Справа № 420/12347/20
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

сторін:

за участю

від позивача: Руденко С.Ю. - за ордером

від відповідача: Чілей М.В. - за Витягом

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою державного підприємства «Дослідне господарство «Мирнопільське» селекційно-генетичного інституту - національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» (, місцезнаходження: 68413, Одеська обл., Арцизький район, с. Мирнопілля, вул. Шкільна, 35) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№ ; ; від 09.04.2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 13 листопада 2020 року надійшла позовна заява державного підприємства «Дослідне господарство «Мирнопільське» селекційно-генетичного інституту - національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» (, місцезнаходження: 68413, Одеська обл., Арцизький район, с. Мирнопілля, вул. Шкільна, 35) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№ ; ; від 09.04.2019 року.

Ухвалою від 17 листопада 2020 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Позов обґрунтовано тим, що оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки у контролюючого органу не виникало право на проведення позапланової документальної перевірки, тому що за умови відсутності обставин вказаних у Законі та не зазначення цих обставин у наказі на перевірку в якості підстав, як того вимагає закон, право на перевірку у контролюючого органу відсутнє. Позивач зазначив, що як вбачається зі змісту наказу жодні обставини (підстави) передбачені Законом (пп. 78.1.1. п. 78.1. ст. 78 Податкового кодексу України) не зазначені, а саме: відсутня податкова інформація про порушення підприємством будь-якого законодавства та не надання підприємством пояснень щодо порушень та документів на їх підтвердження, а тому всі докази такої перевірки отримані з порушенням закону та є протиправними.

По суті виявлених порушень позивач зазначив, що не заперечує щодо нарахування ПДФО та військового збору з оренди автомобіля директором, а щодо решти виявлених порушень заперечує, з таких підстав.

Щодо висновку контролюючого органу про виплату заробітної плати натурою, позивач зазначив, що підприємством не було виплачено заробітну плату натурою, між підприємством і працівником укладались договори купівлі-продажу, в якому узгоджується ціна продажу товару та за заявою працівника про утримання заборгованості за товар із належної до виплати суми зарплати відбувалося залік заборгованості працівника за відпущений товар і заборгованості підприємства перед працівником по зарплаті (за фактом проводиться зарахування однорідних зустрічних вимог у порядку, встановленому ст. 601 ЦКУ).

Також, позивач зазначив, що спочатку зарплата обов`язково нарахована у грошовому вигляді, при ПДФО утримується без застосування натурального коефіцієнту, а тому позивач вважає, що відповідачем протиправно нараховано податкове зобов`язання з ПДФО з натуральної плати.

Також, позивач зазначив, що відповідачем не враховано під час проведення перевірки авансові звіти за 2016 рік, які разом із первинними документами підтверджують витрати понесені підприємством та надавалися під час перевірки разом з журналом-ордером 7, в подальшому копії таких підзвітів надавалися разом з запереченням на Акт перевірки, однак відповідачем не було їх враховано, що є порушенням норм Податкового кодексу України.

Крім того, позивач вважає, що відповідачем протиправно донараховано ПДФО та військовий збір на кошти, які були витрачені на придбання паливно-мастильних матеріалів підзвітними особами ДП "ДГ "МИРНОПІЛЬСЬКЕ" СГІ-НЦНС" протягом 2017-2018 років, оскільки це є порушення вимог законодавства України а саме ст. 78 ПК України.

Так, позивач вважає, що відповідачем протиправно зроблено висновок про те, що договори оренди транспортних засобів 11/15 від 01.11.2015, 12/16 від 01.112016, 13/17 від 01.11.2017 є недійсними, оскільки нотаріально не посвідчені та за відсутності документів підтверджуючих використання паливо мастильних матеріалів придбаних працівниками підприємства на кошти надані під звіт не містять всіх необхідних документів, які підтверджують понесені витрати за ними, так як ДП "ДГ "МИРНОПІЛЬСЬКЕ" СГІ-НЦНС" на балансі достатньо великий парк автомобілів, тракторів, косарок, крім того є ємності, де зберігаються паливно-мастильні матеріали, які закуповуються заздалегідь підзвітними особами підприємства а саме ОСОБА_1 Сітор І Ф Вайпан О А ОСОБА_2 і з яких здійснюється заправка техніки безпосередньо у господарстві під час необхідності цілодобово у періоди як збирання врожаю та на підприємстві є посада у штатному розписі і особа відповідальна за рух паливно-мастильних матеріалів ОСОБА_3 .

Також, позивач звернув увагу, що відсутність нотаріального посвідчення договору не є підставою для визнання його недійсним.

Крім того, позивач зазначив, що ПДФО у сумі 67171, 63 грн. та військовий збір в сумі 6665, 09 грн. нараховано своєчасно на заробітну плату і згідно з даних бухобліка та п. 54.2 ст. 54 ПК України, вже є не сплаченою заборгованістю та узгодженим зобов`язання. На думку позивача, ця сума може бути базою для донарахування штрафних санкцій та пені, але не може ще раз донараховувати до збільшення податкових зобов`язань з ПДФО, що свідчить про невірне оформлення податкового повідомлення - рішення та до подвійного нарахування ПДФО та військового збору.

