Справа № 160/2340/21
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2021 року Справа № 160/2340/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Транс-Інвест" до Державної податкової служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
16.02.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Транс-Інвест" (далі ТОВ «Компанія Транс-Інвест») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової служби України, в якій просить:
- стягнути з Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Транс-Інвест» понесені ним витрати по сплаті судового збору;
- встановити судовий контроль за рішенням суду шляхом зобов`язання Державної податкової служби України подати до суду у десятиденний строк з дня набрання рішенням законної сили звіт про його виконання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 року було поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку загального позовного провадження.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
23.03.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду представником відповідача було подано письмовий відзив на позов, в якому зазначено, що збільшення у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Транс-Інвест» має право зареєструвати податкові накладні, на величину від`ємного значення, відображену в уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 04.03.2020 року у розмірі 726522,00 грн., є не можливим, оскільки Система електронного адміністрування ПДВ в автоматичному режимі здійснила зменшення реєстраційної суми. З посиланням на вимоги ст. 200 Податкового кодексу України просить суд відмовити у задоволенні позову.
08.04.2021 року через систему «Електронний суд» представником позивача було подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначено, що п.200.4 ст.200 Податкового кодексу по-різному розуміється платниками податками та податковим органом. Проте, цією нормою не передбачається збільшення показника «відшкодування за рахунок зарахування від`ємного значення у зменшення боргу з ПДВ» за попередні періоди, тому посилання на цю норму відповідачем порушує права ТОВ «»Компанія Трасн Інвест». Крім того, норми Податкового кодексу України та підзаконні нормативно-правові акти не передбачають віднесення до показника «бюджетне відшкодування» суми, яка враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди, у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Податкового кодексу України. Тобто, включення до відшкодування від`ємного значення, що зараховується у зменшення податкового боргу за попередній період є неправомірним з огляду на те, що такі дії чинним законодавством не передбачаються. Отже, відповідач діяв всупереч чинного законодавства та незаконно зменшив суму ліміту, на яку ТОВ «Компанія Транс-Інвест» мало право зареєструвати податкові накладні.
Усною ухвалою суду, із занесенням до протоколу судового засідання, від 27.04.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.05.2021 року о 09:30 годині.
Усною ухвалою суду, із занесенням до протоколу судового засідання, від 18.05.2021 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 11 години 30 хвилин 25 травня 2021 року.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомив.
Згідно із ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи у письмовому провадженні, відсутності представника відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, наявності достатніх доказів у матеріалах справи для вирішення спору по суті заявлених вимог, суд ухвалив здійснити розгляд справи у письмовому провадженні.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Транс-Інвест» є платником податку на додану вартість та з 13.04.2017 року перебуває на обліку в Головному управлінню Державної податкової служби у Дніпропетровській області, що підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи.
Відповідно до витягу з Системи електронного адміністрування ПДВ №10502030 за 04 березня 2020 року відбулось зменшення суми ліміту суми податку, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 726522,00 грн. за типом операції 2 - реєстрація суми податку, заявленої платником до відшкодування (а.с.11,12).
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо зменшення суми ліміту суми податку, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних за типом операції 2 - реєстрація суми податку, заявленої платником до відшкодування, за відсутності заяви позивача про бюджетне відшкодування, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» запроваджено систему електронного адміністрування ПДВ з 1 січня до 1 липня 2015 року (або до дати, визначеної в окремому рішенні Верховної Ради України про скорочення терміну перехідного періоду відповідно до пункту 7 Прикінцевих положень Закону 71) - у тестовому режимі; з 1 липня 2015 року - на постійній основі.
Відповідно до п. 200-1.1 ст. 200-1 ПК України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у складених та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.
Так, згідно до пункту 200.1-3 ст. 200.1 Податкового кодексу України платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку (?Накл), обчислену за такою формулою:
?Накл = ?НаклОтр + ?Митн + ?ПопРах + ?Овердрафт - ?НаклВид - ?Відшкод - ?Перевищ;
?НаклОтр - загальна сума податку за отриманими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, податковими накладними, складеними платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;
SМитн - загальна сума податку, сплаченого платником при ввезенні товарів на митну територію України, крім сум податку, сплаченого (нарахованого) відповідно до підпункту 191.1.2 пункту 191.1 статті 191 цього Кодексу оператором поштового зв`язку, експрес-перевізником;
?ПопРах - загальна сума поповнення з поточного рахунку платника податку рахунка в системі електронного адміністрування податку, в тому числі рахунків у системі електронного адміністрування податку платника - сільськогосподарського підприємства, що обрало спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, зазначених у підпунктах "а" - "в" пункту 200-1.2 цієї статті.
?Овердрафт - сума середньомісячного розміру сум податку, які за останніх 12 звітних (податкових) місяців були задекларовані платником до сплати до бюджету та погашені чи розстрочені або відстрочені, а також задекларовані платником - сільськогосподарським підприємством, що обрав спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу.
Показник ?Овердрафт щокварталу (протягом перших шести робочих днів такого кварталу) підлягає автоматичному перерахунку з урахуванням показника середньомісячного розміру сум податку, які за останніх 12 звітних (податкових) місяців станом на дату такого перерахунку, були задекларовані платником до сплати до бюджету та погашені чи розстрочені або відстрочені, а також задекларовані платником - сільськогосподарським підприємством, що обрав спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу. Такий перерахунок здійснюється шляхом віднімання суми попереднього збільшення та додавання суми збільшення згідно з поточним перерахунком.
Платникам податку, які станом на 1 січня 2016 року зареєстровані платниками податку на додану вартість менш як 12 звітних (податкових) місяців, а також платникам, зареєстрованим платниками податку на додану вартість після 1 січня 2016 року, - таке збільшення здійснюється протягом перших шести робочих днів кварталу, що настає за кварталом, в якому строк такої реєстрації досягає 12 звітних (податкових) місяців.
?НаклВид - загальна сума податку за складеними платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;
?Відшкод - загальна сума податку, заявлена платником до бюджетного відшкодування з урахуванням сум коригувань та результатів перевірок, що проводяться відповідно до цього Кодексу;
?Перевищ - загальна сума перевищення податкових зобов`язань, зазначених платником у поданих податкових деклараціях з урахуванням поданих уточнюючих розрахунків до них, над сумою податку, що міститься в складених таким платником податкових накладних та розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Показники формули, визначеної цим пунктом, обраховуються з 1 липня 2015 року. Під час обрахунку показників ?НаклОтр та ?НаклВид також використовуються розрахунки коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, до податкових накладних, складених до 1 липня 2015 року, що підлягали наданню покупцям - платникам податку. Для обрахунку показників ?НаклОтр, ?НаклВид та ?Митн використовуються документи (податкові накладні, розрахунки коригування, митні декларації, аркуші коригування та додаткові декларації), складені починаючи з 1 липня 2015 року.
Під час обрахунку суми ?Накл також використовуються показники, визначені пунктами 34, 34-1 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.
Сума ?Накл платника, реорганізованого шляхом приєднання, злиття, перетворення, сформована на момент державної реєстрації припинення юридичної особи, використовується під час обрахунку суми ?Накл правонаступника такого платника податку.
Сума ?Накл платника, реорганізованого шляхом поділу (з якого здійснюється виділ), сформована на момент державної реєстрації припинення юридичної особи такого платника (державної реєстрації створення юридичної особи правонаступника), використовується під час обрахунку суми ?Накл правонаступника такого платника податку пропорційно до отриманої частки майна згідно з розподільчим балансом.
Відповідно до пп.14.1.18 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.
Згідно до пункту 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Одночасно пунктом 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Згідно абзацу 1 підпункту 2 пункту 5 розділу Порядку № 21 від`ємне значення ПДВ сформується в рядку 19 декларації тоді, коли сума податкового кредиту в рядку 17 перевищуватиме суму податкових зобов`язань із ПДВ, визначену в рядку 9 такої декларації.
Абзацом 3 підпункту 2 пункту 5 розділу V Порядку № 21 визначено, що у рядку 19.1 декларації вказується сума перевищення від`ємного значення над сумою, обчисленою відповідно до пункту 200-1.3 статті 201 Податкового кодексу України на момент подання податкової декларації (зазначається у відповідному службовому полі). Тим часом значення рядка 19.1 переноситься до рядка 21 такої декларації - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду .
У разі якщо сума від`ємного значення ПДВ у рядку 19 декларації менша чи дорівнює сумі, обчисленій згідно з пунктом 200-1.3 статті 201 Податкового кодексу України на момент подання податкової декларації, рядок 19.1 не заповнюється (абзац 4 підпункту 2 пункту 5 Порядку № 21).
Відповідно до підпункту 3 пункту 5 розділу V Порядку № 21 сума від`ємного значення, що не перевищує суми, обчисленої відповідно до п. 200-1.3 статті 201 Податкового кодексу України на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), зазначається в рядку 20.
Сума від`ємного значення ПДВ із рядка 20 декларації, що не перевищує суми, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 201 Податкового кодексу України, передусім ураховується у зменшення суми податкового боргу із ПДВ, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого чи відстроченого згідно з Податковим кодексом України) (пункт 200.4 Податкового кодексу України) - рядок 20.1 декларації (абзац 2 підпункту 4 пункту 5 розділу V Порядку № 21).
В той час, коли в платника податку на додану вартість немає податкового боргу, то сума від`ємного значення податку на додану вартість із рядка 20 (пункт 200.4 статті 200 Податкового кодексу України) переноситься (абзаци 3, 7 підпункту 4 пункту 5 розділу V Порядку № 21): до рядка 20.2 декларації - підлягає бюджетному відшкодуванню та/або до рядка 20.3 декларації - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
З системного аналізу вищезазначених норм законодавства вбачається, що бюджетне відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість можливе в разі заповнення платником податків відповідних рядків податкової декларації з податку на додану вартість та подання заяви про бюджетне відшкодування.
Отже, за результатами аналізу податкової звітності з ПДВ позивача за січень 2020 року встановлено, що за результатами вказаних періодів платником сформовано від`ємне значення з ПДВ, яке платником самостійно задекларовано для врахування у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість, що відображено у рядку 20.1).
При цьому, платник за вказаний звітній період від`ємне значення з ПДВ в рахунок бюджетного відшкодування не декларував та відповідну заяву не подавав.
При цьому, відповідно до витягу з Системи електронного адміністрування ПДВ №10502030 за 04 березня 2020 року відбулось зменшення суми ліміту суми податку, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 726522,00 грн. за типом операції 2 - реєстрація суми податку, заявленої платником до відшкодування.
За викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем зменшено суми ліміту суми податку, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму за вказаний період за типом операції 2 - реєстрація суми податку, заявленої платником до відшкодування, за відсутності законодавчо визначених підстав.
Таким чином, доводи представника відповідача про те, що Системи електронного адміністрування ПДВ в автоматичному режимі здійснила зменшення реєстраційної суми, вважаючи суми від`ємного значення з ПДВ, яка задекларована у рядку 20.1 декларації з ПДВ, відшкодованою в рахунок погашення податкового боргу є безпідставними та такими, що суперечать сформованим висновкам суду, за результатами розгляду справи.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частинами 1-2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
На думку суду, позивач надав належні та допустимі докази в обґрунтування заявлених ним позовних вимог, в той час як відповідач, як суб`єкт владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування правомірності оскаржуваних дій з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконав.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, з урахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ТОВ «Компанія Транс-Інвест» до Державної податкової служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Вирішуючи позовні вимоги про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача, як суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у десятиденний строк звіт про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.
Положеннями статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а саме: суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Судове рішення, яке набрало законної сили згідно ст.370 КАС України, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Даною нормою встановлено, що законна сила рішення суду є його правовою дією, яка проявляється в тому, що встановлені рішенням суду права підлягають беззаперечному відновленню на вимогу уповноважених осіб.
Встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України), про що також просить позивач, є правом суду, а не обов`язком, яке не виключає існування принципу обов`язковості судового рішення, згідно з яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст. 129-1 Конституції України, ч.2 ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України).
Таким чином, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки адміністративний позов задоволено в повному обсязі, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2270,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262, 370, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У встановленні судового контролю за рішенням суду Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія Транс-Інвест" - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець