Справа № 140/3193/21
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року ЛуцькСправа № 140/3193/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області, пенсійний орган) про визнання протиправними дій щодо незарахування періодів роботи до страхового та пільгового стажу позивача; зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період з 01 грудня 1995 року по 16 серпня 1996 року в КСП «Хлібороб» на посаді водія; зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до страхового та пільгового стажу період роботи з грудня 2010 року та з червня 2018 року по листопад 2020 року у ВП «Шахта Бужанська» ДП «Волиньвугілля»; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з врахуванням зарахованого стажу в роботи та виплачувати позивачу пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 24 грудня 2020 року (дати призначення пенсії).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію по інвалідності, призначену у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач листом від 26 січня 2021 року №0300-0302-8/4207 повідомив позивача про те, що по записах його трудової книжки до страхового стажу не було враховано період роботи з 01 грудня 1995 року по 16 серпня 1996 року з тих підстав, що трудова книжка 1991 року завірена печаткою КСП Хлібороб, яке створене 1993 року.

Зважаючи на те, що пільговий стаж становить понад 13 років ОСОБА_1 у лютому 2021 року звернувся до пенсійного органу за роз`ясненнями, які саме періоди були включені до розрахунку пенсії відповідно до Списку №1, у відповідь на що відповідач листом від 04 лютого 2021 року повідомив, що до страхового та пільгового стажу не зараховано період роботи на ВП «Шахті Бужанська» ДП «Волиньвугілля» з 2018 року по 2020 рік з тих підстав, що роботодавець вчасно не сплатив єдиний соціальний внесок.

Позивач, зауважує, що відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 убачається, що він майже 13 років я працював на посаді гірника підземного Ш розряду з повним робочим днем під землею.

Щодо періоду роботи з 01 грудня 1995 року по 16 серпня 1996 року на посаді водія на КСП «Хлібороб» зазначає, що ним надано архівну довідку від 13 січня 2021 року №7/01-15, видану Об`єднаним трудовик архівом територіальних громад сіл, селища Іваничівського району Волинської області щодо стажу роботи у вказаний період роботи, а також про розмір нарахованої заробітної плати.

Уважає відмову пенсійного органу у зарахуванні до страхового та пільгового стажу позивача вказаного періоду роботи безпідставною та незаконною, з огляду на що просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву від 26 квітня 2021 року №0300-0802-7/19117 відповідач позовних вимог не визнав, повідомив, що позивач перебуває на обліку як одержувач пенсії по III групі інвалідності внаслідок трудового каліцтва/професійного захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказує, що відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу інформація щодо сплати страхових внесків за період роботи в грудні 2010 року та з 01 червня 2018 року по 30 листопада 2020 року по громадянину ОСОБА_1 відсутня.

Страхувальником в даному випадку є ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», який є боржником зі сплати страхових внесків. Поряд з цим, у звітності, яку подано страхувальником відображено всю необхідну інформацію, зокрема: нараховану заробітну плату та суму страхових внесків за період роботи позивача в грудні 2010 року та з 01 червня 2018 року по 30 листопада 2020 року по громадянину ОСОБА_1 а тому, вимога позивача щодо внесення до індивідуальних відомостей інформації про нарахування внесків у вказаний період є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01 грудня 1995 року по 16 серпня 1996 року на посаді водія в КСП «Хлібороб» зазначає, що у вказаний період згідно записів трудової книжки позивач працював в органах внутрішніх справ України.

Крім того, повідомляє, що трудова книжка позивача заповнена в порушення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції та Міністерства соціального захисту населення від 29 липня 1993 року №58, зокрема, заповнена 05 березня 1991 року, проте завірена печаткою підприємства, яке створене лише 26 січня 1993 року.

З наведених підстав просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (арк. спр. 33-38).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній адміністративній справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленння учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 30).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 судовий розгляд даної справи вирішено продовжити проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у межах строку розгляду справи, передбаченого частиною першою статті 258 КАС України (арк. спр. 59).

Таким чином, відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 КАС України дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, з урахуванням строків, визначених статтею 258 КАС України.

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 05 березня 1991 року був прийнятий в члени колгоспу «Хлібороб» Іваничівського району на посаду водія, з якої був звільнений 11 листопада 1991 року у зв`язку з призовом до лав армії, 25 грудня 1993 року - повторно прийнятий на вказану посаду та 16 червня 1994 року виключений з членів КСП «Хлібороб» за власним бажанням. В подальшому 17 грудня 2007 року позивач був прийнятий на роботу гірником підземним ІІІ розряду з повним робочим днем під землею на ВП «Шахта Бужанська» та 23 листопада 2020 року був звільнений на підставі частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України (за власним бажанням) у зв`язку із невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору (арк. спр. 10-12, 44-54).

Позивач 22 січня 2021 року звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії по інвалідності (арк. спр. 39-40).

