Справа № 344/2413/21
Суддя: Домбровська Г. В.
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/2413/21
Провадження № 2-а/344/131/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: Домбровської Г.В.

при секретарі с/з: Лукинів І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради

про скасування постанови про накладення

адміністративного стягнення

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И

ОСОБА_1 (надалі - також «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (надалі - також «Відповідач») про визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради по справі про адміністративне правопорушення від 11 грудня 2020 року №12/689, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у 255,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постанову адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради по справі про адміністративне правопорушення від 11.12.2020 року №02/689 прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, без врахування всіх обставин та невірного застосування норм чинного законодавства, з порушенням встановленого строку щодо накладення адміністративного стягнення, а тому вказане рішення підлягає скасуванню.

Як зазначено в позовній заяві, висновок адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради щодо порушення фізичною особою ОСОБА_1 правил тиші є безпідставним, оскільки Позивачем такого адміністративного правопорушення не вчинялося.

Крім того, в судовому засіданні представник Позивача також покликалася на процедурні порушення, допущені Відповідачем при прийнятті рішення про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, а також на те, що на момент прийняття оскаржуваної постанови сплили строки притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та письмових поясненнях.

Представником Відповідача подано до суду Відзив на позов, в якому вона заперечила проти позовних вимог та просила відмовити в їх задоволенні з підстав необґрунтованості.

Зокрема, заперечуючи проти позову, представник Відповідача в судовому засіданні покликалася на те, що оскільки Позивач вчинила порушення правил тиші, її було у встановленому чинним законодавством порядку притягнуто до відповідальності за ч.1 ст. 182 КУпАП.

Представником Відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, просила відмовити в їх задоволенні з викладених у відзиві на позов підстав.

Щодо дотримання адмінкомісією строку притягнення Позивача до адміністративної відповідальності представник Відповідача покликалася на те, що в даних правовідносинах має місце триваюче правопорушення, у зв`язку з чим строки притягнення особи до адміністративної відповідальності не порушено.

Розглянувши подані документи і матеріали та проаналізувавши пояснення представника Позивача, представника Відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області, -

В С Т А Н О В И В:

Частинами 1-3 статті 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» визначено, що органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров`я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов`язані:

здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами;

забезпечувати під час роботи закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, культури, при проведенні концертів, дискотек, масових святкових і розважальних заходів тощо рівні звучання звуковідтворювальної апаратури та музичних інструментів у приміщеннях і на відкритих площадках, а також рівні шуму в прилеглих до них жилих і громадських будівлях, що не перевищують рівнів, установлених санітарними нормами;

вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об`єкти):

1) жилих будинків і прибудинкових територіях;

2) лікувальних, санаторно-курортних закладів, будинків-інтернатів, закладів освіти, культури;

3) готелів і гуртожитків;

4) розташованих у межах населених пунктів закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу;

5) інших будівель і споруд, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди;

6) парків, скверів, зон відпочинку, розташованих на території мікрорайонів і груп житлових будинків.

Шум на захищених об`єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби.

У нічний час, із двадцять другої до восьмої години на захищених об`єктах забороняються гучний спів і викрики, користування звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - «КУпАП») порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях - тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від п`яти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і накладення штрафу на посадових осіб та громадян - суб`єктів господарської діяльності - від п`ятнадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

15 жовтня 2020 року дільничим офіцером поліції Івано-Франківського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Вільчик О.М. складено Протокол про адміністративне правопорушення №042355, яким встановлено, що ОСОБА_1 15.10.2020 р. у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 в нічний час порушувала тишу, де згідно протоколу проведення досліджень шумового навантаження та інфразвуку Івано-Франківської державної регіональної лабораторії Держпродспоживслужби №76 від 15.09.2020 р., рівень звуку у кв. 29 становив 41,7 дБа, що є перевищенням допустимих рівнів шуму у нічний час та чим порушено ч.1 ст.182 КУпАП.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення врегульовано Главою 22 КУпАП.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 1 статті 280 КУпАП).

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 цього Кодексу, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування. Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова колегіального органу приймається простою більшістю голосів членів колегіального органу, присутніх на засіданні. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу. У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

11 грудня 2020 року адміністративною комісією при виконавчому комітетові Івано-Франківської міської ради винесено Постанову №12/689 по справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 182 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Вищевказану постанову в справі про адміністративне правопорушення №12/689 від 11 грудня 2020 року ОСОБА_1 вважає протиправною, та такою, що підлягає скасуванню.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Крім того, Суд звертає увагу на те, що одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень, є принцип обґрунтованості, закріплений в пункті 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути мотивованим.

Так, Суд звертає увагу на те, що, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суб`єкт владних повноважень - члени адміністративної комісії Виконкому Івано-Франківської міської ради, - повинні системно застосовувати положення законодавства та конкретних обставин кожної справи.

