Справа № 940/530/21
Суддя: Мандзюк С. В.
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

07.06.2021 Провадження по справі № 2-а/940/11/21
Справа № 940/530/21
РІШЕННЯ

Іменем України

07 червня 2021 року Тетіївський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Мандзюка С.В.

за участю секретаря судового засідання Романовської Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Тетієві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, інспектора СРПП відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП старшого лейтенанта поліції Шамрая Анатолія Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Тетіївського районного суду Київської області із позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії БАВ № 140114 від 29.04.2021 року про застосування адміністративного стягнення, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Шамраєм Анатолієм Сергійовичем, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення штрафу в сумі 340 гривень, посилаючись на те, що дана постанова є протиправною, оскільки ним не порушено вимоги п. 31.3а Правил дорожнього руху та відповідач правомірності свого рішення не підтвердив належними та допустимими доказами.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, представник позивача адвокат Маркєлов В.В. 02.06.2021 року надіслав до суду клопотання, в якому просить розгляд справи здійснювати за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Київській області Миколюк М. у судове засідання не з`явився, до суду надіслав відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні адміністративного позову відмовити та здійснювати розгляд справи за відсутності представника Головного управління Національної поліції у Київській області.

Відповідач інспектор СРПП відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП старшого лейтенанта поліції Шамрай А.С. у судове засідання не з`явився, 03.06.2021 року надав через канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги не визнає.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 29.04.2021 року інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Шамраєм А.С. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 140114 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення із застосуванням штрафу у розмірі 340 гривень, у якій зазначено, що 29.04.2021 року о 18 год. 05 хв. на автодорозі с. Теліжинці - с. Першого Травня водій керував транспортним засобом ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , який був переобладнаний з порушенням вимог та стандартів, а саме було встановлено незареєстроване ГБО, чим порушив п. 31.3а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність водіїв транспортних засобів за керування транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Пунктом 31.3а ПДР України передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач факт порушення п. 31.3а ПДР України заперечує, зазначаючи, що в оскаржуваній постанові невірно зазначено той факт, що в автомобілі встановлено незареєстроване ГБО, оскільки перевірка факту встановлення ГБО не проводилась, акт перевірки не складався, до постанови не додано будь-якої фіксації вчинення правопорушення, фото, відеозапису тощо. Отже, за даних обставин належним доказом даного правопорушення є перевірка технічного стану такого транспортного засобу та газового обладнання.

Щодо поданих інспектором СРПП відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП старшого лейтенанта поліції Шамраєм А.С. 03.06.2021 року до заяви фото, суд не може визнати їх належними та допустимими доказами, зважаючи на те, що в порушення вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП, вони не зазначені у оскаржуваній постанові як додатки до неї, а також відсутні будь-які відомості про технічний засіб, яким здійснено фото.

Так, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Відтак, у разі відсутності в оскаржуваній постанові в справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото або відеозапис, такий запис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30 квітня 2020 року у справі №524/1113/17 та від 13 лютого 2020 року у справі №524/9716/16-а.

Отже, відповідачами на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, не було надано суду жодного доказу, що позбавляє суд можливості встановити факт порушення позивачем п. 31.3а Правил дорожнього руху України.

Разом з тим, Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 зазначив, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

У постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 140114, інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Шамрай А.С. не навів жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні. Не надано таких доказів відповідачем Головним управлінням Національної поліції в Київській області до відзиву на адміністративний позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що відповідачами, на яких покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 29.04.2021 року вимог п. 31.3 а Правил дорожнього руху, а отже, і вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися законним, внаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Крім того, у відповідності до частини 1 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, однак в оскаржуваній постанові зазначено про порушення водієм ОСОБА_1 вимог та стандартів, що не відповідає вищезазначеній диспозиції ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, суд дійшов висновку про необхідність скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 140114 від 29.04.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення із застосуванням штрафу у розмірі 340 гривень, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 поніс судові витрати у вигляді витрат щодо сплати судового збору в розмірі 454,00 грн., що підтверджується квитанцією № 55801300 від 11.05.2021 року, які підлягають відшкодуванню у відповідності ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного Управління Національної поліції в Київській області.

Керуючись статтями 7, 121, 245, 251, 255, 268, 280, 283 КУпАП, статтями77, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, інспектора СРПП відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП старшого лейтенанта поліції Шамрая Анатолія Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 140114, винесену 29.04.2021 року інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Шамраєм Анатолієм Сергійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Національної поліції в Київській області (адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного судупротягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя С.В.Мандзюк