРСИ») на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30.10.2019 (прийняту судом у складі: головуючого судді Панченко О.М., суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.) у справі за позовом ПрАТ «ЕНЕРГОРЕСУРСИ» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі - ГУ Держпраці) про визнання протиправними та скасування припису, постанов про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2019 року ПрАТ «ЕНЕРГОРЕСУРСИ» звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило скасувати:

- припис про усунення виявлених порушень № ДН 712/269/АВ від 15.02.2019;

- постанову про накладання штрафу № ДН 712/269/АВ/МГ-ФС/228 від 14.03.2019 на суму 166 920,00 грн;

- постанову про накладання штрафу № ДН 712/269/АВ/ІП-ФС/229 від 14.03.2019 на суму 4173,00 грн;

- постанову про накладання штрафу № ДН 712/269/АВ/ТД-ФС/230 від 14.03.2019 на суму 625 950,00 грн.

На обґрунтування позову посилалося на те, що вказані припис та постанови є необґрунтованими та незаконними, в висновки, зроблені відповідачем під час проведення позапланового заходу, викладені поверхнево, без перевірки та ретельного вивчення наданих копій документів.

Короткий зміст рішень судів першої й апеляційної інстанцій

Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 02.07.2019 позов задовольнив.

Визнав протиправним та скасував повністю припис про усунення виявлених порушень № ДН 712/269/АВ від 15.02.2019 ГУ Держпраці.

Визнав протиправною та скасував постанову про накладання штрафу № ДН 712/269/АВ/МГ-ФС/228 від 14.03.2019 на суму 166 920,00 грн ГУ Держпраці.

Визнав протиправною та скасував постанову про накладання штрафу № ДН 712/269/АВ/ІП-ФС/229 від 14.03.2019 на суму 4 173,00 грн ГУ Держпраці.

Визнав протиправною та скасував постанову про накладання штрафу № ДН 712/269/АВ/ТД-ФС/230 від 14.03.2019 на суму 625 950,00 грн ГУ Держпраці.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції зазначив, що відповідач вийшов за межі своїх повноважень та допустив незаконне розширення сфери перевірки, чим порушив статтю 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877-V) та при проведенні позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадовими особами відповідача були неповно вивчені всі документи позивача, надані до перевірки за відповідний період, а тому висновки, зроблені в акті перевірки, є помилковими.

Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 30.10.2019 рішення суду першої інстанції скасував та позов задовольнив частково.

Скасував пункт 1 припису № ДН 712/269/АВ від 15.02.2019 та постанову про накладання штрафу № ДН 712/269/АВ/ТД-ФС/230 від 14.03.2019.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов частково, апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції помилково виходив з положень абзацу 10 частини першої статті 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", які встановлюють певні обмеження під час проведення заходів державного нагляду (контролю), зокрема, щодо обмеження сфери перевірки. Отже, рішення суду першої інстанції, яким було лише з такої підстави скасовано пункти 2, 3, 4, 5 Припису № ДН 712/269/ АВ від 15.02.2019 та постанови про накладання штрафу №ДН 712/269/АВ/МГ-ФС/228 від 14.03.2019, № ДН 712/269/АВ/ІП-ФС/229 від 14.03.2019, ґрунтується на помилковому застосуванні норм матеріального права і підлягає скасуванню.

Разом із тим, колегія суддів погодилася з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для накладення штрафу за порушення частини першої статті 21, частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП). Судом першої інстанції правильно зазначені норми Цивільного кодексу України, який регулює цивільно-правові відносини, зокрема статті 626, 627, 901-903 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та наводиться аналіз правовідносин, які склались між сторонами вказаних цивільних договорів, їх порівняння з основними умовами трудового договору, які передбачені статтею 21 КЗпП.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

02 грудня 2019 року ПрАТ «ЕНЕРГОРЕСУРСИ» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції - залишити в силі.

У скарзі зазначає, що судом апеляційної інстанції неправильно встановлено обставини справи.

Зокрема, зазначає, що Закон № 877-V не містить у собі такої підстави для проведення перевірки як звернення органів Пенсійного фонду України. Позивачу разом із направленням на перевірку не було надано наказ № 144-І від 04.02.2019, тому ПрАТ «ЕНЕРГОРЕСУРСИ» не мало можливості перевірити правомірність та підстави здійснення планового заходу.

Нормами абзацу 10 частини першої статті 6 Закону № 877-V встановлено, що під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу.

Суд апеляційної інстанції у постанові зазначив: «позивачем не оспорюються встановлені порушення по суті, єдиною підставою, яка була заявлена у позові, є саме порушення процедури проведення перевірки, а саме незаконний, на думку позивача, з якою погодився і суд першої інстанції, вихід за межі повноважень та незаконне розширення сфери перевірки». Таке твердження, на думку скаржника, не відповідає дійсності та свідчить про неналежне дослідження судом матеріалів справи.