До суду 07 грудня 2020 року (вхід. № 51959/20) від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято відповідно до вимог діючого законодавства та підстави для їх скасування відсутні.

Так, відповідач зазначив, що відповідно до книг нарахування заробітної плати та платіжних відомостей за перевіряємий період ДП «ДГ Мирнопільське ОДСДС НААН» виплачувало заробітну плату як у грошовому, так і в натуральному вигляді без застосування коефіцієнта відповідно до п. 164.5 ст. 164 Податкового кодексу України. Також перевіркою встановлено порушення позивачем положень податкового законодавства в частині не перерахування та порушення строків сплати ПДФО на доходи фізичних осіб за нараховані (виплачені) доходи фізичних осіб із сум заробітної плати на загальну суму 92 805, 92 грн., та сплати військового збору на загальну суму 8412, 45 грн.

Крім того, до перевірки не надано звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт та підтверджуючі документи за 2016 рік. Відповідач стверджував, що до заперечень на акт перевірки за період з 01.01. 2016 рік по 31.12.2016 р. авансові звіти не надані, хоча в описі до заперечення вони значаться.

Також відповідач зазначив, що в порушення норм Податкового кодексу України, позивачем не включено до складу загального місячного оподаткованого доходу працівників підприємства додаткове благо у вигляді сплати за паливо-мастильні матеріали, в результаті чого визначено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 34 058, 62 грн. та сплати військового збору на загальну суму 12 743, 03 грн.

Позивачем в свою чергу надано відповідь на відзив, відповідно до якої позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, зокрема, звернувши увагу, що акт про відсутність документів від 26.03.2019 року у додатках до заперечень, підприємство не отримувало.

Відповідачем подано заперечення, відповідно до яких відповідач наполягав на відмові у задоволенні позову.

Ухвалою від 16 грудня 2020 року продовжено строк підготовчого провадження у справі № 420/12347/20 на 30 днів, - до 15 лютого 2021 року.

Ухвалою від 02 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні заяви Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про залишення позову без розгляду. Поновлено державному підприємству «Дослідне господарство «Мирнопільське» селекційно-генетичного інституту - національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» (, місцезнаходження: 68413, Одеська обл., Арцизький район, с. Мирнопілля, вул. Шкільна, 35) строк звернення до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№ ; ; від 09.04.2019 року.

Ухвалою, занесеною до протоколу підготовчого засідання 02 лютого 2021 року закрито підготовче засідання по справі та призначено розгляд справи по суті на 01 березня 2021 року на 10 годину 30 хвилин.

Ухвалою від 15 березня 2021 року зупинено провадження у справі до одужання представника відповідача.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 26 травня 2021 року поновлено провадження у справі.

Представник позивача на відкритому судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача на відкритому судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Заслухавши у вступному слові пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, судом у справі встановлені такі факти та обставини.

Відповідно до Статуту державне підприємство «Дослідне господарство «Мирнопільське» селекційно-генетичного інституту - національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» засноване на основі державної власності перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України як орган управління державним майном. Основними видами діяльності підприємства є: вирощування зернових культур (крім рису) бобових культур і насіння олійних культур (т.5, а.с.117-128).

Відповідно до наказу Національної академії аграрних наук України № 158-к від 14 травня 2019 року «Про призначення ОСОБА_1 », ОСОБА_1 призначено на посаду директора державного підприємства «Дослідне господарство «Мирнопільське» селекційно-генетичного інституту - національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» з 20 травня 2019 року (т.5, а.с.131).

Матеріалами справи підтверджено, що ГУ ДФС в Одеській області надіслало на адресу «Дослідне господарство «Мирнопільське» селекційно-генетичного інституту - національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» запит № 16166/10/15-32-13-04-07 від 15.11.2018 року про те, що у зв`язку з надходженням податкової інформації, зокрема на підставі проведеного аналізу наданих податкових розрахунків про суми доходу нарахованого та сплаченого на користь платників податку (1ДФ), даних інтегрованих карток платника податків АІС «Податковий блок» щодо повноти та своєчасності перерахування податків встановлено неповне та несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.07.2015р. по 30.06.2018р., що може свідчити про порушення платником податків податкового та іншого не врегульованого Податковим кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та запропоновано надати пояснення та документальне підтвердження за період з 01.07.2015р. по 30.06.2018р. щодо фактичних видів діяльності, фактичних місць здійснення діяльності, наявність приміщень, виписок банку про рух коштів, використання праці найманих працівників та інші первинні документи, пов`язані з фінансово- господарською діяльністю, нарахування та сплати до бюджету податків, та попереджене, що ненадання вищезазначених пояснень та документального підтвердження є підставою для проведення позапланової перевірки (а.с. 161, т.4).

