Справа № 440/2921/21
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/2921/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головка А.Б., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, треті особи: Медична (військово-лікарська) комісія Державна установа "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області", Державна установа "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

30 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, треті особи: Медична (військово-лікарська) комісія Державна установа "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області", Державна установа "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" у якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо не належного розгляду звернення ОСОБА_1 від 17.02.2021 № КН-12100209;

- визнати протиправною бездіяльність щодо не вжиття відповідних заходів реагування по обставинам та фактам, викладеним у зверненні ОСОБА_1 від 17.02.2021 реєстраційний номер № КН-12100209;

- визнати протиправною бездіяльність щодо не перенаправлення звернення ОСОБА_1 від 17.02.2021 реєстраційний номер № КН-12100209 за належністю згідно п. 3 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян";

- визнати протиправною бездіяльність щодо не перенаправлення звернення ОСОБА_1 від 17.02.2021 реєстраційний номер № КН-12100209 до Уповноваженого Верховної Ради з прав людини для складання адміністративних протоколів на винних осіб;

- визнати протиправною бездіяльність щодо не перенаправлення звернення від 17.02.2021 реєстраційний номер № КН-12100209 до Генеральної прокуратури України для реагування на системні порушення прав ОСОБА_1 , як інваліда 2 групи, учасника бойових дій;

- зобов`язання повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 17.02.2021 реєстраційний номер № КН-12100209 та вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановлених судом і подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.02.2021 ОСОБА_1 через Урядовий контактний центр направив звернення до Міністерства внутрішніх справ України, яке зареєстроване за номером КН-12100209, проте відповіді на яке не отримав. У зв`язку з чим позивач вважає, що відповідачем порушено його права, встановлені статтею 40 Конституції України та Законом України "Про звернення громадян".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/29218/21; розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

12 травня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що предметом оскарження у зверненні позивача були дії посадової особи ДУ "ТМО МВС по Полтавській області", які безпосередньо пов`язані з необхідністю, на думку ОСОБА_1 , виконання судового рішення від 15.02.2021 у справі №440/146/21, у якій ДУ "ТМО МВС по Полтавській області" було відповідачем, та є діями, які прямо витікають зі змісту рішення суду. Зазначав, що звернення позивача від 17.02.2021 розглянуто та 04.03.2021 на адресу позивача направлено вичерпну письмову відповідь (лист ДОЗР МВС України від 04.03.2021 за вих. №К-4950/33), що підтверджується штрихкодом на копії електронного листа - відповіді та реєстром на кореспонденцію від 04.03.2021. Відтак вважає твердження позивача про те, що він не отримав відповіді на своє звернення від ДОЗР МВС безпідставним та необґрунтованим. Зазначає, що при розгляді звернення позивача відповідач діяв в межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, тому права позивача не були порушені.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

17 лютого 2021 року через Державну установу "Урядовий контактний центр" ОСОБА_1 направив звернення реєстраційний номер КН-12100209 до Міністерства внутрішніх справ України наступного змісту: "Керуючись ст. 40 Конституції України направляю Вам листа та повідомляю, що 15.02.2021 рішенням Полтавського окружного адміністративного суду справа № 440/146/21: - визнано протиправними дії та бездіяльність ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" щодо неналежного розгляду заяви, не вжиття відповідних заходів реагування по обставинах, викладених у заяві ОСОБА_1 від 25.12.2020 разом з додатками без вжиття заходів реагування; - зобов`язано ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.12.2020 вх. № 33/37-К-101 від 30.12.2020 з урахуванням доданих до неї медичних матеріалів та вжити заходів реагування з урахуванням висновків суду та встановлених обставин. Згідно позиції ЄСПЛ державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків "Лелас проти Хорватії" п. 74. У зв`язку з вищевикладеним прошу ініціювати негайне виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 справа № 440/146/21 та видати постанову по причинному зв`язку отримання травми при виконанні службових обовязків в АТО за наявної медичної документації і направлення документів за належністю до МСЕК для вирішення питання по суті, як зазначено у вказаному рішенні суду - найкоротший термін. Прошу вказану ситуацію поставити на особистий контроль, а відповідь чекаю по кожному факту окремо з вжитими заходами реагування, адже мова йде про системне порушення моїх прав, доведене неодноразово мною у судовому порядку та буде предметом дослідження в ЄСПЛ за порушення ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Окремо вимагаю провести повторні перевірки по всім моїм попереднім зверненням та відреагувати належним чином, адже незаконність дій ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" доведена в судовому порядку, що свідчить про неналежний розгляд всіх моїх попередніх звернень, що суд й підтверджував неодноразово. В разі відсутності повноважень перенаправити за належністю, а копію до Уповноваженого ВРУ з прав людини для складання адміністративних протоколів на винних осіб і копію звернення направити до Генеральної прокуратури України для реагування".