Як зазначено в Постанові по справі про адміністративне правопорушення №12/689 від 11 грудня 2020 року, гр. ОСОБА_1 15.10.2020 р. у нічний період часу за адресою: АДРЕСА_2 порушено правила додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, що підтверджено протоколом Держпродспоживслужби №76 від 15.09.20 р., чим порушено ч.1 ст.182 КУпАП.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Так, Суд звертає увагу на те, що зі змісту матеріалів адміністративної справи, копії яких надано представником Відповідача разом із відзивом на позов, вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , адміністративною комісією Відповідача, було враховано зміст протоколу про адміністративне правопорушення та протокол Держпродспоживслужби №76 від 15.09.20 р.

В матеріалах адміністративної справи також міститься бланк пояснень ОСОБА_1 (а.с.35), в яких зафіксовано відмову від надання пояснень.

В той же час, Суд звертає увагу на те, що зі змісту Протоколу Держпродспоживслужби №76 від 15 вересня 2020 року вбачається, що 15 вересня 2020 року проводилося вимірювання рівня шуму в житлових приміщеннях квартири АДРЕСА_3 , яким встановлено відповідні показники рівня звуку у досліджуваному приміщенні.

Разом з тим, у вказаному протоколі Держпродспоживслужби не міститься інформації про те, що джерелом підвищеного рівня шуму у квартирі АДРЕСА_3 , є діяльність ОСОБА_1 .

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення взагалі відсутні будь-які документи на підтвердження відношення ОСОБА_1 до підвищеного рівня шуму.

В судовому засіданні представник Відповідача повідомила Суду, що в будинку АДРЕСА_4 громадянкою ОСОБА_1 облаштовано апарт-готель, який створює підвищений рівень шуму, і саме за вказане порушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності.

В той же час, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення такої інформації (з посиланням на відповідні підтверджуючі докази) не містить.

Крім того, Суд також звертає увагу на те, що відповідне дослідження рівня шуму та Протокол Держпродспоживслужби №76 проводилося та складався 15 вересня 2020 року.

В той же час, в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення міститься висновок Відповідача про порушення ОСОБА_1 правил тиші 15 жовтня 2020 року.

Будь-яких підтверджуючих доказів (зокрема, аналогічного протоколу Держпродспоживслужби) щодо порушення саме ОСОБА_1 правил тиші 15 жовтня 2020 року Суду не надано.

Суд також зауважує, що у спірних правовідносинах недостатнім є встановлення Відповідачем тільки самого факту порушення правил тиші у відповідний період часу у відповідному місці, оскільки для притягнення особи до адміністративної відповідальності за дане правопорушення необхідним є наявність належних та допустимих доказів, зокрема, вчинення такого правопорушення конкретною особою.

Діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення за наявності юридичного складу, тобто передбаченої нормами адміністративного права сукупності ознак, а саме:

а) об`єкту;

б) об`єктивної сторони;

в) суб`єкту;

г) суб`єктивної сторони.

В той же час, на думку Суду, в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, Відповідачем не здобуто належних доказів вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 182 КУпАП саме ОСОБА_1 , оскільки Суду таких доказів не надано.

Посилання представника Відповідача на те, що особу Позивача було встановлено дільничим інспектором поліції, а тому Відповідачем додаткових дій щодо перевірки цього не проводилося, є безпідставним, оскільки разом із протоколом про адміністративне правопорушення будь-яких належних доказів причетності ОСОБА_1 до дій щодо перевищення рівня шуму у відповідному приміщенні не додано, а вставлення такої особи інспектором поліції виключно зі слів заявника є невірним.

Крім того, Суд зауважує, що в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення №12/689 від 11 грудня 2020 року Відповідачем не зазначено конкретного нормативно-правового акту, положення якого, на думку Відповідача, порушено Позивачем.

Посилання в оскаржуваній постанові на порушення ОСОБА_1 ч.1 ст.182 КУпАП не вважається належним зазначенням нормативно-правового акта, оскільки норма ч.1 ст.182 КУпАП встановлює відповідальність за порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях.

При цьому, така норма має відсильний характер, а, відтак, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 182 КУпАП, відповідний орган, який розглядає справу прро адміністративне правопорушення, повинен чітко зазначити конкретний нормативно-правовий акт, який порушено особою.

При цьому, Суд звертає особливу увагу на те, що в розумінні вимог Кодексу адміністративного судочинства України постанова у справі про адміністративне правопорушення є рішенням суб`єкта владних повноважень у правовідносинах щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути мотивованим.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суб`єкт владних повноважень - Відповідач, - повинен системно застосовувати положення законодавства та конкретних обставин кожної справи.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про те, що постанова по справі про адміністративне правопорушення №12/689 від 11 грудня 2020 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з ч.3 ст. 286 КАСУ за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки за висновком Суду оскаржувана постанова є протиправною по суті, питання дотримання строків притягнення особи до адміністартивної відподвільності дослідженню не підлягає.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги Позивача є обґрунтованими, та, відповідно, такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 33, 156 ч. 2, 251, 252, 254, 256, 258 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 77, 134, 139, 241-246, 286 КАС України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову №12/689 адміністративної комісії при виконавчому комітетові Івано-Франківської міської ради по справі про адміністративне правопорушення від 11 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 182 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Повний текст рішення складено та підписано 07.06.2021 року.

Суддя Домбровська Г.В.