Суд встановив, що позивачем надано відповідь від 22.11.2018 року № 58/12-18 на цей лист ГУ ДФС в Одеській області, яка отримана контролюючим органом 09 січня 2019 року (вхід. № 808/10/15-32), яким надано інформацію та завірені документи за період з 01.07.2015р. по 30.06.2018р., а саме: копія зведеної по заробітної плати 2015-2018 рр., звіти по Ф-1 ДФ та розрахунки (платіжні доручення) 2015-2018рр., звіти і розрахунки по Єдиному внеску, розрахунки по військовому збору 2015-2018 рр. звіти по частині чистого прибутку та розрахунки 2015-2018 рр., розрахунки по фіксованому с/г податку, 2015-2016 рр., розрахунки по земельному податку 2017-2018 рр., звіти та розрахунки по рентної плати за користування надр 2015-2018 рр., розрахунки по податку на нерухоме майно 2017-2018 рр., інші розрахунки та податки з бюджетом 2015-2018 року, інформація за 2015-2018 рр. (а.с. 162, т 4).

На підставі пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, наказу ГУ ДФС в Одеській області № 342 від 21 січня 2019 р., направлення ГУ ДФС в Одеській області від 23 січня 2019р. №417/13-04, ГУ ДФС в Одеській області проведена позапланова виїзна документальна перевірка ДП «ДГ «Мирнопільське» ОДСДС НААН» щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2015р. по 30.06.2018 року Закону України «Про збір та облік внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за період з 01.01.2011р. по 30.06.2018р., за наслідками якої складено акт №280/15-32-04/00494597 від 20.02.2019 року (т.1, а.с. 26-48).

Копія наказу № 342 від 21 січня 2019 р. та направлення ГУ ДФС в Одеській області від 23 січня 2019 року №417/13-04 вручено під розписку в.о. директора ДП «ДР «Мирнопільське» ОДСДС НААН» - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до висновків акту перевірки №280/15-32-04/00494597 від 20.02.2019 року встановлено порушення:

- пункту 51.1 статті 51, підпункт б) пункту 176.2 статті 176 Податкового Кодексу України, п.3.2, п.3.3, п.3,6 розділу III Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015р. № 4 - подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку з недостовірними даними в частині не відображення в наданих розрахунках за 1-4 квартали 2016 року нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб-підприємців за ознакою « 157» - дохід, виплачений само зайнятій особі;

- абз.2 п.57.1 ст.57, п.п. 164.2.11 п.п. 164. 2.20 п. 164. 2 ст. 164, п. 164. 5 ст. 164, п. 167.1 ст.167, п.п. 168.1.1, п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.4 п. 168. 1 ст. 168 ПК України, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 189 932.37 грн. та визначено пеню за несвоєчасне перерахування податку у сумі 20 692,46 грн., у тому числі:

- не перераховано ПДФО із сум заробітної плати у розмірі 67,171,63 грн.;

- порушено строки слати до бюджету ПДФО із сум заробітної плати, в результаті чого визначено пеню у сумі 20 692,46 грн.;

- не утримано ПДФО із доходів нарахованих фізичним особам у вигляді заробітної плати, виданої у натуральному вигляді без урахування коефіцієнту на загальну суму 6511,36 грн.;

- не утримано ПДФО з доходів, нарахованих керівнику підприємства за надання автомобіля в оренду на загальну суму 9450,00 грн.;

не включено до складу загального місячного оподатковуваного доходу суми надміру витрачених коштів працівникам підприємства, отриманих під звіт, в результаті чого донараховано ПДФО в сумі 106 799,38 грн.;

- пп.п.1.2,1.3, 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, абз. 2 п. 57. 1 ст. 57, п. 164.2.11, п.п.164.2.20 п. 164. 2 ст. 164, п. 167. 1 ст. 167 , п.п. 168.11 п. 168.1.2 п. 168.1 4 п. 168. 1 ст. 168 ПК України, в результаті чого донараховано військовий збір загальну суму 15 004,64 грн. та визначено пеню за несвоєчасне перерахування податку у сумі 1756,03 грн., у тому числі:

- не перераховано військовий збір із сум заробітної плати на суму 6665,09 грн.;

- порушено строки слати до бюджету військового збору із сум заробітної плати, в результаті чого визначено пеню у сумі 1756,03 грн.;

- не утримано військовий збір з доходів, нарахованих керівнику підприємства за надання автомобіля в оренду на загальну суму 810,00 грн.

не включено до складу загального місячного оподатковуваного доходу суми надміру витрачених коштів працівникам підприємства, отриманих під звіт, в результаті чого донараховано військовий збір у розмірі 7259,55 грн.

Позивачем подано заперечення на акт перевірки (вхід. Від 26.03.2019 року) (Т.1, а.с.51-60).

ГУДФС в Одеській області листом від 04.04.2019 року вих. №7432/10/15-32-13-04-07 надіслало позивачу повідомлення про розгляд заперечення, в якому зазначено, що висновки акту перевірки залишено без змін. (т.1, а.с. 61-70).