04.03.2021 складено та зареєстровано за вих. №К-4950/33 лист - відповідь на звернення ОСОБА_1 від 17.02.2021 №КН-12100209.

У позовній заяві позивач пояснив, що не отримав відповіді на своє звернення від 17.02.2021 №КН-12100209, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян".

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом статті 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про звернення громадян" звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне). Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Суд зазначає, що звернення ОСОБА_1 від 17.02.2021 №КН-12100209 оформлене відповідно до статті 5 Закону України "Про звернення громадян".

Згідно з приписами статті 7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Таким чином, Законом України "Про звернення громадян" визначено наступні варіанти правомірної поведінки, зокрема, органу державної влади, який одержав звернення громадянина, виходячи з певних обставин:

- прийняття та розгляд звернення у порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян";

- пересилання звернення в термін не більше п`яти днів за належністю відповідному органу чи посадовій особі та повідомлення про це громадянину, який подав звернення у разі, якщо питання, порушені в одержаному зверненні, не входять до повноважень органу державної влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян або посадової особи, до якого (якої) надійшло таке звернення (при цьому визначення належності органу чи посадової особи, до повноважень якої відноситься питання, порушені у зверненні, має здійснювати орган державної влади, місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація незалежно від форм власності, об`єднанння громадян або посадова особа, до яких надійшло таке звернення громадянина);

- повернення звернення громадянину з відповідними роз`ясненнями в термін не більше п`яти днів у разі, якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою.

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 р. № 878, Міністерство внутрішніх справ України (МВС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

МВС є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах:

забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг;

захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні;

цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності;

міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Пунктом 7 цього Положення встановлено, що МВС здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи, а також заклади та установи.

Відповідно до приписів пункту 11 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 р. № 878, Міністр спрямовує та координує діяльність визначених Кабінетом Міністрів України центральних органів виконавчої влади, зокрема, ініціює питання щодо проведення службового розслідування стосовно керівників центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовує і координує Міністр, їх заступників, інших державних службовців і працівників апаратів таких органів та їх територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери їх управління; ініціює питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності керівників структурних підрозділів апаратів центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовує і координує Міністр, їх територіальних органів та їх заступників, а також керівників закладів, установ і підприємств, що належать до сфери їх управління.

Згідно з підпунктом 54 пункту 4 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 р. № 878, МВС відповідно до покладених на нього завдань здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю МВС, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, а також стосовно актів, які ним видаються.

Відповідно до пункту 2 Розділу І Положення про Департамент охорони здоров`я та реабілітації Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 січня 2020 року №65, Департамент охорони здоров`я та реабілітації МВС (далі - Департамент) є структурним підрозділом апарату МВС та підпорядковується безпосередньо державному секретареві МВС. Департамент забезпечує виконання завдань і функцій, покладених на МВС, у частині формування і реалізації державної політики у сфері охорони здоров`я.

За приписами статті 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) АДРЕСА_1 , осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно з приписами статті 18 Закону України "Про звернення громадян" громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Відповідно до приписів статті 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

У відзиві на позовну заяву відповідач пояснює, що відповідь на звернення позивача від 17.02.2021 №КН-12100209 направлена позивачу 04.03.2021, на підтвердження чого надає копію реєстру на кореспонденцію від 04.03.2021.

