Справа № 520/18407/2020
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2021-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 р.Справа № 520/18407/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2021, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., м. Харків, повний текст складено 22.02.21 року по справі № 520/18407/2020

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 29.09.2020 року №134008-58.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2021 року у справі №520/18407/2020 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2021 р. у справі № 520/18407/2020 скасувати та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що судом першої інстанції не враховано факт наявності ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 08.10.2020 року про відстрочку виконання рішення по справі № 520/9364/18 за позовом АТ «Харківгаз» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення№ від 16.10.2018 року. Крім того, позивач зазначає на те, що судом першої інстанції помилково не застосовано положення п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, відповідно до якого протягом періоду з 01.03.2020 року по останній календарний день місяця (включно), яв якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню. Позивач вважає, що пеня зазначена в податковій вимозі від 29.09.2020 року № 134008-58 у розмірі 5 559 711, 31 грн. нарахована з порушенням норм законодавства. Крім того, позивач зазначає, що податкова вимога від 29.09.2020 року №134008-58 видана в період карантину.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено доводи щодо безпідставності вимог апеляційної скарги позивача.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Офісом Великих платників податків проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань нарахування та сплати екологічного податку з викидів в атмосферне повітря забруднюючих речовин (метану) за період з 01.07.2014 по 30.06.2017, за результатами якої складено акт від 25.09.2018 №52/28-10-50-12-08/03359500.

Згідно з висновками, викладеними в акті перевірки, Товариство порушило норми пункту 240.1 статті 240, підпункту 242.1.1, пункту 242.1 статті 242, статті 243, пунктів 249.1, 249.2, 249.3 статті 249 ПК, занизило екологічний податок за період з 01.07.2015 по 30.06.2017 на 7225483,12 грн внаслідок несплати податку з обсягу метану 131 928,946 тис. м3, як обсягу викидів в атмосферне повітря.

На підставі акту перевірки №52/28-10-50-12-08/03359500 від 25.09.2018 відповідачем було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 16.10.2018 № на загальну суму 9031853,90 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням за платежем екологічний податок на суму 7225483,12 грн., за штрафними санкціями на суму 1806370,78 грн.

За результатами судового оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 по справі №520/9364/18 в позові ПАТ "Харківгаз" відмовив.

Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 02.07.2019 рішення суду першої інстанції скасував, позов задовольнив, скасував податкове повідомлення-рішення від 16.10.2018 №.

Постановою Верховного Суду від 14 вересня 2020 року постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2019 скасовано, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 залишено в силі.

В межах цієї справи судом встановлено, що з метою виконання вимог положень ст. 59 Податкового кодексу України відповідачем сформовано податкову вимогу від 29.09.2020 року №134008-58 стосовно податкового боргу з екологічного податку, який справляється за викид в атмосферне повітря заборонених речовин, у загальному розмірі 14591542,01 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням за платежем екологічний податок на суму 7225483,12 грн., за штрафними санкціями на суму 1806370,78 грн., пеня на суму 5559711,31 грн., яку отримано позивачем 12.10.2020 року відповідно до вхідного штампу на листі від 06.10.2020 року №34031/10/20-40-13-13-19.

Не погодившись з вказаною податковою вимогою, позивач оскаржив її до Державної податкової служби України, рішенням від 24.11.2020 року №33404/6/99-00-13-05-06 якої оскаржувану податкову вимогу залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Не погоджуючись з податковою вимогою від 29.09.2020 року №134008-58, позивач звернувся до суду за її оскарженням.

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час винесення податкового повідомлення-рішення), у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Податковим боргом відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визнається сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

В силу підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Підпунктом 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України закріплено поняття пені як суми коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Згідно п. п. 95.1 - 95.2 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.3 статті 59 ПК України передбачено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Стаття 129 Податкового кодексу України передбачає порядок нарахування пені, де пп.129.1.1 пункту 129.1 передбачено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що підставою для формування та направлення податкової вимоги, є несплата узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені строки.

Разом з тим, згідно підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 цього Кодексу нарахування пені проводиться у разі закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання, а згідно підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 цього Кодексу нарахування пені проводиться у разі настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Як встановлено матеріалами справи податкова вимога виникла наслідок несплати зобов`язань за податковим повідомленням рішенням від 16.10.2018 №, вказане податкове повідомлення-рішення було предметом судового оскарження.

Так, постановою Верховного Суду від 14.09.2020 по справі №520/9364/18 касаційну скаргу Харківського управління Офісу великих платників ДПС задоволено. Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2019 скасовано, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 залишено в силі.

Отже, враховуючи положення п. 56.18 ст. 58 Податкового кодексу України, сума грошових зобов`язані розмірі 7 225 483,12 грн (основний платіж) та 1 806 370,78 гривень (штрафні санкції) за податковим повідомлення-рішенням від 16.10.2018 № слід вважати узгодженими з дати набрання законної сили судового рішення, а саме з 14.09.2020.

Вказана сума грошових зобов`язань в силу положень ст. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України не була сплачена протягом 10-денного строку, а отже з 24.09.2020 року набула статусу податкового боргу.

У зв`язку з чим, податковим органом правомірно сформовано податкову вимогу від 29.09.2020 року № 134008-58.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 08.10.2020 року про відстрочку виконання рішення по справі № 520/9364/18 за позовом АТ «Харківгаз» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення№ від 16.10.2018 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказане судове рішення про відстрочення виконання рішення суду, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, набуло законної сили 25.11.2020 року, тоді як податкова вимога сформована 29.09.2020 року.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо заборони застосування штрафних санкцій під час дії карантину, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки 17 березня 2020 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-2019)», яким підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктом 52-1 такого змісту: «за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за:

порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії;

відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу;

порушення вимог законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку;

порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Норми Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 року № 533-IX набрали чинності 18.03.2020 року.

Колегія суддів зазначає, що податкову вимогу сформовано на підставі податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням № винесеного відповідачем 16.10.2018 року, тобто до набрання чинності вказаних змін. Відповідач не міг передбачити на майбутнє обмеження щодо застосувань штрафних санкцій.

Як підтверджено матеріалами справи, контролюючим органом у межах повноважень вірно визначено податкову заборгованість позивача за податковим повідомленням-рішенням від 16.10.2018 № на загальну суму 9031853,90 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням за платежем екологічний податок на суму 7225483,12 грн., за штрафними санкціями на суму 1806370,78 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що пеня нарахована відповідно до п.129.1 ст. 129 ПК України в сумі 5559711,31 грн.

З мотивів вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковий борг в розмірі 14591542,01 грн., виник в результаті порушення відповідачем вимог податкового законодавства, а отже колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги позивача не містять аргументів, які не були враховані під час вирішення справи судом першої інстанції та повторюють доводи, викладені у позовній заяві.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення дотримано норми матеріального права, що стало підставою для правильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2021 по справі № 520/18407/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 07.06.2021 року