На підставі акту перевірки №280/15-32-04/00494597 від 20.02.2019 року ГУДФС в Одеській області 09.01.2019 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № , відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 20468,28 грн.;

- № , відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 148 791,22 грн.;

- № , відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 113 235,91 грн. (т.1, а.с. 71-73).

Судом досліджені копії договорів купівлі-продажу товарів працівниками підприємства та заяви на утримання заборгованості з заробітної плати за 2016, 2017 роки, січень 2018 року, звітів з використання грошових коштів помісячно за 2016 рік, копії завірених журналів-ордерів номер 7 за рахунком 372 за 12 місяців 2016 року, штатного розпису на 2017 рік, аркуші головної книги рахунки 104 машини та пристосування та рахунок 105 транспортні засоби і копії інвентаризаційних описів до цих рахунків, зведені відомості по заробітної платі, надані відповідачем.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, заслухавши вступне слово учасників справи,суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 78.1.1 п.78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Таким чином, аналіз наведеної статті кодексу доводить, що контролюючий орган має право на призначення перевірки у разі не отримання пояснень та документальних підтверджень про відсутність порушень, які наведені у письмовому запиті контролюючого органу.

Матеріалами справи підтверджено, що ГУ ДФС в Одеській області надіслало на адресу «Дослідне господарство «Мирнопільське» селекційно-генетичного інституту - національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» запит № 16166/10/15-32-13-04-07 від 15.11.2018 року про те, що у зв`язку з надходженням податкової інформації, зокрема на підставі проведеного аналізу наданих податкових розрахунків про суми доходу нарахованого та сплаченого на користь платників податку (1ДФ), даних інтегрованих карток платника податків АІС «Податковий блок» щодо повноти та своєчасності перерахування податків встановлено неповне та несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.07.2015р. по 30.06.2018р., що може свідчити про порушення платником податків податкового та іншого не врегульованого Податковим кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та запропоновано надати пояснення та документальне підтвердження за період з 01.07.2015р. по 30.06.2018р. щодо фактичних видів діяльності, фактичних місць здійснення діяльності, наявність приміщень, виписок банку про рух коштів, використання праці найманих працівників та інші первинні документи, пов`язані з фінансово- господарською діяльністю, нарахування та сплати до бюджету податків, до попереджене, що ненадання вищезазначених пояснень та документального підтвердження є підставою для проведення позапланової перевірки (а.с. 161, т.4). На вказаний запит позивачем надана відповідь від 22.11.2018 року № 58/12-18, до якої додані певні первинні документи.

Таким чином, з наданих доказів, суд встановив, що доводи позивача про відсутність у наказі жодних обставин (підстав) передбачених Законом (пп. 78.1.1. п. 78.1. ст. 78 Податкового кодексу України), а саме: відсутня податкова інформація про порушення підприємством будь-якого законодавства та не надання підприємством пояснень щодо порушень та документів на їх підтвердження, є непідтвердженими доказами у справі, оскільки відповідач довів надсилання на адресу позивача обов`язкового письмового запиту, із зазначенням податкової інформації та можливих порушень платником податків податкового законодавства.

Суд зазначає, що сукупний аналіз пп. 78.1.1 п. 78.1. ст. 78 Податкового кодексу України доводить, що контролюючий орган має право на призначення перевірки, якщо дійде висновку, що наданих платником податків документів недостатньо для встановлення факту відсутності порушення податкового законодавства.

Враховуючи вищевикладені та встановлені судом обставини, судом відхиляються доводи позивача про порушення порядку призначення перевірки, оскільки відповідачем доведено недопущення ним порушень пп. 78.1.1. п. 78.1. ст. 78 Податкового кодексу України.

Також суд враховує, що згідно п. 78.5 ст. 78 ПК України, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Суд встановив, що позивачем допущено до перевірки уповноважених осіб контролюючого органу, що підтверджено підписом директора ОСОБА_1 у направленні на перевірку, без жодних зауважень.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем дотримано порядок проведення перевірки.

Також, позивач не погоджується по суті виявлених порушень за результатами проведеної перевірки, з таких підстав.

Так, перевіркою встановлено порушення абз. 2 п.57.1 ст.57, п. 164.5 ст. 164, п.п. 168.1.1, п.п. 168.1.2, п. 168. 1 ст. 168 ПК України в частині неутримання ПДФО з доходів, нарахованих фізичним особам у вигляді заробітної плати, виданої у натуральному вигляді без врахування коефіцієнту в результаті чого донараховано ПДФО на загальну суму 6511,36 грн., у тому числі у 2015 році - на 1569,53 грн., у 2016 році на 2644, 35 грн., у 2017 році - на 2183 грн., у 2018 році на 114, 05 грн.