Посилається на те, що переміщення у іншу зміну з таким же графіком роботи, не підпадає під поняття «надурочних робіт» та не є роботою понад встановлену тривалість робочого дня.

Застосовуючи встановлений на підприємстві обліковий період в один рік, вбачається, що працівниками підприємства не було понаднормово відпрацьованих годин, та відповідно у позивача не було підстав для нарахування та оплати за роботи надурочних годин у подвійному розмірі, а інспекційним відвідуванням питання про облік робочого часу взагалі не повинен був розглядатися.

На підтвердження цієї позиції позивачем надавалися копії документів, проте судом апеляційної інстанції вони досліджені не були.

У відзиві на касаційну скаргу ГУ Держпраці просить залишити її без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2019 визначено такий склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Рибачук А.І., Стеценко С.Г., скаргу передано судді-доповідачу.

Верховний Суд ухвалою від 03.12.2019 відкрив касаційне провадження.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

У період з 05.02.2019 по 11.02.2019 у ПрАТ «ЕНЕРГОРЕСУРСИ» головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Нікопольському регіоні проводився позаплановий захід у формі інспекційного відвідування щодо додержання вимог законодавства про працю ПрАТ «ЕНЕРГОРЕСУРСИ» з питань оформлення трудових відносин, повноти, своєчасності нарахування та виплати заробітної плати на підставі інформації, наданої листом Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 28.12.2018 №31331/05-05/06 щодо роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної та працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року, за результатами якого складено акт №ДН 712/269/АВ від 11.05.2019.

Зазначений акт було отримано позивачем 11.02.2019.

Не погодившись із висновками, викладеними в акті, 14.02.2019 ПрАТ «ЕНЕРГОРЕСУРСИ» направило до відділу Держпраці заперечення та зауваження № 14-72 до акта інспекційного відвідування № ДН 712/269/АВ від 11.02.2019.

20.02.2019 позивачем було отримано лист «Про розгляд заперечень до акта інспекційного відвідування» за № 62/4.3.-19 від 14.02.2018, в якому позивача було повідомлено про те, що його заперечення на висновок щодо порушення законодавства про працю з питань оформлення трудових відносин не приймається.

15.02.2019 відділом Держпраці було направлено на адресу позивача припис про усунення виявлених порушень № ДН 712/269/АВ від 15.02.2019 зі строком усунення порушень до 25.02.2019, який останній отримав 18.02.2019.

Не погодившись із даним приписом, 26.02.2019 позивачем було подано скаргу № 14-98 до ГУ Держпраці про повне скасування припису про усунення виявлених порушень № ДН 712/269/АВ від 15.02.2019, складеного на підставі акта проведення інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю за № ДН 712/269/АВ від 11.02.2019.

19.03.2019 ПрАТ «ЕНЕРГОРЕСУРСИ» отримано рішення ГУ Держпраці № 2059-16/04 від 12.03.2019 «Про розгляд скарги Приватного акціонерного товариства «ЕНЕРГОРЕСУРСИ» на припис головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Нікопольському регіоні Засядьвовк Т.Т. від 15.02.2019 № ДН 712/269/АВ», відповідно до якого скарга позивача була залишена без задоволення.

14.03.2019 за рішенням ГУ Держпраці від 21.02.2019 відбувся розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю на ПрАТ «ЕНЕРГОРЕСУРСИ», що оформлено постановами про накладання штрафу, які отримані ПрАТ «ЕНЕРГОРЕСУРСИ» 20.03.2019, а саме: постанова про накладання штрафу № ДН 712/269/АВ/МГ-ФС/228 від 14.03.2019 на суму 166 920,00 грн; постанова про накладання штрафу № ДН 712/269/АВ/ІП-ФС/229 від 14.03.2019 на суму 4173,00 грн; постанова про накладання штрафу № ДН 712/269/АВ/ТД-ФС/230 від 14.03.2019 на суму 625 950,00 грн.

Позивач не погодився із рішеннями відповідача та звернувся до суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у межах доводів касаційної скарги перевірив постановлені у цій справі судові рішення, обговорив доводи касаційної скарги і дійшов висновку про таке.

Як видно зі змісту касаційної скарги, ПрАТ «ЕНЕРГОРЕСУРСИ» оскаржує постанову суду апеляційної інстанції у частині відмови у задоволенні позову, а саме у частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування пунктів 2, 3, 4, 5 Спірного припису та постанов про накладення штрафу від 14.03.2019 №№ ДН 712/269/АВ/МГ-ФС/228, ДН 712/269/АВ/ІП-ФС/229 відповідно.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог у цій частині виходив із того, що, враховуючи вимоги Конвенції міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості і торгівлі від 08.09.2014, суд першої інстанції помилково виходив з положень абзацу 10 частини першої статті 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", які встановлюють певні обмеження під час проведення заходів державного нагляду (контролю), зокрема, щодо обмеження сфери перевірки. Отже, рішення суду першої інстанції, яким було лише з такої підстави скасовано пункти 2, 3, 4, 5 Припису № ДН 712/269/ АВ від 15.02.2019 та постанови про накладання штрафу №ДН 712/269/АВ/МГ-ФС/228 від 14.03.2019, № ДН 712/269/АВ/ІП-ФС/229 від 14.03.2019, ґрунтується на помилковому застосуванні норм матеріального права і підлягає скасуванню.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується із таким висновком суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні у цій справі правовідносини урегульовані, зокрема, статтею 259 КЗпП, Законом № 877-V, а також Порядком № 295, який був чинним на момент призначення та проведення інспекційного відвідування.

Згідно з преамбулою до Закону № 877-V, ним визначені правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

За визначенням статті 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

У свою чергу, за змістом частини четвертої статті 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статей 1, 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу 2 частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частини першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону (частина п`ята статті 2 Закону №877-V).

Статтею 3 цього ж Закону визначені основні принципи державного нагляду (контролю) та встановлено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами: пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності; підконтрольності і підзвітності органу державного нагляду (контролю) відповідним органам державної влади; рівності прав і законних інтересів усіх суб`єктів господарювання; гарантування прав та законних інтересів кожного суб`єкта господарювання; об`єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимості проведення перевірок суб`єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, а також невідворотності відповідальності осіб за подання таких заяв; здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом; відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю); неприпустимості дублювання повноважень органів державного нагляду (контролю) та неприпустимості здійснення заходів державного нагляду (контролю) різними органами державного нагляду (контролю) з одного й того самого питання; невтручання органу державного нагляду (контролю) у діяльність суб`єкта господарювання, якщо вона здійснюється в межах закону; відповідальності органу державного нагляду (контролю) та його посадових осіб за шкоду, заподіяну суб`єкту господарювання внаслідок порушення вимог законодавства, порушення прав та законних інтересів суб`єкта господарювання; дотримання умов міжнародних договорів України; незалежності органів державного нагляду (контролю) від політичних партій та будь-яких інших об`єднань громадян; наявності одного органу державного нагляду (контролю) у складі центрального органу виконавчої влади; презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю); орієнтованості державного нагляду (контролю) на запобігання правопорушенням у сфері господарської діяльності; недопущення встановлення планових показників чи будь-якого іншого планування щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.

Крім того, частиною четвертою статті 4 Закону №877-V передбачено, що виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Підставами для здійснення позапланових заходів, у розумінні частини першої статті 6 Закону № 877-V є: подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб`єктом господарювання у документі обов`язкової звітності, крім випадків, коли суб`єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов`язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов`язаний повідомити суб`єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Не виправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу; перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю); звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу. У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом; неподання суб`єктом господарювання документів обов`язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів; доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави; настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.

Частиною другою статті 6 Закону №877-V визначено, що проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону.

Разом із тим, відповідно до частини першої статті 259 КЗпП державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання частини першої статті 259 КЗпП Кабінет Міністрів України затвердив Порядок № 295, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).

Пункт 5 Порядку №295 встановлює, що інспекційні відвідування проводяться:

1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;

2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;

3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту;

4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю;

5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю;

6) за інформацією: Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати; ДФС та її територіальних органів про: - невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; - факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень; - факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом; - роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника; Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: - роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної; - роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; - роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків; - працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; - роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України "Про відпустки"); - роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації; - роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів; - роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників;

7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю. Звернення фізичних осіб, стосовно яких порушено правила оформлення трудових відносин, працівників і роботодавців може бути подане через уповноваженого представника.

Системний аналіз наведених вище положень дає підстави дійти висновку, що інспекційне відвідування є формою державного нагляду за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача та яке проводиться на підставі наказу та направлення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що інспекційне відвідування проведено на підставі інформації, наданої листом Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 28.12.2018 № 31331/05-05/06 щодо роботодавців, які нараховують заробітну плату меншу мінімальної та працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року.

У направленні на проведення інспекційного відвідування від 04.02.2019 № 19/4.3-н зазначено, що позаплановий захід у формі інспекційного відвідування буде здійснено за додержанням позивачем вимог законодавства про працю з питань оформлення трудових відносин, повноти, своєчасності нарахування та виплати заробітної плати.

Слід звернути увагу на норми Конвенції Міжнародної організації праці N 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 08.09.2004 № 1985-IV «Про ратифікацію Конвенції Міжнародної організації праці N 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі» (далі - Конвенція).

Так у постанові Верховного Суду від 21.10.2019 у справі №200/11885/18-а міститься правовий висновок про те, що Конвенція визначає безумовне дискреційне повноваження інспектора самостійно приймати рішення щодо необхідності проведення інспектування того чи іншого роботодавця для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються.

