Справа № 200/2660/19
Суддя: Кудрявцева Т. О.
Дата ухвалення: 2021-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я Справа № 200/2660/19

Іменем України Провадження № 2а/932/222/21

04 січня 2021 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О., розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержанта поліції Хабло Сергія Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову прийняту Інспектором патрульної поліції 1 батальйону 3 роти УПП в Дніпропетровській області сержантом поліції Хабло Сергієм Олександровичем, серії ЕАВ №902681 від 08 лютого 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 08 лютого 2019 року о 09 годині 38 хвилині головним спеціалістом - Інспектором патрульної поліції 1 батальйону 3 роти УПП в Дніпропетровській області сержантом поліції Хабло С.О. винесено відносно нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що виразилось у порушенні вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Так, він дійсно здійснив зупинку транспортного засобу на пр. Дмитра Яворницького (Карла Маркса),52 у м. Дніпрі, проте жодних забороняючих знаків для паркування в даному місці немає, його дії ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП не мають, тому звернувся до суду із цим позовом.

Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями зазначена адміністративна справа перебувала в провадженні судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Женеску Е.В.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.02.2019 року суддя Женеску Е.В. відкрила провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін.

У зв`язку з відстороненням судді Женеску Е .В. від здійснення правосуддя, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 20.02.2020 року за № 82 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2020 року, справу передано для розгляду судді ОСОБА_2

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2020 року суддя ОСОБА_2 прийняв справу до свого провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін.

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 у відставку, на підставі розпорядження в.о.керівника апарату суду від 07.09.2020 року за № 308 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2020 року, справу передано для розгляду судді Кудрявцевій Т.О.

У зв`язку із перебуванням судді Кудрявцевої Т.О. у період з 10.09.2020 року по 15.09.2020 року на лікарняному, справу було передано судді 16.09.2020 року.

Ухвалою суду від 16 вересня 2020 року суддею Кудрявцевою Т.О. прийнято до провадження вищезазначену справу, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановлено п`ятиденний строк із дня отримання копії ухвали на подання відзиву та пояснень відповідно, а також на подання доказів, що спростовують позовні вимоги.

02 жовтня 2020 року інспектором патрульної поліції 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержанта поліції Хабло С.О., отримано копію ухвали від 16 вересня 2020 року, однак відповідач, ні у встановлений законом, ні у встановлений судом строк правом на подання відзиву та письмових пояснень, відповідно, не скористався. Будь-яких письмових заяв чи клопотань до суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, постановою від 08 лютого 2019 року серії ЕАВ № 902681 у справі про адміністративне правопорушення, інспектором патрульної поліції 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержанта поліції Хабло С.О. накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за скоєння ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, що виразилось у здійсненні ОСОБА_1 зупинки на пр. Дмитра Яворницького (Карла Маркса),52 у м.Дніпрі, у зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», що становить порушення п.п.3.34 п. 3 розділу 33 ПДР України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, що затверджені Постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, із змінами і доповненнями, Кодексом України про адміністративні правопорушення.

В силу вимог встановлених правил ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, згідно із ст. 14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису)..., несе відповідальна особа - фізична особа ... за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу...

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, становить адміністративне правопорушення.

Згідно із вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно із вимогами ст. 293 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно положень ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно із вимогами ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду, що здійснений у постанові від 19 грудня2019 року по справі № 686/13619/17, дія знаку 3.34 «Зупинку заборонено» поширюється той бік дороги, де встановлено знак, елементом якої, в тому числі, є тротуар.

Оскільки для вирішення цього спору є необхідним встановлення місце розташування дорожніх знаків на пр.Дмитра Яворницького (Карла Маркса),52 у м. Дніпрі, суд, у порядку ч. 4 ст. 77 КАС України, що дозволяє суду у адміністративному судочинстві збирати докази самостійно, здійснив огляд панорамної мапи пр.Дмитра Яворницького (Карла Маркса) у м. Дніпрі (https://www.google.com.ua/maps/) та встановив наступне, що за адресою пр.Дмитра Яворницького (Карла Маркса),52 , відсутній встановлений дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено». Довідки про зворотне, відповідачем або представником відповідача суду не надано.

Згідно зі ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі. У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року). Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1). В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Тому, при вирішенні даної справи, суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності та враховує наступне. Суб`єктивна сторона правопорушення у вигляді зупинки транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку «Зупинку заборонено», характеризується виною у формі умислу чи необережності. Для доведення вини є необхідним доведення факту ознайомлення особи з дією (встановленням) відповідного забороняючого дорожнього знаку, або факту того, що особа не могла не ознайомитись із знаком, недотримання вимог якого їй інкримінується, внаслідок того, що він розміщений із дотриманням усіх відповідних правил та норм, та при обачливій, розсудливій поведінці, яка відповідає вимогам ПДР України, міг бути побаченим водієм.

Через те, що на пр. Дмитра Яворницького (Карла Маркса),52 у м. Дніпрі відсутній встановлений знак 3.34 «Зупинка заборонена», у діях позивача відсутня вина у будь-якій формі, з невиконання вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена». Суд враховує, що відповідачу, починаючи з жовтня місяця 2020 року достовірно відомо про розгляд судом цієї справи, однак ним не вжито заходів із подання до суду доказів правомірності оскарженої постанови у визначені судом та законом строки.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно із вимогами ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки судом встановлено, що вина позивача у вчиненні адмінстративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП не доведена, а склад вказаного правопорушення тим самим спростовано, позовні вимоги належить задовольнити.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, оскільки позивач судових витрат не поніс, останні стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6-11, 77, 121-123, 143, 243-246, 250-251, 286, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержанта поліції Хабло Сергія Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 902681 від 08 лютого 2019 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів із дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні - протягом десяти днів зо дня отримання ними його копії.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів із дня його проголошення, або десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя Т.О. Кудрявцева