Контролюючим органом здійснено такі висновки, що відповідно до книг нарахування заробітної плати та платіжних відомостей за перевіряємий період ДП «ДГ «Мирнопільське» ОДСДС НААН» виплачувало заробітну плату як у грошовому, так і в натуральному вигляді без застосування коефіцієнта відповідно до п. 164.5. ст.164 Податкового кодексу з 01.07.2015р. по 30.06.2018р. на загальну суму 187 035,38 грн.(в натуральному вигляді), з яких утримано ПДФО по даним платника - ЗІ: 483,18 грн., а по даним перевірки - 37 994,55 грн.

Перевіркою встановлено, що ДП «ДГ «Мирнопільське» ОДСДС НААН» порушено абз.2 п.57.1 ст.57, п. 164,5. ст.164, пп.168.1.1, пп.168,1,2 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу в частині неутримання ПДФО з доходів, нарахованих фізичним особам у вигляді заробітної плати, виданої в натуральному вигляді без урахуванням коефіцієнту, в результаті чого донараховано ПДФО на загальну суму 4941,83 грн., в тому числі у 2015 році - на 1569,5грн, у 2016 році - на 2644,35 грн., у 2017 році - на 2183,43 грн., у 2018 році - на 114,05 грн.

Позивачем заперечуються такі висновки контролюючого органу з посиланням на те, що підприємством не було виплачено заробітну плату натурою, між підприємством і працівником укладались договори купівлі-продажу, в якому узгоджується ціна продажу товару та за заявою працівника про утримання заборгованості за товар із належної до виплати суми зарплати відбувалося залік заборгованості працівника за відпущений товар і заборгованості підприємства перед працівником по зарплаті (за фактом проводиться зарахування однорідних зустрічних вимог у порядку, встановленому ст. 601 ЦКУ).

Також, позивач зазначив, що спочатку зарплата обов`язково нарахована у грошовому вигляді, при ПДФО утримується без застосування натурального коефіцієнту, а тому позивач вважає, що відповідачем протиправно нараховано податкове зобов`язання з ПДФО з натуральної плати.

Оцінюючи надані сторонами докази суд виходить із такого.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Суму податкового зобов`язання, визначену у митній декларації, платник податків зобов`язаний сплатити до/або на день подання митної декларації.

Відповідно до п.п. 163.1 1 п. 163. 1 ст. 163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно з п. 164. 1 ст. 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 167.1 ст. 167 ПК України, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Статтею 168 ПК України визначено порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету або розрахункового документа на зарахування коштів у сумі цього податку на єдиний рахунок, визначений статтею 35-1 цього Кодексу.

Відповідно до п. 164. 5 ст. 164 ПК України, під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою:К = 100 : (100 - Сп),

де К - коефіцієнт; Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування.

У такому самому порядку визначаються об`єкт оподаткування і база оподаткування для коштів, надміру витрачених платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки.

Таким чином, аналіз наведених статей Податкового кодексу України доводить, що будь-який дохід у негрошовій формі потребує від податкового агента дотримання п. 164. 5 ст. 164 ПК України.

Так, суд встановив, що позивачем (постачальник) укладались з найманими працівниками (покупці) договори купівлі -продажу товару, відповідно до умов яких, а саме п. 1.1. постачальник зобов`язується на умовах та в порядку, що визначені цим Договором передати покупцю товар, а покупець прийняти та оплатити товар.

Під товаром, шо є предметом договору купівлі-продажу за цими Договорами вказано найменування, ціна та кількість товару (зокрема, м`ясо свине свіже).

Розділом 3 пункту 3.1. Договору встановлено умови оплати, відповідно до якого покупець на підставі цього Договору сплачує готівкою або іншим способом ціну товару, переліченого у п. 1 2 цього Договору). Згідно з п. 4.1. договору, постачальник передає товар покупцю на умовах «EXW - склад Постачальника».

Також, суд встановив, що наймані працівники, які укладали з позивачем договори купівлі-продажу написали заяви, в яких просили утримати з зарплати суму коштів в рахунок погашення боргу за отриманий товар згідно договору купівлі -продажу.

Також суд встановив, що під час перевірки контролюючому органу позивачем були надані зведені відомості по заробітної платі, в який зазначено про виплату заробітної плати у натуральному вигляді.

Контролюючим органом розцінене укладання цих договорів купівлі-продажу та погашення заборгованості за них як надання оподаткованого доходу у негрошовій формі.

Позивач вважає, що враховуючи те, що зарплата працівникам нараховувалась у грошовому вигляді та в подальшому за наявності відповідних заяв перераховувалась в рахунок погашення боргу за договорами купівлі-продажу, це не можна віднести до виплати заробітної плати у натуральному вигляді, а тому не потрібно сплачувати податок з урахуванням відповідного коефіцієнту.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата працівників підприємств на території України виплачується у грошових знаках, що мають законний обіг на території України. Виплата заробітної плати у формі боргових зобов`язань і розписок або у будь-якій іншій формі забороняється. Заробітна плата може виплачуватися банківськими чеками у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України. Колективним договором, як виняток, може бути передбачено часткову виплату заробітної плати натурою (за цінами не вище собівартості) у розмірі, що не перевищує 30 відсотків нарахованої за місяць, у тих галузях або за тими професіями, де така виплата, еквівалентна за вартістю оплаті праці у грошовому виразі, є звичайною або бажаною для працівників, крім товарів, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ст. 26 Закону України «Про оплату праці», відрахування із заробітної плати можуть провадитися тільки у випадках, передбачених законодавством.