Статтею 12 Конвенції, передбачено, що інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: а) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та с) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема: і) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; іі) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги; ііі) зобов`язувати вивішувати об`яви, які вимагаються згідно з правовими нормами; іv) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою.

Частиною п`ятою статті 2 Закону №877-V передбачено, що заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Варто зауважити й те, що питання стосовно підстав для здійснення позапланових заходів не охоплюється положеннями статті 4 Закону №877-V, яка визначає загальні вимоги до здійснення державного нагляду (контролю) й, у її частині четвертій, наводить вичерпний перелік питань, які встановлюються виключно законами.

Суд звертає увагу на Рішення Конституційного Суду України 09.07.1998 №12-рп/98 у справі №17/81-97 за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 КЗпП України (справа про тлумачення терміну «законодавство»), де зазначено, що терміном «законодавство» охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

У мотивувальній частині цього ж Рішення Конституційного Суду України зазначено, що термін «законодавство» досить широко використовується у правовій системі в основному у значенні як сукупності законів та інших нормативно-правових актів, які регламентують ту чи іншу сферу суспільних відносин і є джерелами певної галузі права. Цей термін без визначення його змісту використовує і Конституція України (статті 9, 19, 118, пункт 12 Перехідних положень). У законах залежно від важливості і специфіки суспільних відносин, що регулюються, цей термін вживається в різних значеннях: в одних маються на увазі лише закони; в інших, передусім кодифікованих, в поняття «законодавство» включаються як закони та інші акти Верховної Ради України, так і акти Президента України, Кабінету Міністрів України, а в деяких випадках - також і нормативно-правові акти центральних органів виконавчої влади.

Зважаючи на контекст, у якому в частині четвертій статті 4 Закону №877-V вжито термін «закон», цю правову норму, ураховуючи її конструкцію, необхідно розуміти так, що нею наводиться виключний і остаточний перелік питань, які у межах правовідносин щодо здійснення державного нагляду (контролю), встановлюються саме законами.

Вказане дає підстави для висновку, що усі, окрім передбачених у частині четвертій статті 4 Закону №877-V питання, які пов`язані з здійсненням державного нагляду (контролю), зокрема, за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення (наприклад, переліку підстав для проведення Держпраці інспекційних відвідувань), можуть урегульовуватись, як законами, так й іншими актами законодавства, у тому числі й нормами міжнародної конвенції, яка ратифікована Україною у встановленому законом порядку.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 1340/4355/18.

Надаючи оцінку правомірності винесеного припису у зазначеній частині, апеляційний суд виходив із такого.

Пункти 2, 3, 4, 5 Спірного припису стосуються усунення встановлених під час проведення інспекційного відвідування порушень, пов`язаних з використанням та оплатою надурочних робіт. Так, вибірковим дослідженням табелів обліку робочого часу, графіків роботи на 2018 рік (затверджених наказом від 02 жовтня 2017 року № 538), відомостей нарахувань та утримань із заробітної плати за липень-грудень 2018 року, встановлено, що у розроблених графіках роботи (змінності) на 2018 рік тривалість робочого часу за обліковий період перевищує нормальне число робочих годин, передбаченого статтями 50 та 51 КЗпП, а оплата праці за роботу в надурочний час в подвійному розмірі 4 працівникам не здійснена.

Отже, інспекційним відвідуванням встановлено, що 4 працівникам ПрАТ «ЕНЕРГОРЕСУРСИ» оплата праці за роботу в надурочний час у липні-грудні 2018 року в подвійному розмірі не здійснена, що є порушенням частини першої статті 106 КЗпП та порушенням інших норм і гарантій в оплаті праці, передбачених статтею 12 Закону України «Про оплату праці».

Як встановлено судом апеляційної інстанції, позивачем не оспорюються встановлені порушення по суті, єдиною підставою, яка була заявлена у позові, є саме порушення процедури проведення перевірки, а саме незаконний, на думку позивача, вихід за межі повноважень та незаконне розширення сфери перевірки.

З огляду на викладене, Верховний Суд погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що у цій частині (у частині оскарження пунктів 2-5 Спірного припису) дії відповідача є правомірними, а, відповідно, і накладений постановами №ДН 712/269/АВ/МГ-ФС/228 від 14.03.2019, № ДН 712/269/АВ/ІП-ФС/229 від 14.03.2019 штраф також є правомірним, оскільки вимога про скасування вказаних постанов є похідною від вимоги про скасування припису в зазначеній частині.

В аспекті наведеного слід також зазначити, що відповідно до статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції чинній до 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильності висновків суду апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, Суд визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

З огляду на викладене, керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", статтями 341- 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ЕНЕРГОРЕСУРСИ» залишити без задоволення, а постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В. Тацій

Судді : А.І. Рибачук

С.Г. Стеценко