Згідно рішення Нововолинсько-Іваничівського об`єднаного управління ПФУ від 01 лютого 2021 року №73 ОСОБА_1 з 24 грудня 2020 року призначено пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При призначенні пенсії його страховий стаж становив 42 років 6 місяців 3 днів, в тому числі до страхового стажу зараховано 10 років додаткового стажу за роботу по Списку №1 (арк. спр. 63).

На звернення ОСОБА_1 щодо встановленого розміру пенсії, ГУ ПФУ у Волинській області листом від 04 березня 2021 року №1738-1364/А-02/8-0300/21 повідомило, що розмір його пенсії на даний час визначено з урахуванням 42 роки 06 місяців 03 дні страхового стажу, в тому числі: 12 років 6 місяців 23 днів - додаткового стажу та 10 років - додаткові роки за Список 1 (коефіцієнт стажу - 0,42500) та середньомісячного заробітку 13960,53 грн, взятого за період з 01 липня 2000 року по 31 травня 2018 року та обчисленого із застосуванням показника заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 року - 9118,81 грн (коефіцієнт заробітку - 1,53096) та становить 3028,53 грн (6057,06 Х 50%) (арк. спр. 9).

Позивач, уважаючи протиправними дій щодо незарахування до страхового стажу позивача період з 01 грудня 1995 року по 16 серпня 1996 року в КСП «Хлібороб» на посаді водія та до страхового та пільгового стажу період роботи з грудня 2010 року та з червня 2018 року по листопад 2020 року у ВП «Шахта Бужанська» ДП «Волиньвугілля», звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантоване право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спірні відносини врегульовані Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) та Законом України від 02 вересня 2008 року №345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон №345-VI).

Закон №1058-IV, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону №345-VI його дія поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

За приписами статті 8 Закону №345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Такі ж самі умови для виплати у зазначеному розмірі пенсії працівникам, зайнятим повний робочий день під землею, встановлені абзацом третім частини першої статті 28 Закону №1058-IV.

Отже, з наведеного слідує, що необхідною умовою для набуття права на отримання пенсії в розмірі, передбаченому статті 8 Закону №345-VI, є зайнятість на підземних роботах за Списком №1 повний робочий день не менш як 15 років (для чоловіків).

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»).

Згідно з пунктами 2, 3, 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80% робочого часу, встановленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).

Пунктом 20 Порядку №637 обумовлено, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як установлено судом ОСОБА_1 з 24 грудня 2020 року отримує пенсію по інвалідності, відповідно до Закону №1058. При призначенні пенсії його страховий стаж становив 42 років 6 місяців 3 днів, в тому числі до страхового стажу зараховано 10 років додаткового стажу за роботу по Списку №1. Наявність вказаного стажу підтверджується відповідачем.

Поряд з цим, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 останній працював на посаді гірника підземника ІІІ розряду з повним робочим днем під землею на ВП «Шахта Бужанська» в період з 17 грудня 2007 року по 23 листопада 2020 року, тобто майже 13 років.

Суд зазначає, що виконувана ОСОБА_1 робота у спірний період ВП «Шахта Бужанська» передбачена Списком №1, що затверджений постановами Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36 (розділ І розділ 1 підрозділ 1 пункт 1.1а) та від 24 червня 2016 року №461 (розділ І розділ 1 підрозділ 1), що підтверджується довідкою від 19 січня 2021 року №12 про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (арк. спр. 18-19).

Наказами по ВП «Шахта Бужанська» від 26 січня 1992 року №10-к, від 28 січня 2004 року, від 27 січня 2009 року №25, від 26 січня 2015 року №24, від 24 січня 2020 року №25, за результатами атестації робочих місць затверджено перелік робочих місць, професій і посад, працівників, котрим призначене пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1, зокрема, підземні роботи в шахті на посаді прохідник, гірник підземний (арк. спр. 15-17).

Як повідомлено відповідачем у відзиві на позовну заяву до страхового стажу позивача не враховано період роботи на ВП «Шахта Бужанська» в грудні 2010 року та з 01 червня 2018 року по 30 листопада 2020 року у зв`язку із відсутністю відомостей щодо факту сплати страхових внесків до ПФУ.

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування (частина перша статті 21 Закону №1058-IV).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року (абзац десятий частини третьої статті 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

За приписами статті 1 Закону №1058-IV застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (частина друга статті 20 Закону №1058-IV).

Частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою, дванадцятою статті 20 Закону №1058-IV встановлено, що сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

На переконання суду, відсутність за даними системи індивідуальних відомостей про застраховану особу про сплату страхових внесків за вказані періоди не може бути підставою для не зарахування таких до страхового стажу під час визначення пільгового стажу для призначення пенсії позивачу.

Порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи сплачені страхові внески зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Суд зазначає, що фактично внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Таким чином позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача такого періоду роботи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року по справі №535/1031/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі №414/736/17, від 20 березня 2019 року у справі №688/947/17, від 27 березня 2018 року у справі №208/6680/16-а..

Згідно з індивідуальними відомостями з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про застраховану особу (довідка за формою ОК-5) в грудні 2010 року та в період з червня 2018 року по листопад 2020 року ОСОБА_1 була нарахована та виплачена заробітна плата, однак інформація щодо сплати страхових внесків за вказаний період відсутня (арк. спр. 23-26).

При цьому слід зазначити, що відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за спірний період, не може бути підставою для позбавлення пенсіонера права на пенсію у відповідному розмірі з урахуванням періоду його трудової діяльності, оскільки застрахована особа не відповідає за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо сплати страхових внесків.

Суд наголошує, що механізм державного соціального страхування передбачає державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх конституційних прав, а тому позивач не може бути позбавлений права на отримання соціальних гарантій через те, що орган, відповідальний за повноту та своєчасність сплати страхових внесків, своєчасно не вжив дієвих заходів, що призвело до порушення гарантованого державою права на отримання позивачем належної пенсії із солідарної системи з урахуванням страхового стажу. Застраховані особи самостійно, без сприяння державних органів, позбавлені можливості безпосередньо і оперативно впливати на повноту і своєчасність сплати роботодавцями страхових внесків.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Таким чином, дії пенсійного органу щодо незарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи в грудні 2010 року та в період з червня 2018 року по листопад 2020 року з підстав відсутності відомостей про сплату роботодавцем страхових внесків не узгоджуються з наведеними вище нормами чинного законодавства та порушує державні гарантії на пенсійне забезпечення позивача.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідач не довів правомірність оскаржуваних в даній адміністративній справі дій щодо незарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи в грудні 2010 року та в період з червня 2018 року по листопад 2020 року на ВП «Шахта Бужанська» при призначенні пенсії по інвалідності та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії по інвалідності з 24 листопада 2020 року (з дати призначення пенсії).

Стосовно позовних вимог про зобов`язання зарахувати до страхового стажу позивача період з 01 грудня 1995 року по 16 серпня 1996 року в КСП «Хлібороб» на посаді водія, суд зазначає наступне.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 05 березня 1991 року позивач був прийнятий в члени колгоспу «Хлібороб» Іваничівського району на посаду водія, з якої був звільнений 11 листопада 1991 року у зв`язку з призовом до лав армії, а 25 грудня 1993 року - знову прийнятий на вказану посаду та 16 червня 1994 року виключений з членів КСП «Хлібороб» за власним бажанням.

Як убачається із розрахунку стажу форми РС-право у пенсійній справі №73 та не заперечується сторонами зазначені періоди роботи включено до страхового стажу позивача (арк. спр. 66-67).

ОСОБА_1 у позовній заяві просить суд зарахувати йому період роботи у КСП «Хлібороб» з 01 грудня 1995 року по 16 серпня 1996 року, на підтвердження надає архівну довідку від 13 січня 2021 року №7/01-15 щодо стажу роботи та нарахованої заробітної плати у вказаний період.

Разом з тим, суд зазначає, що вказана архівна довідка навпаки не містить відомостей щодо роботи позивача на посаді водія на КСП «Хлібороб» у цей період (арк. спр. 21).

У свою чергу, письмовими матеріалами справи (записами трудової книжки) підтверджується, що в період з 01 грудня 1995 року по 16 серпня 1996 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ (арк. спр. 47).

Вказані обставини підтверджуються також довідкою Нововолинського міського відділу УМВС у Волинській області від 11 лютого 2003 року №415, яка видана в тому, що громадянин ОСОБА_1 працював в органах внутрішніх справ України з 01 грудня 1995 року по 16 серпня 1996 року (арк. спр. 13).

Відтак, підстави до задоволення позовних вимог у цій частині відсутні.

З урахуванням встановлених обставин справи та норм чинного законодавства, виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом прийняття судом про визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови у зарахуванні до пільгового та страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи грудень 2010 року та з червня 2018 року по листопад 2020 року на ВП «Шахта Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та зобов`язати пенсійний орган здійснити позивачу перерахунок та виплату призначеної пенсії по інвалідності (з урахуванням виплачених сум) з 24 листопада 2020 року (з дня її призначення), зарахувавши до пільгового та страхового стажу позивача період роботи на ВП «Шахта Бужанська» ДП «Волиньвугілля» грудень 2010 року та з червня 2018 року по листопад 2020 року.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із квитанцією від 23 березня 2021 року №0.0..1 (арк. спр. 5) позивачем за подання даного адміністративного позову було сплачено судовий в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) (арк. спр. 6), який зарахований до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджується відповідною випискою (арк. спр. 29).

Оскільки суд задовольняє позов частково, то за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в сумі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок) пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового та страхового стажу періоду роботи грудень 2010 року та з червня 2018 року по листопад 2020 року на Відокремленому підрозділі «Шахта Бужанська» Державного підприємства «Волиньвугілля».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності (з урахуванням виплачених сум) з 24 листопада 2020 року, зарахувавши до пільгового та страхового стажу періоду роботи на Відокремленому підрозділі «Шахта Бужанська» Державного підприємства «Волиньвугілля» грудень 2010 року та з червня 2018 року по листопад 2020 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 07 червня 2021 року.