У свою чергу, у позовній заяві позивач пояснив, що станом на 29.03.2021 він не отримував від відповідача відповіді на своє звернення від 17.02.2021 №КН-12100209.

З роздруківки відомостей особистого кабінету Урядового контактного центру, яка додана позивачем до позову, встановлено, що в особистому кабінеті Урядового контактного центру наявна відмітка про статус документа: "прийнято до розгляду".

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За визначенням статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 13 Закону України "Про поштовий зв`язок" від 04.10.2001 №2759-III передбачено порядок надання поштового зв`язку, зокрема, у частині 3 вказано, що у договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. У договорі, стороною якого є національний оператор зв`язку, укладеному у будь-якій формі, має міститися попередження про недопущення пересилання письмової кореспонденції, виконаної і розтиражованої друкарським способом, без вихідних даних (тираж, назва друкарні, номер замовлення та інше). За недотримання цієї вимоги несе відповідальність оператор поштового зв`язку.

Відповідно до пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Разом з тим, відповідачем не надано суду касового чеку, розрахункової квитанції, опису вкладення в лист з відтиском штампу поштового відділення, іншого розрахункового документу, яким би було підтверджено факт надіслання позивачу відповіді на його звернення від 17.02.2021 №КН-12100209, як не надано і розписки про вручення такої відповіді на звернення безпосередньо ОСОБА_1 .

Реєстр на кореспонденцію від 04.03.2021, копію якого відповідачем надано до суду, не містить штампу поштового організації, не є розрахунковим документом, а відтак, не є належним та допустимим доказом у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України на підтвердження надіслання або вручення позивачу вказаного вище листа.

Наявність штрихкоду та реєстраційного вихідного номера на листі Департаменту охорони здоров`я та реабілітації "Про розгляд звернення" №К-4950/33 від 04.03.2021 підтверджують факт складення та реєстрації цього документу, проте не підтверджують факт надіслання чи вручення цього листа позивачу.

Таким чином, відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження надіслання чи вручення позивачу відповіді на його звернення від 17.02.2021 №КН-12100209.

Відтак, у порушення вимог статті 19 Закону України "Про звернення громадян" відповідачем письмово не повідомлено громадянина про результати перевірки його звернення і суть прийнятого рішення.

Враховуючи вищевикладене, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне з метою ефективного захисту прав позивача, з урахуванням частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо письмового повідомлення ОСОБА_1 про результати перевірки звернення ОСОБА_1 від 17.02.2021 №КН-12100209 і суть прийнятого рішення та зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України письмово повідомити ОСОБА_1 про результати перевірки звернення ОСОБА_1 від 17.02.2021 №КН-12100209 і суть прийнятого рішення.

Щодо решти позовних вимог ОСОБА_1 , то в їх задоволенні слід відмовити, зважаючи на те, що відповідач не повідомив ОСОБА_1 про результати перевірки звернення ОСОБА_1 від 17.02.2021 №КН-12100209 і суть прийнятого рішення, відтак решта позовних вимог ОСОБА_1 є передчасними та необґрунтованими.

Отже, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Стосовно клопотання позивача про встановлення судового контролю виконання рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд зазначає про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, за приписами вказаної норми покладення таких зобов`язань на суб`єкта владних повноважень є правом, а не обов`язком суду.

Суд не вбачає підстав для застосування зазначеної форми контролю за виконанням судового рішення, оскільки не вважає, що відповідачем після набрання рішенням суду законної сили не будуть добровільно вживатися заходи з метою виконання даного судового рішення.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Міністерства внутрішніх справ України (ідентифікаційний код 00032684, вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01024), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Медична (військово-лікарська) комісія Державна установа "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області", Державна установа "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" (ідентифікаційний код 08733966, вул. Симона Петлюри, 64, м. Полтава, 36038), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо письмового повідомлення ОСОБА_1 про результати перевірки звернення ОСОБА_1 від 17.02.2021 №КН-12100209 і суть прийнятого рішення.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України письмово повідомити ОСОБА_1 про результати перевірки звернення ОСОБА_1 від 17.02.2021 №КН-12100209 і суть прийнятого рішення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.Б. Головко