Стаття 127 Кодексу законів про працю України регулює питання обмеження відрахувань із заробітної плати, відповідно до якої відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України.

Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу:

1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми;

2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію;

3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).

Таким чином, законодавством чітко передбачені випадки відрахування з заробітної плати для покриття їх заборгованості підприємству, до яких не відноситься погашення заборгованості перед підприємством за придбаний товар.

Тому, аналізуючи приписи ст. ст. 163-168 ПК України, ст. 127 Кодексу законів про працю України, суд доходить висновку, що за умови утримання заробітної плати в рахунок погашення заборгованості за придбаний працівниками товар, без оформлення про це наказу по підприємству, та без фактичної виплати цієї частини заробітної плати на руки працівникам, контролюючий орган вірно дійшов висновку, що позивачем надано дохід своїм працівникам у негрошовій формі, що свою чергу вимагає дотримання приписів п. 164. 5 ст. 164 ПК України.

Тому, враховуючи вищевикладені та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що податкове повідомлення - рішення № від 09.04.2019 року прийнято правомірно та відсутні правові підстави для його визнання протиправним та скасування.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень № , № від 09.04.2019 року, суд зазначає таке.

Так, перевіркою встановлено, що позивачем нараховувалась щомісячно керівнику підприємства ОСОБА_1 у вигляді орендної плати за легковий автомобіль у сумі 1500 грн. на місяць, та не на нараховувалось та не сплачувалось з зазначеного доходу податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

У позові позивач зазначив, що не заперечує проти встановлених порушень, тому судом не перервіряється правомірність нарахування вказаних сум.

Щодо нарахованої суми ПДФО в сумі 44978, 44 грн. та військового збору в сумі 3074, 82 грн. та відповідних штрафних санкцій, за відсутність звіту 2016 року, суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту 164.2.11 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України із змінами та доповненнями, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається сума надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, розмір якої обчислюється відповідно до пункту 170.9 статті 170 Податкового Кодексу України.

Згідно з підпункту 170.9.1 пункту 170.9 статті 170 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями, податковим агентом платника податку під час оподаткування суми, виданої платнику податку під звіт та не повернутої ним протягом встановленого підпунктом 170.9.2 цього пункту, є особа, що видала таку суму, а саме: під звіт для виконання окремих цивільно-правових дій від імені та за рахунок особи, що їх видала, - у сумі, що перевищує суму фактичних витрат платника податку на виконанні таких дій.

Відповідно до п.4 «Порядку складання Звіту про використання коштів, виданих щ відрядження або під звіт», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28.09.2015р. №841 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.10.2015р. за № 1248/27693: «Якщо платник податку не повертає суми надміру витрачених коштів протягом звітного місяця, на який припадає граничний строк (до закінчення третього або п`ятого, а в окремих випадках десятого чи двадцятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку завершує відрядження або завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок податкового агента платника податку, що надав кошти під звіт), то така сума, розрахована з урахуванням пункту 164.5 статті 164 розділу IV Кодексу, підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб відповідно до пункту 167,1 статті 167 розділу IV Кодексу за рахунок будь-якого оподатковуваного доходу (після його оподаткування) за відповідний місяць. У разі недостатності суми доходу - за рахунок оподатковуваних доходів наступних звітних місяців до повної сплати суми такого податку.

Перевіркою касових книг та касових ордерів ДП «ДГ «Мирнопільське» СГІ-НЦНС» за перевіряємий період встановлено видачу готівкових коштів під звіт (кореспондуючий рахунок №372) працівникам підприємства на загальну суму 511 817,02 грн., в тому числі у 2015р. - 77 705,47 грн., у 2016р. - 204 987,89 грн., у 2017р. - 163 832,78 грн., у 2018р. - 65 290,88 грн. Складено перелік осіб та видані під звіт суми готівковий коштів через касу підприємства, який завірено підписом в.о. головного бухгалтера підприємства - ОСОБА_2 .

Під час здійснення перевірки головним державним ревізором - інспектором Кураловою М.Д. зроблено запит про надання документів на перевірку, який вручено під підпис керівнику ДП «ДГ «Мирнопільське» ОДСДС НААН» - ОСОБА_1 05.02.2019р. Серед переліку запитуваних на перевірку документів вказано в тому числі авансові звіти та підтверджуючі документи до них.

Відповідач зазначив, що до перевірки підприємством надано Звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт та підтверджуючі документи до них тільки за січень 2018р., про що складено відповідний опис, який завірено підписом в.о. головного бухгалтера підприємству - ОСОБА_2 . В складеному описі зазначено: «Звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт та підтверджуючі документи до них за період з липня 2015р. по грудень 2017р. та з лютого 2018р. по червень 2018р. не складались та бухгалтерії підприємства не надавались підзвітними особами», зазначено, що позивачем порушено пункту 51.1 статті 51, підпункт б) пункту 176.2 статті 176 Податкового Кодексу України, п.3.2, п.3.3, п.3,6 розділу III Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015р. № 4 - подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку з недостовірними даними в частині не відображення в наданих розрахунках за 1-4 квартали 2016 року нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб-підприємців за ознакою « 157» - дохід, виплачений само зайнятій особі.

Також суд встановив, що разом із запереченнями на акт перевірки, позивачем надані звіти за 2016, 2017 роки.

Відповідачем нараховано позивачу ПДФО та військовий збір за 2016 рік, оскільки незважаючи на те, що в описі до заперечень на акт перевірки було зазначено звіти за 2016 рік, вони не були додані до заперечень, про що був складений відповідний акт.

Позивач у свою чергу посилався на те, що такі звіти є та були надані, що підтверджено наданими разом з позовом копіями відповідних звітів за 2016 рік, а також посилався на те, що він не отримував копію акту про відсутність документів.

Оцінюючи надані докази сторонами, суд доходить такого висновку.

Відповідно до ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.п. 44. 6 ст. 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем подано разом запереченнями на акт перевірки авансові звіти за 2016 рік, суд вважає, що позивачем не допущено порушення норм ПК України в цій частині.

Судом відхиляються доводи відповідача щодо відсутності у додатку до заперечення звітів 2016 р. згідно з опису з номера 7 по номер 18, з посиланням на складання відповідного акту, оскільки суду не надані докази надсилання цього акту на адресу позивача для виправлення допущеної помилки.

Таким чином, враховуючи, що у позивача наявні звіти з використання грошових коштів за 2016 рік, суд доходить висновку, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 09.04.2019 року в частині на суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за податковим зобов`язанням 44 978,44 грн. та штрафними санкціями у сумі 31255,60 грн. та № від 09.04.2019 року в частині на суму грошового зобов`язання з військового збору за податковим зобов`язанням 3074,82 грн. та штрафними санкціями у сумі 32136,71грн. є протиправними та належать скасуванню, а тому в цій частині позовні вимоги є правомірними та належать задоволенню.

Щодо решт нарахованих сум за вказаними податковими повідомленнями- рішеннями, суд доходить висновку, що відповідачем правомірно нараховані ПДФО та військовий збір і застосовані штрафні санкції та пеня, з таких підстав.

Так, контролюючий орган під час перевірки встановив, що відповідно до наданих до заперечення авансових звітів позивачем видано під звіт кошти на придбання паливо-мастильних матеріалів на загальну суму 155 221,16 грн., в тому числі: у 2017р. на суму 125 726,74 грн., у 2018р. - на суму 29 494,4І грн. В якості підтверджуючих документів до авансових звітів щодо придбання ПММ надано фіскальні чеки на закупівлю ПММ, однак не надано первинні документи щодо реалізації придбаного ПММ.

У свою чергу позивач зазначив, що за відсутності документів підтверджуючих використання паливо мастильних матеріалів придбаних працівниками підприємства на кошти надані під звіт, які не містять всіх необхідних документів, які підтверджують понесені витрати за ними, не можуть свідчити про порушення податкового законодавства, так як ДП "ДГ "МИРНОПІЛЬСЬКЕ" СГІ-НЦНС" на балансі достатньо великий парк автомобілів, тракторів, косарок, крім того є ємності, де зберігаються паливно-мастильні матеріали, які закуповуються заздалегідь підзвітними особами підприємства а саме ОСОБА_1 Сітор І Ф Вайпан О А ОСОБА_2 і з яких здійснюється заправка техніки безпосередньо у господарстві під час необхідності цілодобово у періоди як збирання врожаю та на підприємстві є посада у штатному розписі і особа відповідальна за рух паливно-мастильних матеріалів ОСОБА_3 .

Оцінюючи надані сторонами докази, суд доходить такого висновку.

Так, згідно з п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ- документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до пп. 14.1.47 п.14.1 ст.14 ПКУ, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платник податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовим^ договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до пп. «а» пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПКУ, до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді вартості використання житла, інших об`єктів матеріального або нематеріального майна, що належать роботодавцю, наданих платнику податку в безоплатне користування, або компенсації вартості такого використання, крім випадків, коли таке надання зумовлено виконанням платником податку трудової функції відповідно дотрудового договору (контракту) чи передбачено нормами колективного договору або відповідно до закону в установлених ними межах.

Так, суд встановив, що не заперечується позивачем, що ДП «ДГ «Мирнопільське» ОДСДС НААН» видано під звіт кошти на придбання паливо-мастильних матеріалів на загальну суму 155 221,16 грн., в тому числі: у 2017р. на суму 125 726,74 грн., у 2018р. - на суму 29 494,4І грн.

Також, суд встановив, що ДП «ДГ «Мирнопільське» ОДСДС НААН» було укладено договори оренди легкових автомобілів із керівником підприємства - ОСОБА_1 , а саме: договір оренди транспортного засобу №11/15 від 01.11.2015р. по 31.10.2016р. щодо автомобіля AUDI (№ НОМЕР_1 ); Договір оренди транспортного засобу №12/16 від 01.11.2016р. по 31.10.2017р. щодо автомобіля VOLKSWAGEN (держ. № НОМЕР_1 ); Договір оренди транспортного засобу №13/17 від 01.11.2017р. до 30.09.2018р. щодо автомобіля MITSUBISHI (держ. № НОМЕР_1 ), відповідно до умов яких ДП «ДГ «Мирнопільське» ОДСДС НААН» проводило заправку зазначених автомобілів паливо- мастильними матеріалами. Позивач посилався, що заправка здійснювалась й інших транспортних засобів.

Однак, ані під час перевірки, ані під розгляду справи позивачем не надано копії первинних документів на підтвердження списання паливно-мастильних матеріалів, тому суд доходить висновку, що відповідачем доведено правомірність віднесення цих сум до додаткового блага.

Також матеріалами справи підтверджено, що в ході перевірки контролюючим органом встановлено порушення в частині не перерахування та порушення строків сплати ПДФО на доходи фізичних осіб за нараховані (виплачені) доходи фізичних осіб із сум заробітної плати, а саме: не перераховано ПДФО із сум заробітної плати на суму 67 171, 63 грн. та порушено строки сплати до бюджету ПДФО із сум заробітної плати, в результаті чого визначено пеню у сумі 20 692, 46 грн.

А також встановлено порушення в частині не перерахування та порушення строків сплати військового збору, а саме: не перераховано військовий збір із сум заробітної плати на суму 6665, 09 грн. та порушено строки сплати до бюджету військового збору із сум заробітної плати, в результаті чого визначено пеню у сумі 1756, 03 грн.

З приводу встановлених порушень позивач зазначив, що ПДФО у сумі 67171, 63 грн. та військовий збір в сумі 6665, 09 грн. нараховано своєчасно на заробітну плату і згідно з даних бухобліка та п. 54.2 ст. 54 ПК України, вже є не сплаченою заборгованістю та узгодженим зобов`язання. На думку позивача, ця сума може бути базою для донарахування штрафних санкцій та пені, але не може ще раз донараховувати до збільшення податкових зобов`язань з ПДФО, що свідчить про невірне оформлення податкового повідомлення - рішення та до подвійного нарахування ПДФО та військового збору.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд доходить такого висновку.

Так, відповідно до пп. 54.3.5. п. 54.3. ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Матеріалами справи підтверджено, що в ході перевірки контролюючим органом було встановлено порушення сплати податків, що відповідно до пп. 54.3.5. п. 54.3. ст. 54 ПК України є підставою для нарахування контролюючим органом грошового зобов`язання.

Тому, суд доходить висновку, що відповідачем не було допущено порушення приписів Податкового кодексу України при нарахуванні грошового зобов`язання з ПДФО та військового збору, застосуванні штрафних санкцій та нарахування пені, при встановленні факту не перерахування до бюджету ПДФО та військового збору, а також враховуючи, що позивач не заперечує даного факту, суд доходить висновку, що у цій частині оскаржувані податкові повідомлення - рішення № від 09.04.2019 року, № від 09.04.2019 року є правомірними.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову частково довів, з посиланням на відповідні докази, правомірності своїх рішень, а тому позовні вимоги належать задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, судовий збір належить стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1221,68 грн.

У зв`язку з тим, що судові витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, жодні судові витрати не належать стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву державного підприємства «Дослідне господарство «Мирнопільське» селекційно-генетичного інституту - національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» (, місцезнаходження: 68413, Одеська обл., Арцизький район, с. Мирнопілля, вул. Шкільна, 35) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№ ; ; від 09.04.2019 року,- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) № від 09.04.2019 року в частині на суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за податковим зобов`язанням 44 978,44 грн. та штрафними санкціями у сумі 31255,60 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) № від 09.04.2019 року в частині на суму грошового зобов`язання з військового збору за податковим зобов`язанням 3074,82 грн. та штрафними санкціями у сумі 32136,71грн.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) за рахунок бюджетних асигнувань на користь державного підприємства «Дослідне господарство «Мирнопільське» селекційно-генетичного інституту - національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» (, місцезнаходження: 68413, Одеська обл., Арцизький район, с. Мирнопілля, вул. Шкільна, 35) судовий збір у розмірі 1221,68 грн. (одна тисяча двісті двадцять одна гривня 68 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано « 07» червня 2021 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко