Справа № 360/4289/19
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року справа №360/4289/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гайдара А.В., Ястребової Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Сухова М.Є.,

пресдатавника позивача Усової К.В.,

пресдатвника відповідача Свердловської І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року у справі № 360/4289/19 (головуючий І інстанції Басова Н.М.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ Науково-виробниче об`єднання «СЗХНО» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Луганській області (далі - податковий орган, відповідач у справі, правонаступником якого є (правонаступник Головного управління ДФС у Луганській області), в якому просило визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 № 3, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 4310221,25 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 № 3, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 3145926,25 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 № 3, яким зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість на 651701,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 04.09.2019 № 3, яким збільшено суму грошового зобов`язання на податок на прибуток іноземних осіб на 157000,48 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 04.09.2019 № 3, яким застосовано штрафну санкцію за неподання звіту про виплачені доходи утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів у розмірі 340,00 грн. (т. 1 а.с. 3-36).

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки контролюючий орган допустив ряд порушень під час проведення перевірки, складання акту та винесення податкових повідомлень-рішень:

-перевірку проведено, акт складено ГУ ДФС у Луганській області, а податкові повідомлення-рішення прийняті ГУ ДПС у Луганській області, яке, не є правонаступником ГУ ДФС,

-акт перевірки не підписаний одним із ревізорів, а тому не має юридичної сили.

Крім того, є безпідставним висновок податкового органу, що товариством за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 занижено податок на прибуток у загальній сумі 3 448 177,00 грн, оскільки:

- орендоване у ФОП ОСОБА_1 обладнання було безпосередньо задіяне у господарській діяльності позивача при наданні послуг, що були предметом договору, укладеного з ТОВ «Титан України», як наслідок, ТОВ «НВО «СЗХНО» правомірно віднесло на собівартість реалізованих послуг витрати з операційної оренди основних засобів у розмірі 2 600 000,00 грн у 2017 році;

-висновок про нереальність (фіктивність) укладеного між ТОВ «НВО «СЗХНО» та ТОВ «Санітаплюс- Днепр» правочину не відповідає дійсності;

-висновок про нереальність (фіктивність) укладеного між ТОВ «НВО «СЗХНО» а також ТОВ «Зернооптторг» правочину також не відповідає дійсності.

Крім того, щодо податкових повідомлень-рішень з оподаткування доходів нерезидентів, то нарахування/оплата пені на користь нерезидента українським суб`єктом господарювання по контракту з поставки товарів (робіт, послуг) не можна вважати отриманням інших доходів від діяльності на території України з метою оподаткування.

ПК України не містить чіткого посиланн, що штрафні санкції за невиконання зовнішньоекономічного контракту у вигляді неустойки є елементом податку на прибуток, а тому контролюючим органом безпідставно розповсюджено на спірну ситуацію пп.141.4.2 п.141.4 ст.141 ПК України.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 4 березня 2020 року у справі № 360/4289/19 позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення винесені Головним управлінням ДПС у Луганській області відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «СЗХНО»:

- від 29.08.2019 № 3, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 4310221,25 грн.;

- від 29.08.2019 № 3, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 3145926,25 грн.;

- від 29.08.2019 № 3, яким зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість у розмірі 651701,00 грн.;

- від 04.09.2019 № 3, яким збільшено суму грошового зобов`язання на податок на прибуток іноземних осіб у розмірі 157000,48 грн.;

- від 04.09.2019 № 3, яким застосовано штрафну санкцію за неподання звіту про виплачені доходи утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів у розмірі 340,00 грн.

Вирішено питання судових витрат (т. 3 а.с. 118-134).

Не погодившись з рішенням відповідач звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Щодо нереальності господарських операцій між ТОВ «НВО «СЗХНО» з ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР» та ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ», то аналізом податкової інформації встановлено неможливість здійснення ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР» задекларованих обсягів фінансово-господарської діяльності. Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР» є фігурантом кримінального провадження від 09.06.2016 року № 0000064 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 212 КК України. В рамках зазначеного кримінального провадження встановлено, що «… впродовж 2016-2019 років, група осіб, діючи у м. Києві, використовували реквізити зареєстрованих на підставних осіб підприємства ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ» та ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР» з метою покриття незаконної діяльності, яка полягає у наданні послуг службовим особам реально діючих підприємств з мінімізації податкових зобов`язань».

Окрім встановлення неможливості проведення господарських операцій ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ» та ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР» аналізом баз даних податкових органів в узагальнених податкових інформаціях, відсутність основних засобів виробництва, складських приміщень, транспортно-торгівельного обладнання для здійснення господарської діяльності, відсутність підприємств за податковою адресою, відсутність трудових ресурсів у зазначених контрагентів позивача встановлено досудовим розслідуванням в рамках кримінального провадження.

Крім того, наявність порушення щодо оформлення акта не може бути підставою для скасування податкового повідомлення-рішення, винесеного на підставі не підписаного одним із перевіряючих акта перевірки, але в сукупності з іншими порушеннями може слугувати обставиною для висновку щодо протиправності рішень контролюючого органу.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанці.

Предстанвик позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, зазначає наступне.

Фактичні обставини справи.

ТОВ «НВО «СЗХНО», , зареєстровано 16.10.2007 в Сєвєродонецькій міській раді Луганської області, свідоцтво про державну реєстрацію від 16.10.2007 № 0014026; місцезнаходження платника податків: 93404 Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, буд. 5-Д6/1; узято на податковий облік в органах державної податкової служби 17.10.2007 за № 1486, станом на 23.07.2019 перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС у Луганській області; основним видом економічної діяльності є 25.29 виробництво інших металевих баків, резервуарів і контейнерів.

Відповідно до пп.20.1.4, п.20.1, ст.20, п.п.75.1.2, п.75.1, статті 75, статей 77, 82 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), плану-графіку проведення документальних перевірок на 2019 рік, на підставі наказу Головного управління ДФС у Луганській області від 21.03.2019 № 289 проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «НВО «СЗХНО» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, валютного законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки.

Копію наказу ГУ ДФС у Луганській області 21.03.2019 № 289 про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «НВО «СЗХНО» та письмове повідомлення від 21.03.2019 № 48 направлено 21.03.2018 засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням про вручення, які вручені 22.03.2019 за довіреністю Рясненко (т.2 а.с.116-119).

Наказом ГУ ДФС у Луганській області від 02.04.2019 № 358, у зв`язку з неможливістю проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «НВО «СЗХНО», призначеної згідно наказу ГУ ДФС у Луганській області від 21.03.2019 № 289, з причини надходження листа підприємства від 28.03.2019 № 510 про пошкодження первинних документів, керуючись п.44.5 статті 44 Податкового кодексу України терміни проведення документальної планової виїзної перевірки перенесено до дати відновлення в межах строків, визначених абз. 3 п.44.5 статті 44 Податкового кодексу України та надання до перевірки документів фінансово-господарської діяльності та надано строк для відновлення втрачених документів протягом 90 календарних днів з 29.03.2019 (т.2 а.с.122,123-125).

З урахуванням спливу терміну, наданого на відновлення документів, на підставі наказу № 289 від 21.03.2019 та наказу № 358 від 02.04.2019 документальна планова виїзна перевірка ТОВ "НВО "СЗХНО" розпочата з 27.06.2019. Перевірка проводилась з 27.06.2019 по 11.07.2019. Термін перевірки подовжувався з 12.07.2019 по 18.07.2019 на підставі наказу ГУ ДФС у Луганській області від 09.07.2019 № 824 (т.2 а.с.120).

Копію наказу ГУ ДФС у Луганській області 02.04.2019 № 358 про перенесення терміну проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «НВО «СЗХНО» вручено 02.04.2019 бухгалтеру ОСОБА_2 , про що свідчить її особистий підпис (т.2 а.с.122).

Копію листа ГУ ДФС у Луганській області від 24.06.2019 № 6009/10/12-32-14-13-11 про поновлення терміну проведення перевірки вручено 27.06.2019 бухгалтеру ОСОБА_2 , що також підтверджується її особистим підписом (т.2 а.с.120).

За результатами проведення перевірки Головним управлінням ДФС у Луганській області складено акт № 501/12-32-14-13-05/35487040 від 25.07.2019 (т.1 а.с.37-92).

Під час перевірки серед іншого указано наступні порушення ТОВ «НВО «СЗХНО»:

1) п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, п.п.16.1.12 п.16.1 ст.16, п.44.1, п.44.2, статті 44 розділу І Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), п.1 статті 9, статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV, п.6, п.11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року, п. З Положення (стандарту) бухгалтерського обліку З "Звіт про фінансові результати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.03.1999, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 3448177 грн., у тому числі за 2017 рік у сумі 468000 грн., за півріччя 2018 року у сумі 1032 грн., за три квартали 2018 року у сумі 1032 грн., за 2018 рік у сумі 2980177 грн.

За результатами вказаного порушення винесене податкове повідомлення - рішення від 29.08.2019 № 3 про визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 4310221,25 грн., з них основного платежу 3448177,00 грн. та штрафних санкцій 862044,25 грн.

2) п. 44.1, 44.2, 44.3 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України (зі змінами і доповненнями), п.4, 5 р.V, п.6 розд. VI Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 (зі змінами та доповненнями), в результаті чого:

- занижено податок на додану вартість всього на суму 2 516 741 грн., в тому числі за вересень 2018 року на суму 14950 грн., за грудень 2018 року на суму 2501791 грн.

За результатами вказаного порушення винесене податкове повідомлення - рішення від 29.08.2019 № 2 про визначення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 3145926,25 грн., з них основного платежу 2516741,00 грн. та штрафних санкцій 629185,25 грн.;

Завищено від`ємне значення за грудень 2018 рік на суму 651701 грн. (рядок 21 податкової декларації з ПДВ «сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду»).

За результатами вказаного порушення винесене податкове повідомлення - рішення від 29.08.2019 №.3 про зменшення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 651 701,00 грн.

Порушено п. 103.2 ст.103, пп.141.4.2 п.141.4 статті 141 Податкового кодексу України в частині не утримання та не сплати до бюджету податку на доходи нерезидентів при виплаті доходів на користь нерезидентів з джерелом їх походження з України у виді штрафних санкцій на загальну 126600,38 грн, у т.ч.:

- 1 квартал 2018 року - 11,666,07 грн.;

- II квартал 2018 року - 35.033,50 грн.;

- III квартал 2018 року - 78.900,81 грн.

За результатами вказаного порушення винесене податкове повідомлення - рішення від 04.09.2019 № 3 про збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 157000,48 грн., з них основного платежу 125600,38 грн. та штрафних санкцій 31400,10 грн.

Порушено п.103.9. статті 103, п.120.1 статті 120 Податкового кодексу України, наказу Міністерства доходів і зборів України від 30 грудня 2013 року № 872 «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємства» (із змінами і доповненнями) в частині не подання контролюючому органу за своїм місцезнаходженням звіту про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів за 2018 рік (додаток ПН «Розрахунок (звіт) податкових зобов`язань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом їх походження з України» до рядку 23 податкової декларації з податку на прибуток підприємств) за операціями з виплати доходів на користь нерезидентів ТОО «АльянеЭнергоПром» (Республіка Казахстан) і ООО «ПКФ «ПромЭнергоМаш» (Російська Федерація).

За результатами вказаного порушення винесене податкове повідомлення - рішення від 04.09.2019 № 3 про застосування штрафних санкцій у сумі 340,00 грн.

28.08.2019 позивач подав заперечення за вих.№ 1795 на вказаний акт перевірки, однак вже 03.09.2019 відкликав їх заявою за вих.№ 1926 (т.1 а.с.141-142,147).

Правом на адміністративне оскарження вказаних вище податкових повідомлень-рішень позивач не скористався та за захистом порушених прав звернувся до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що податковий кредит позивачем сформований на підставі виданих контрагентами податкових накладних, контрагенти позивача є платниками податків та спроможні здійснювати господарські операції, що підтверджується виконанням договорів поставки. Взаємовідносини між позивачем та його контрагентами мають ознаки реальних господарських відносин та мають на меті отримання прибутку шляхом здійснення господарсько-договірних операцій. Відповідачем не надано доказів, які б ставили під сумнів реальність виконання операцій, невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтвердили недобросовісність позивача як платника податків та позбавляли його права на податковий кредит. Посилання контролюючого органу на наявність кримінальних проваджень щодо посадових осіб контрагентів за ланцюгом взаємовідносин, є необґрунтованими, оскільки кримінальні провадження (вироки) стосовно контрагентів відсутні.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року задовольнено частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 р. у справі № 360/4289/19 змінено в мотивувальній частині

В решті постанову залишено без змін.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відсутність у акті перевірки підпису однієї з посадових осіб контролюючого органу, яка її проводила, стосується оформлення результатів перевірки та не може бути самостійною підставою для визнання недійсними рішень контролюючого органу, прийнятих на підставі такого акта, при відсутності порушень правил проведення перевірки.

Враховуючи, що працівник контролюючого органу, підпис якого відсутній в акті з наведених у ньому ж підстав, приймав участь у проведенні перевірки, підстави для висновку про порушення порядку її проведення відсутні.

Ухвалюючи рішення та визнаючи протиправними і скасовуючи податкові повідомлення-рішення, вимогу про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, посилаючись на невідповідність оформлення акта перевірки нормам законодавства, суд першої інстанції залишив поза увагою, що лише цей факт не може бути підставою для визнання недійсними оскаржуваних рішень.

Посилаючись на такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19.06.2020 у справі № 140/388/19 суд апеляційної інстанції вважав необхідним задовольнити позовні вимоги частково, а саме: змінити мотиви, з яких суд першої інстанції скасував податкові повідомлення-рішення від 29.08.2019 року № 3 та № 3.

Постановою Верховного Суду від 31 березня 2021 року задоволено частково касаційну каргу Головного управління ДПС у Луганській області.

Постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року скасовано та направлено справу № 360/4289/19 на новий розгляд до суду апеляційного інстанції.

При цьому Верховний Суд зазначив, що:

«67. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення, яким збільшено суму грошового зобов`язання на податок на прибуток іноземних осіб та застосовано штрафну санкцію є правомірними.

68. При цьому, суд апеляційної інстанції, змінюючи мотивувальну частину рішення суду першої інстанції зазначив, що відсутність підпису в акті перевірки не може бути підставою для скасування податкових повідомлень-рішень, оскільки такий акт не впливає на права платника податків.

69. Таким чином, оскільки відсутність підпису посадової особи в акті перевірки, за висновком суду апеляційної інстанції, не може бути підставою для скасування податкових повідомлень-рішень, а за змістом викладених в акті перевірки суд апеляційної інстанції не погодився лише в частині реальності господарських операцій з контрагентами ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР» і ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ», то податкові повідомлення - рішення підлягали скасуванню судом апеляційної інстанції лише в частині грошових зобов`язань по господарським операціям з контрагентами ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР» і ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ».

70. Крім того, суд апеляційної інстанції, обґрунтовуючи зміну рішення суду першої інстанції в частині обґрунтування мотивів, дійшов висновку про скасування тільки податкового повідомлення-рішення від 29 серпня 2019 № 3, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 4310221,25 грн. та податкового повідомлення-рішення від 29 серпня 2019 № 3, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 3145926,25 грн.

71. Проте, з резолютивної частини рішення вбачається, що суд апеляційної інстанції залишив без змін рішення суду першої інстанції, в частині скасування всіх податкових повідомлень-рішень.

72. Тобто, суд апеляційної інстанції, мотивуючи своє рішення, застосував висновки Верховного Суду від 19 червня 2020 у справі 140/388/19 частково, а саме не до всіх спірних податкових повідомлень-рішень.

73. При цьому суд апеляційної інстанції, формально правильно застосовуючи правовий висновок Верховного Суду, викладений у рішенні від 19 червня 2020 у справі 140/388/19, без належного обґрунтування та оцінки доказів дійшов висновку про скасування податкового повідомлення-рішення, яким збільшено суму грошового зобов`язання на податок на прибуток іноземних осіб на 157000,48 грн. та податкового повідомлення-рішення, яким застосовано штрафну санкцію за неподання звіту про виплачені доходи утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів у розмірі 340,00 грн.(….)

75. З огляду на (…) те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновків про скасування податкових повідомлень-рішень без належної оцінки доказів у справі не перевірив й не встановив ті фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення позовних вимог, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню та направленню справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції».

Джерела права.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

На підставі пункту 198.1. статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно абзацу 1 пункту 198.2. статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Як визначено пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Як визначено пунктом 200.14. статті 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

На підставі абзацов другого, третього пункту 201.10. статті 201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

На підставі статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Частиною першою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно до частини першої статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

На підставі частини другої статті 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарські санкції.

Статтею 549 Цивільного Кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Згідно з підпунктом 14.1.122 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України для цілей оподаткування нерезидентами вважаються іноземні компанії, організації, утворені відповідно до законодавства інших держав, їх зареєстровані (акредитовані або легалізовані) відповідно до законодавства України філії, представництва та інші відокремлені підрозділи з місцезнаходженням на території України; дипломатичні представництва, консульські установи та інші офіційні представництва інших держав і міжнародних організацій в Україні; фізичні особи, які не є резидентами України.

Відповідно до підпунктів 133.2.1, 133.2.2 пункту 133.2 статті 133 Податкового кодексу України юридичні особи, які утворені в будь-якій організаційно-правовій формі та отримують доходи з джерелом походження з України, за винятком установ та організацій, що мають дипломатичні привілеї або імунітет згідно з міжнародними договорами України, а також постійні представництва нерезидентів, які отримують доходи із джерелом походження з України або виконують агентські (представницькі) та інші функції стосовно таких нерезидентів чи їх засновників, є платниками на прибуток.

Доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними п. 141.4 ст. 141 Кодексу.

Згідно до підпункту 14.1.54. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України;

б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів;

в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;

г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України;

ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України;

д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо);

е) спадщини, подарунків, виграшів, призів;

є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору;

ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Підпунктом 141.4.1. пункту 141.1 статті 141 Податкового кодексу України визначено, що доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є:

а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов`язаннями, випущеними (виданими) резидентом;

б) дивіденди, які сплачуються резидентом;

в) роялті;

г) фрахт та доходи від інжинірингу;

ґ) лізингова/орендна плата, що вноситься резидентами або постійними представництвами на користь нерезидента - лізингодавця/орендодавця за договорами оперативного лізингу/оренди;

д) доходи від продажу нерухомого майна, розташованого на території України, яке належить нерезиденту, у тому числі майна постійного представництва нерезидента;

е) прибуток від здійснення операцій з продажу або іншого відчуження цінних паперів, деривативів або інших корпоративних прав, визначений відповідно до цього розділу;

є) доходи, отримані від провадження спільної діяльності на території України, доходи від здійснення довгострокових контрактів на території України;

ж) винагорода за провадження нерезидентами або уповноваженими ними особами культурної, освітньої, релігійної, спортивної, розважальної діяльності на території України;

з) брокерська, комісійна або агентська винагорода, отримана від резидентів або постійних представництв інших нерезидентів стосовно брокерських, комісійних або агентських послуг, наданих нерезидентом або його постійним представництвом на території України на користь резидентів;

и) внески та премії на страхування або перестрахування ризиків в Україні (у тому числі страхування ризиків життя) або страхування резидентів від ризиків за межами України;

і) доходи, одержані від діяльності у сфері розваг (крім діяльності з проведення лотереї)

ї) доходи у вигляді благодійних внесків та пожертвувань на користь нерезидентів;

й) інші доходи від провадження нерезидентом (постійним представництвом цього або іншого нерезидента) господарської діяльності на території України, крім доходів у вигляді виручки або інших видів компенсації вартості товарів, виконаних робіт, наданих послуг, переданих, виконаних, наданих резиденту від такого нерезидента (постійного представництва), у тому числі вартості послуг із міжнародного зв`язку чи міжнародного інформаційного забезпечення, а також крім субсидій для повернення частини кваліфікованих витрат, передбачених Законом України "Про державну підтримку кінематографії в Україні".

Відповідно до підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Кодексу резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у пп. 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3 141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

На підставі статті 3 Податкового кодексу України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування, є частиною податкового законодавства України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно до пункту 103.2 статті 103 Податкового кодексу України особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Відповідно до пункту 103.3 статті 103 Податкового кодексу України бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів.

Як визначено пунктом 103.4 статті 103 Податкового кодексу України підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до пункту 103.5 статті 103 Податкового кодексу України довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

На підставі пункту 103.9 статті 103 Податкового кодексу України особа, яка виплачує доходи нерезидентові, зобов`язана у разі здійснення у звітному періоді (кварталі) виплат нерезидентам доходів із джерелом їх походження з України подавати контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) звіт про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів у строки та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Оцінка суду.

Відповідно до обставин справи між сторонами виник спір щодо правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень; від 29.08.2019 № 3, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 4310221,25 грн.; від 29.08.2019, № 3, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 3145926,25 грн.; 29.08.2019, № 3, яким зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість на 651701,00 грн.; від 04.09.2019, № 3, яким збільшено суму грошового зобов`язання на податок на прибуток іноземних осіб на 157000,48 грн.; від 04.09.2019 № 3, яким застосовано штрафну санкцію за неподання звіту про виплачені доходи утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів у розмірі 340,00 грн.

З приводу прийняття повідомлень-рішень; від 29.08.2019 № 3, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 4310221,25 грн.; від 29.08.2019, № 3, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 3145926,25 грн.; 29.08.2019, № 3, яким зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість на 651701,00 грн., які прийняті внаслідок висновків акту перевірки щодо відсутності реальності господарських операцій, колегія суддів зазначає, що наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Також платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Проведеною документальною перевіркою встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 3448177 грн, у тому числі за 2017 рік у сумі 468000 грн, за півріччя 2018 року у сумі 1032 грн, за три квартали 2018 року у сумі 1032 грн, за 2018 рік у сумі 2 980177 грн.

При цьому, контролюючий орган встановив таке заниження податку аналізуючи серед іншого взаємовідносини ТОВ «НВО «СЗХНО» з ФОП ОСОБА_1 , ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР» та ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ».

Щодо взаємовідносин ТОВ «НВО «СЗХНО» з ФОП ОСОБА_1 колегія суддів зазначає наступне.

У періоді, що перевірявся ТОВ «НВО «СЗХНО» укладено з ФОП ОСОБА_3 договори оренди обладнання №01/17 від 01.07.2017, №12/1-АО від 14.12.2017 (т.1 а.с.98-99).

Предметом договору є операції з оперативної оренди зварювального комплексу CZ22-2x12,5 (у комплекті з пристроями), машини листозгинальної 3-х валкової, установки для дугового зварювання УДГУ-50 та трьохвалкових листозгинальних вальців.

Дане обладнання передається в строкове платне використання (оренду) для використання в господарській діяльності ТОВ «НВО «СЗХНО». Розмір орендної плати за об`єкт оренди визначається у відповідних додатках/додаткових угодах та актах наданих послуг.

Згідно акта прийому - передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 31.12.2017 року вартість оренди за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 року склала 2 600 000,00 грн (т.1 а.с.103).

Згідно регістрів бухгалтерського обліку по рахунку 6312 «Розрахунки з постачальниками послуг» по постачальнику ФОП ОСОБА_1 зазначено наступне:

Станом на 01.07.17 сальдо початкове складає 0,00 грн.

У грудні 2017 в бухгалтерському обліку відображено наступні операції: Дт84 КтбЗ 1 на суму 2600000 грн - віднесено до інших операційних витрат витрати на оренду обладнання, з подальшим віднесенням: Дт91 Кт84 => Дт791 Кт91 у сумі 2600000грн.

Станом на 31.12.17 кредиторська заборгованість по розрахунках з ФОП ОСОБА_1 складає 2600000,00 грн.

Витрати у сумі 2600000,00 грн, понесені від оперативної оренди обладнання, підприємством включено до витрат у складі собівартості наданих робіт та послуг у рядок 2050 Звіту про фінансові результати (форма № 2).

Перевіркою встановлено, що дохід від реалізації послуг з виготовлення устаткування (реторт, кришок реторт) за 2017 рік за даними бухгалтерського обліку склав 16768784 грн, що відповідає бухгалтерській проводці Дт703 Кт79.

Основним покупцем послуг у 2017 році було ТОВ «Титан України» ().

За умовами договору №НПО-07/03/17/-03 від 07.03.2017 ТОВ «НВО «СЗХНО» зобов`язується надати ТОВ «Титан України» послуги з виготовлення устаткування для обробляння матеріалів зміненням температури згідно коду ДК 016-2010 - 28.29.60-90. (виготовлення Реторт, Кришок реторт з частково наданого матеріалу Замовника) (т.1 а.с. 104-105).

Отже, щоб надати такі послуги, ТОВ «НВО «СЗХНО» необхідно було виготовити продукцію, а саме: реторти, кришки реторт.

Крім того, умовами договору передбачено, що таке виготовлення здійснюється лише частково з матеріалу наданого Замовником, а, отже, частково таке виготовлення має бути з сировини Виконавця - ТОВ «НВО «СЗХНО».

Готова продукція - це виріб або напівфабрикат, робота, послуга що пройшли всі стадії технологічної обробки на даному підприємстві та відповідають затвердженим стандартам або технічним умовам, договору, прийняті технічним контролем підприємства і здані на склад або замовникові-покупцеві відповідно до діючого порядку прийняття продукції.

За ДСТУ 2960-94: готова продукція промислова продукція, яка закінчена виробництвом, укомплектована, відповідає вимогам стандартів і технічних умов, має документ, що засвідчує її якість, та призначена для збуту за межі підприємства.

Методологічні основи формування в бухгалтерському обліку інформації про готову продукцію визначаються П(С)БО 9 Запаси та 16 Витрати.

В бухгалтерському обліку готова продукція оцінюється у відповідності до П(С)БО 9 Запаси за первісною вартістю, яка визначається згідно з П(С)БО 16 Витрати.

П(С)БО 16 Витрати визначає два поняття собівартості готової продукції: 1) собівартість реалізованої продукції; 2) виробнича собівартість продукції.

Оцінка готової продукції при її продажу залежить від облікової політики підприємства, в частині оцінки запасів при їх вибутті. При цьому можуть застосовуватися методи, передбачені П(С)БО 9 Запаси.

При відображенні продажу готової продукції в бухгалтерському обліку зазначаються дві її оцінки: оцінка, що прийнята підприємством згідно з обліковою політикою, - первісна вартісна (по дебету рахунку 901 Собівартість реалізації готової продукції), та оцінка, що визначаються за домовленістю сторін (по кредиту рахунку 701 Дохід від реалізації готової продукції).

Випуск продукції з виробництва та передача її на склад оформлюється накладними відомостями, приймально-здавальними документами, актами приймання, в яких вказується дата, шифр цеху і складу, найменування продукції, номенклатурний номер, одиниці виміру, кількість, ціна за одиницю. Кількість виробів, що оприбутковуються на склад, їх вага та обсяг вимірюється, підраховується і при необхідності зважується. Накладну виписує у двох примірниках підрозділ- здавальник (цех). На обох примірниках накладних мають бути два підписи: начальника цеху готової продукції та начальника складу готової продукції.

На підставі одного з примірників накладної, що залишається на складі готової продукції, начальник складу чи відповідальна особа заповнює картку складського обліку. У ній роблять запис про оприбуткування готової продукції, що надійшла на склад, і разом з матеріальним звітом передають до бухгалтерії. В картці або книзі визначаються назва продукції, її номенклатурний номер, одиниця виміру, розмір, марка, ціна за одиницю.

Облік готової продукції повинен забезпечити контроль за виконанням завдань по випуску продукції згідно договірного асортименту на всіх стадіях її руху; зберігання готової продукції за обсягом, асортиментом та якістю; своєчасною випискою документів на відвантаження; використання фінансових і матеріальних ресурсів за допомогою складання планових і фактичних калькуляцій собівартості продукції.

Аналітичний облік готової продукції на підприємствах ведеться за місцями її зберігання та окремими видами у натуральних, умовно-натуральних і вартісних показниках.

Для синтетичного обліку готової продукції призначено активний рахунок 26 «Готова продукція». Цей рахунок призначений для узагальнення інформації про наявність та рух продукції, виготовленої підприємством.

По Дт. відображається надходження готової продукції власного виробництва за первісною вартістю, по Кт. - списання готової продукції за сумою відхилень фактичної виробничої собівартості готової продукції від її вартості за обліковими цінами, що відноситься до реалізованої продукції, яка визначається у відсотках та обчислюється як відношення відхилень по залишку готової продукції на початок місяця та відхилень по продукції, яка здатна протягом місяця, до вартості продукції за обліковими цінами.

Процес виробництва є сукупністю операцій з виготовлення продукції використанням сировини, матеріалів, енергії, трудових ресурсів, основних засобів. У зв`язку з цим на рахунках бухгалтерського обліку повинна своєчасно, повно та правдиво відображатися інформація про фактичні витрати на виробництво продукції, яка використовується для обчислення (калькулювання) фактичної собівартості, а також для контролю за раціональним використанням трудових, матеріальних і фінансових ресурсів.

При цьому відсутність на балансі сировини, матеріалів, напівфабрикатів, які б були задіяні у виробничому процесі та які в свою чергу утворюють матеріальну (речовинну) основу готової продукції та є необхідними компонентами при її виготовленні робить процес виробництва у 2017 році ТОВ «НВО «СЗХНО» неможливим.

Факт відсутності на балансі ТОВ «НВО «СЗХНО» обліку рахунків 20 «Виробничі запаси», 25 «Напівфабрикати», 26 «Готова продукція», 701 «Дохід від реалізації готової продукції», 901 «Собівартість реалізованої готової продукції» та не зазначення оборотів по рахунках 651 «Розрахунки по обов`язковому соціальному страхуванню», 661 «Розрахунки по заробітної платі» (заробітна плата адміністративного персоналу), а також відсутність у штаті трудових ресурсів для забезпечення виробничого процесу, не заперечує і сам позивач.

Крім того, згідно наданих до ГУ ДФС у Луганській області податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) чисельність працівників ТОВ «НВО «СЗХНО» складала: 1 квартал 2017 року - 2 особи; 2 квартал 2017 року - 2 особи; з квартал 2017 року - 3 особи; 4 квартал 2017 року - 15 осіб (прийом працівників розпочато лише 19.12.17) (т.2 а.с.130-131).

Тобто відсутня достатня кількість трудових ресурсів, як одного з основних елементів виробництва.

При цьому, матеріалами справи підтверджено, що фактично виготовлення продукції здійснювалось ТОВ «СЗХНО» (), з подальшою передачею права власності ТОВ «НВО «СЗХНО», відповідно дилерської угоди.

Так, TOB «НВО «СЗХНО» () (Дилер) укладено з TOB «СЗХНО» () (Виробник) дилерський договір №НПО-27/02/17 від 27.02.2017, в якому зазначено в цілях розвитку взаємовигідного співробітництва та розширення ринку збуту устаткування, що випускається (далі за текстом - «Продукція») на території України, Республіки Білорусь, Російської Федерації, Республіки Казахстан відповідно до цього Договору Виробник зобов`язується на привілейованих умовах надавати у власність Дилерові повний асортимент продукції, що виготовляється Виробником Продукції, а також інформацію про цю Продукції, а Дилер в свою чергу приймає на себе зобов`язання здійснювати дії, пов`язані з просуванням і збутом наданої виробником Продукції на території Російської Федерації як самостійно, так і з можливістю залучення субдилерських організацій (т.3 а.с.31-32).

Також згідно наданих відповідачем витягів з Єдиного реєстру податкових накладних щодо зареєстрованих у 2017 році податкових накладних ТОВ «СЗХНО» на адресу ТОВ «НВО «СЗХНО» та податкових накладних ТОВ «НВО «СЗХНО» на адресу ТОВ «Титан України» вбачається, що протягом 2017 року ТОВ «СЗХНО» на адресу позивача були виписані податкові накладні на постачання реторт у кількості 193 шт. та кришки реторт 15 шт. на суму 19102875,00 грн в тому числі ПДВ 3183812,50 грн. У свою чергу, позивач на адресу ТОВ «Титан України» виписав податкові накладні на постачання реторт у кількості 193 шт. та кришки реторт 15 шт. на суму 19102875,00 грн в тому числі ПДВ 3183812,50 грн (т.3 а.с.44,45). При цьому всі податкові накладні були виписані у період з 03.04.2017 по 13.12.2017.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що наведеними доказами підтверджено, що орендовані у ФОП ОСОБА_1 основні засоби не були задіяні у виробничому циклі підприємства, у зв`язку з відсутністю виробництва як такого на підприємстві у 2017 році. У зв`язку з чим підприємством завищено витрати задля заниження об`єкту оподаткування.

Надані позивачем накладні на відпуск товаро-матеріальних цінностей від 12.07.2017 № PH-17-0677, від 19.07.2017 № РН-17-0703, від 08.08.2017 № РН-17-0784, від 11.08.2017 № РН-17-0798, від 15.08.2017 № РН-17-0804, від 28.08.2017 № РН-17-0847, акти витрати давальницької сировини від 31.07.2017 № 13, від 03.08.2017 № 14, від 11.08.2017 № 15, від 14.08.2017 № 16 та акти розкрою давальницької сировини від 31.07.2017, від 03.08.2017, від 11.08.2017, від 14.08.2017, не спростовують висновки суду, оскільки не підтверджують здійснення виробництва продукції та використання давальницької сировини саме ТОВ «НВО «СЗХНО» (т.1 а.с.108-117).

Наявний в матеріалах справи висновок експертів Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз №25175/26295 від 16.12.2019, проведений позивачем самостійно з власної ініціативи, суд першої інстанції правильно відхилив як доказ правомірних дій позивача, оскільки вказаний висновок зроблено на підставі аналізу облікових регістрів та наявних первинних документів бухгалтерського обліку та лише здійсненням аналізу на предмет наявності необхідних реквізитів при їх складанні та віднесення інформації до регістрів бухгалтерського обліку, тобто правильність «складання за формою» (т.2 а.с.210-224).

Оскільки у даній справі предметом доказування є саме факт наявності/відсутності здійснення виробництва з виготовлення устаткування (реторт, кришок реторт) у другому півріччі 2017 року на орендованому у ФОП ОСОБА_1 обладнанні, висновки акта перевірки від 25.07.2019 №501/12-32-14-13- 05/35487040 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «НВО «СЗХНО» ґрунтуються саме на відсутності такого виробництва, тому такий Висновок жодним чином не спростовує встановлене контролюючим органом порушення з боку позивача.

Отже, відповідачем доведено, а позивачем не спростовано правомірність заниження податку на прибуток у взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_1 , тому є правомірним податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 № 3, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств, в частині такого звільнення в сумі 585000 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням в розмірі 468000 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 117000грн.

При цьому позивач не оскаржує порушення зазначене контролюючим органом в частині перевірки відображеного у рядку 2150 "Витрати на збут" Звітів про фінансові результати за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 показника у загальній сумі 5145000грн, яким встановлено заниження задекларованих показників у рядку 2150 «Витрати на збут» звіту про фінансові результати всього у сумі 5732грн, у тому числі за півріччя 2018 року в сумі 5732грн, за три квартали 2018 року в сумі 5732грн, за 2018 рік в сумі 5732грн.

Отже, є також правомірним податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 № 3 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 1290 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням в розмірі 1032 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 258 грн. (завищення витрат на збут, яке в цій частині позивачем не оскаржується)

Щодо взаємовідносин ТОВ «НВО «СЗХНО» з ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР» () та ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ».

Контролюючий орган під час перевірки зробив висновок про нереальність укладених між ТОВ «НВО «СЗХНО» та ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР», а також ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ», у зв`язку з чим донараховав податкові зобов`язання позивачу.

Між тим, такі висновки є безпідставними з огляду на наступне.

ТОВ «НВО «СЗХНО» укладено договір поставки з ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР» за № 27/11-01 від 27 листопада 2018 року.

Відповідно до умов Договору Постачальник (ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР») зобов`язується поставити Товар у власність, а Покупець (ТОВ "НВО "СЗХНО") зобов`язується прийняти та оплатити поставлений Товар. Найменування, асортимент, комплектність, кількість, ціна одиниці і загальна вартість Товару узгоджується Сторонами у рахунках-фактурах, які є невід`ємною частиною Договору (т.1 а.с.128-131).

Згідно із вимогами зазначеного договору ТОВ «САНІТАПЛЮС-ДНЕПР» поставило ТОВ «НВО «СЗХНО» металопрокат, у т. ч.: поковки 09Г2С, листи 6=6 10Х18Н10Т, листи 6=8 10Х18Н10Т листи 6=50 10Х18Н10Т, листи 6=20 12Х18Н10Т, листи 6=25 12Х18Н10Т та ін. загальною вартістю 18 589 809,00 грн., в т.ч. ПДВ 3 098 301,50 грн.

Вказані обставини підтверджуються рахунками-фактурами №43 від 03.12.2018 та №49 від 10.12.2018, згідно яких ТОВ «САНІТАПЛЮС-ДНЕПР» поставлено продукції на загальну суму 18 589 809,00 грн, у т. ч. ПДВ у розмірі 3 098 301,50 грн (т.1 а.с.132-133).

Факт постачання, оплати за надані послуги та подальше використання металопрокату та виготовлення з нього продукції для реалізації підтверджено:

-видатковими накладними: №№1,2,3 від 03.12.2018; №№4,5 від 04.12.2018; №№6,7 від 05.12.2018; №8 від 06.12.2018; №№9,10,11,12 від 07.12.2018; №№13,14 від 10.12.2018; №№15,16 від 11.12.2018; №№17,18,19,20 від 12.12.2018 (т.1 а.с.134-153);

-товарно-транспортними накладними: №123 від 03.12.2018; №123-1 від 03.12.2018; № 124 від 04.12.2018; №125 від 05.12.2018; №126 від 06.12.2018; № 127 від 07.12.2018; № 127-1 від 07.12.2018; № 1210 від 10.12.2018; № 1211 від 11.12.2018; № 1212 від 12.12.2018; № 1212-1 від 12.12.2018 (т.1 а.с.154-165);

-заявками на видачу разового пропуску водіям, які здійснювали доставку продукції ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР» на адресу позивача від 04.12.2018; від 05.12.2018; від 06.12.2018; від 07.12.2018; від 10.12.2018; від 11.12.2018; від 12.12.2018 та 13.12.2018, а також підтвердженням ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» факту оформлення пропусків для перетину периметра ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» по вказаним заявкам від ТОВ «НВО «СЗХНО» (т.1 а.с.166,167-177);

-податковими накладними виписаними ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР» у період з 03.12.2018 по 12.12.2018 на адресу ТОВ «НВО «СЗХНО» на суму 18589809,00 грн (т.1 а.с.178-197);

-платіжними дорученнями: №2833 від 22.01.2019, №520 від 28.01.2019, №523 від 29.01.2019, №2898 від 30.01.2019, №2904 від 31.01.2019, №3024 від 07.02.2019, №3067 від 11.02.2019, №3068 від 11.02.2019, №529 від 14.02.2019, №3108 від 18.02.2019, №3109 від 18.02.2019, №3110 від 18.02.2019, №3137 від 25.02.2019, №№624,625,626 від 25.02.2019, №3138 від 26.02.2019, №630 від 26.02.2019 (т.1 а.с.198-215);

-прибутковими накладними: №№2739-2741 від 03.12.2018, №№2743,2762 від 04.12.2018, №№2763,2781 від 05.12.2018, №2783 від 06.12.2018, №№2796-2799 від 07.12.2018, №№2812,2820 від 10.12.2018, №№2823,2824 від 11.12.2018, №№2832-2835 від 12.12.2018;

-договорами поставки, згідно яких була реалізована в подальшому вироблена продукція із металопрокату придбаного у ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР»: №06-44/18 від 26.06.2018 укладеного між позивачем та ПАТ «ЮЖКОКС»№434/2018 від 26.07.2018 укладеного між позивачем та ПАТ ЗАПОРОЖКОКС», №НПО-05/11/18-32 від 05.11.2018 укладеного між позивачем та ТОВ «ВІРАВІКС Україна» (т.1 а.с.236-241, 242-247, 248-250, т.2 а.с.1);

-накладними на переміщення: №1540 від 06.12.2018, №1541 від 07.12.2018, №1542 від 11.12.2018;

-оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 201 за грудень 2018 та картками рахунку 201 (т.2 а.с.5-8, 10-12);

-оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 26 за грудень 2018 (т.2 а.с.9);

-накладними-вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів №НП000001225 від 04.12.2018, №НП000001230 від 06.12.2018, №НП000001232 від 06.12.2018, № НП000001235 від 07.12.2018, №НП000001238 від 11.12.2018, №НП000001244 від 11.12.2018, № НП000001284 від 12.12.2018, №НП000001426 від 12.12.2018 (т.2 а.с.13-20);

-забірними картками: № 294 від 03.07.2018, № 500 від 31.07.2018, № 515 від 03.08.2018, № 549 від 27.08.2018, № 570 від 04.09.2018, №932 від 19.11.2018, №1003 від 03.12.2018 (т.2 а.с.21-28);

- приймально-передавальними актами: №№160, 162, 164 за грудень 2018 року (т.2 а.с.29);

-договором оренди №20182706 від 27.06.2018 укладеного між позивачем та ТОВ «СЗХНО» щодо оренди нежитлових приміщень, в яких позивач здійснює свою господарську діяльність (т.2 а.с.30-33);

-договором оренди обладнання № НПО-01/10/17-45 від 29.09.2017 укладеного між позивачем та ТОВ «СЗХНО», на якому позивач здійснює свою господарську діяльність та виготовляє продукцію в тому числі і з метолопрокату придбаного у ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР» (т.2 а.с.34-36);

-оборотно-сальдовою відомістю за рахунком 10 за 2018 рік (т.2 а.с.39);

-рішенням Господарського суду Луганської області від 19.11.2019, яке набрало законної сили 17.12.2019, у справі №913/489/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Санітаплюс-Днепр" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" про стягнення 1 832 252 грн. 06 коп. за договором поставки № 27/11-01 від 27 листопада 2018 року (т.2 а.с.225-228).

ТОВ «НВО «СЗХНО» укладено договір про надання послуг в галузі ІТ з ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ» (код за ) за №0312 від 03.12.2018.

Предметом Договору є надання Виконавцем послуг Замовнику у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем. Конкретизація послуг здійснюється Сторонами у специфікаціях до цього Договору, які є його невід`ємною частиною (т.2 а.с.40-41).

Згідно специфікацій №1 від 03.12.2018 та №2 від 04.12.2018 ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ» надано послуги ТОВ «НВО «СЗХНО» щодо розроблення комп`ютерної програми «Облік виробництва», виконано її монтаж та налагодження, надано консультації з питань інформатизації та здійснено супроводження встановленої комп`ютерної програми (т.2 а.с.42,44).

Факт надання послуг, оплати за надані послуги та подальше використання вказаної комп`ютерної програми в процесі виробництва підтверджено:

-актами приймання-передачі робіт: №1 від 10.12.2018, №2 від 12.12.2018, №3 від 14.12.2018, №4 від 17.12.2018 (т.2 а.с.45-49);

- податковими накладними виписаними ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ» на адресу ТОВ «НВО «СЗХНО»: №264 від 10.12.2018, №281 від 12.12.2018, №291 від 14.12.2018, №325 від 17.12.2018 (т.2 а.с.50-53);

-платіжними дорученнями: №2768 від 17.01.2019, №2819 від 18.01.2019, №2831 від 21.01.2019 (т.2 а.с.54-56);

-скріншотами складових частин комп`ютерної програми «Облік виробництва» та прикладами електронних документів, складених за допомогою комп`ютерної програми (т.2 а.с.57-64).

Сукупність вищезазначених доказів свідчить про підтвердження доводів позивача, що господарські операції ТОВ «СЗХНО» з контрагентами ТОВ «САНІТАПЛЮС-ДНЕПР» та ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ» відбулись та спричинили реальні зміни майнового стану платника податків.

Суд звертає увагу відповідача, що нереальність господарських операцій має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не приймає посилання апелянта на податкову інформацію про відсутність у ТОВ «САНІТАПЛЮС-ДНЕПР» основних засобів, об`єктів оподаткування, земельних ділянок тощо оскільки платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цих осіб.

Є безпідставними доводи відповідача про нереальність укладених позивачем договорів з ТОВ «САНІТАПЛЮС-ДНЕПР», і ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ», оскільки вони є фігурантами у кримінальному провадженні №0000064 від 09.06.2016, оскільки ані на час укладання договорів, ані на час проведення контролюючим органом перевірки, ані на час розгляду справи по суті не існує вироку суду, який набрав законної сили відносно посадових осіб ТОВ «САНІТАПЛЮС-ДНЕПР» і ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України.

Отже, лише наявність порушеного кримінального провадження не є належним доказом нереальності господарських операцій з цими контрагентами.

Є неприйнятними посилання апелянта, що задекларовані на адресу ТОВ «НВО «СЗХНО» послуги ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ» від інших суб`єктів господарювання по ланцюгу постачання не придбавались (не отримувались), що свідчить про неможливість фактичного постачання послуг, оскільки відповідальність платника настає лише у разі доведення податковим органом недобросовісності його дій, наміру платника отримати необґрунтовану податкову вигоду шляхом змови та здійснення узгоджених, взаємозалежних, не обумовлених ринковими механізмами дій суб`єктів (юридичних або фізичних осіб), які керовані єдиним органом або особою з метою досягнення вигідних для одного з суб`єктів результатів у сфері оподаткування.

Зворотне призвело б до неправомірного покладення на платника тягаря відповідальності за дії третіх осіб у багатостадійному господарському обороті.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що ТОВ «НВО «СЗХНО» правомірно віднесло витрати з придбання металопрокату у ТОВ«САНІТАПЛЮС-ДНЕПР» та вартість послуг з монтажу, налагоджування та супроводження комп`ютерної програми ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ» до складу витрат підприємства.

Щодо податку на додану вартість, то перевіркою встановлено заниження податку на додану вартість на суму 2 516 741 грн, в тому числі за вересень 2018 року на суму 14950 грн, за грудень 2018 року на суму 2 501 791 грн та завищення від`ємного значення за грудень 2018 року на суму 651701 грн. (рядок 21 податкової декларації з ПДВ «сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду»).

При цьому контролюючий орган порахував безпідставність віднесення до складу податкового кредиту з податку на додану вартість операцій з придбання товарів, робіт (послуг) по задекларованих операціях від ТОВ «САНІТАПЛЮС - ДНЕПР» (код за ) та ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ» (код за ) фактичне здійснення яких в ході проведення перевірки не підтверджено на загальну суму 3 168 442 грн, в тому числі в розрізі звітних податкових періодів: у грудні 2018 року на суму 3 168 442 грн.; а також перевіркою відображених у рядках 16 Декларацій «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» показників встановлено їх завищення у вересні 2018 року на суму 14950 грн. та заниження у грудні 2018 року на суму 14950 грн.

Оскільки позивач довів реальність господарських операцій з контрагентами ТОВ «САНІТАПЛЮС ДНЕПР» і ТОВ «ЗЕРНООПТТОРГ», обидва контрагента на момент здійснення господарський операцій з позивачем були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, а також до Реєстру платників податку на додану вартість, виписали на адресу позивача та зареєстрували податкові накладні, позивач сплатив кошти за отримані послуги, - тому у позивача виникло право на податковий кредит.

При цьому позивач не оскаржує порушення зазначене контролюючим органом в частині перевірки відображених у рядках 16 Декларацій «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» показників встановлено їх завищення у вересні 2018 року на суму 14950 грн. та заниження у грудні 2018 року на суму 14950 грн.

Отже є правомірним податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 № 3 в частині визначення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 18687,50 грн, в тому числі за податковим зобовязанням в сумі 14950 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями) в сумі 3737,50 грн (порушення порядку заповнення декларації з ПДВ за вереснь 2018 року позивачем не оскаржується)

На підставі вищевикладеного є протиправними та підлягають скасуванню:

-податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 № 3, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в частині визначення розміру 3723931,25 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням в сумі 2979145 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 744786,25 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 № 3, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в частині визначення на загальну суму 3127238,75 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням на суму 2501791 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 625447,75 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 № 3, яким зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість на 651701,00 грн.

Щодо визначення грошового зобов`язання за результатами встановленого порушення в частині не утримання та не сплати до бюджету податку на доходи нерезидентів при виплаті доходів на користь нерезидентів з джерелом їх походження з України у виді визнаних штрафних санкцій.

ТОВ «НВО «СЗХНО» здійснювало виплати доходів нерезидентам з джерелом походження з України у вигляді сплати штрафних санкцій за порушення умов контрактів у сфері зовнішньоекономічної діяльності з нерезидентом Республіки Казахстан ТОО «АльянсЭнергоПром» та нерезидентом Російської Федерації ООО «ПКФ «ПромЭнергоМаш», зокрема:

1.ТОО «АльянсЭнергоПром» - експортний контракт №НПО-10/07/17-25 від 10.07.2017. При виконанні експортного контракту на поставку хімічного обладнання до Республіки Казахстан ТОВ «НВО «СЗХНО» порушило п.7.4 експортного контракту № НПО-10/07/17-25 від 10.07.2017 з ТОО «АльянсЭнергоПром» в частині несвоєчасної поставки обладнання на користь нерезидента, яке фактично відбулося 07.12.2017, при оговорених у контракті строках - до 21.08.2017.

У зв`язку з цим, у м.Астана (Республіка Казахстан) складено акт погодження штрафних санкцій від 04.04.2018 б/н, підписаний директором ТОВ «НВО «СЗХНО» Григорським С. та директором ТОО «АльянсЭнергоПром» Закирьяновим Д. на суму штрафних санкцій 8940 дол. США, або 12% від вартості поставленого за контрактом обладнання (74500 дол.США х 12%). ТОВ «НВО «СЗХНО» здійснено виплату штрафних санкцій на користь ТОО «АльянсЭнергоПром» 16.04.2018 у сумі 8940 дол.США (233.556,69 грн) з поточного рахунка НОМЕР_1 в АТ «СБЕРБАНК» (МФО 320627), платіжне доручення №6 (т.3 а.с.77,88-93).

Як зазначив відповідач, виплата штрафних санкцій на користь нерезидента відображена в бухгалтерському обліку проводками Дт 312/Кт 948 на суму 8940 дол. США (233.556,69 грн).

2.ТОО «АльянсЭнергоПром» - експортний контракт № НПО-05/4/17-06 від 05.04.2017. При виконанні експортного контракту на поставку хімічного обладнання до Республіки Казахстан ТОВ «НВО «СЗХНО» порушило п.6.4 експортного контракту №НПО-05/4/17-06 від 05.04.2017 з ТОО «АльянсЭнергоПром» в частині несвоєчасної поставки обладнання на користь нерезидента, яке фактично відбулося 30.10.2017, при оговорених у контракті строках - до 01.08.2017.

У зв`язку з цим у м.Астана (Казахстан), складено претензійний акт від 26.02.2018 б/н, підписаний директором ТОВ «НВО «СЗХНО» Григорським С. та директором ТОО «АльянсЭнергоПром» Закирьяновим Д., на суму штрафних санкцій 3000 дол. США, рахунок на сплату штрафних санкцій від 26.02.2018 НП000000392. ТОВ «НВО «СЗХНО» здійснено виплату штрафних санкцій на користь ТОО «АльянсЭнергоПром» 13.03.2018 у сумі 3000 дол. США (77.773,84 грн) з поточного рахунка НОМЕР_1 в АТ «СБЕРБАНК» (МФО 320627), платіжне доручення №4 (т.3 а.с.79).

Як зазначив відповідач, виплата штрафних санкцій на користь нерезидента відображена в бухгалтерському обліку проводками Дт 312/Кт 948 на суму 3000 дол. США (77.773,84 грн).

3.ООО «ПКФ «ПромЭнерго Маш» - експортний контракт № НП028/02/17-01 від 28.02.2017. При виконанні експортного контракту на поставку хімічного обладнання до Російської Федерації ТОВ «НВО «СЗХНО» порушило п.7.1 експортного контракту № НП028/02/17-01 від 28.02.2017 в частині несвоєчасної поставки хімічного обладнання (маслоохолоджувачі) на користь нерезидента. Зокрема, за умовами контракту строк поставки обладнання - 25.08.2017, проте, фактична поставка здійснена у період з 06.10.2017 по 24.11.2017.

У зв`язку з цим, ООО «ПКФ «ПромЭнергоМаш» направлено на адресу ТОВ «НВО «СЗХНО» претензійний лист від 27.03.2018 № 27/03-1, підписаний директором підприємства ОСОБА_4 та виставлено рахунок від 27.03.2018 № 2 на сплату штрафних санкцій за контрактом на суму 1.266.049,09 рос. руб. або 5,2% від загальної суми поставленого обладнання, яка склала 24.347.098 рос. руб., з вимогою сплатити його на рахунок одержувача устаткування - Смоленської АЕС (Російська Федерація).

ТОВ «НВО «СЗХНО» здійснено перерахування штрафних санкцій за контрактом №НП028/02/17-01 від 28.02.2017 з ООО «ПКФ «ПромЭнерго Маш» 03.07.2018 у сумі 1.266.049,09 рос. руб. (526.005,42 грн.) з поточного рахунка НОМЕР_1 в АТ «СБЕРБАНК» (МФО 320627), платіжне доручення №3 (т.3 а.с.78,80-87).

Як зазначив відповідач, виплата штрафних санкцій на користь нерезидента відображена в податковому і бухгалтерському обліку проводками Дт 312/Кт 948 на суму 1.266.049,09 рос. руб. (526.005,42 грн).

Визначальним в даному випадку є з`ясування чи відноситься виплата штрафних санкцій за порушення умов контрактів у сфері зовнішньоекономічної діяльності з нерезидентом до доходів нерезидентів з джерела походження з України.

Конструкція норми пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України «будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України» та подальший перелік доходів із застосуванням «у тому числі, але не виключно» дає підстави для висновку, що вказаний перелік не є вичерпним, а будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі штрафні санкції за порушення умов контрактів у сфері зовнішньоекономічної діяльності з нерезидентом відноситься до доходів нерезидентів з джерела походження з України.

Тобто вказана норма Податкового кодексу України не здійснює прив`язку виключно до видів господарської діяльності.

З огляду на пп. «й» пп.141.4.1 п.141.4 ст.141 ПК України, що штрафи, пеня, неустойки не відокремлені як окремий вид доходу, що отримується нерезидентом з джерелом походження з України, то такі виплати повинні розглядатись у складі інших доходів від провадження нерезидентом (постійним представництвом цього або іншого нерезидента) господарської діяльності на території України.

З огляду на приписи п.103.3 ст.103 ПК України бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу.

Статтею 103 ПК України визначені виключні умови, за яких податковий агент може застосувати відповідний міжнародний договір України з метою використання передбаченої у ньому пільги у вигляді або звільнення від оподаткування, або застосування пониженої ставки податку.

Такою умовою є надання довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Отже, у разі відсутності довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, резидент під час виплати на користь нерезидента штрафів, пені, неустойки має утримати податок за ставкою 15 відсотків або за меншою ставкою згідно з положеннями діючого міжнародного договору від їх суми.

ТОВ «НВО «СЗХНО» протягом 2018 року виплачував доходи нерезидентам у виді визнаних штрафів за неналежне виконання зовнішньоекономічних контрактів без утримання податку на доходи нерезидентів, а саме:

- 16.04.2018 - 8940 дол. США (233.556,69 грн), платіжне доручення № 6, контракт №НПО-10/07/17-25 від 10.07.2017 з ТОО «АльянсЭнергоПром»;

- 13.03.2018 - 3000 дол. США (77.773,84 грн), платіжне доручення № 4, контракт №НПО- 05/4/17-06 від 05.04.2017 з ТОО «АльянсЭнергоПром»;

- 03.07.2018 - 1.266.049,09 рос. руб. (526.005,42 грн), платіжне доручення №3, контракт №НП028/02/17-01 від 28.02.2017 з ООО «ПКФ «ПромЭнерго Маш».

З метою підтвердження звільнення від оподаткування у 2018 році виплачених на користь нерезидентів штрафів на підставі пп. 103.4 статті 103 Податкового кодексу України ТОВ «НВО «СЗХНО» під час перевірки надало копію довідки щодо статусу податкового резидента ООО «ПКФ «ПромЭнергоМаш» в Російській Федерації від 23.07.2019 № 2-8-11/43806э за 2018 звітний рік, виданої Міжрегіональною інспекцією Федеральної податкової служби по централізованій обробці даних Російської Федерації (т.2 а.с.65).

Довідок щодо статусу податкового резидента ТОО «АльянсЭнергоПром» в Республіці Казахстан для звільнення від оподаткування згідно з міжнародними угодами України під час перевірки позивач контролюючому органу не надав.

Довідки від 20.08.2019 № МНО 15-11-01/19303 про підтвердження резидентства Республіки Казахстан на 2017 рік; від 20.08.2019 № МНО 15-11-01/19303 про підтвердження резидентства Республіки Казахстан на 2018 рік; від 20.08.2019 № МНО 15-11-01/19303 про підтвердження резидентства Республіки Казахстан на 2019 рік були надані лише до суду (т.2 а.с.66-68).

Отже, враховуючи той факт, що станом на час виплат штрафний санкцій у 2018 році за вказаними вище контрактами позивач не мав довідок від контрагентів щодо статусу резидентів, тому відсутні підстави вважати, що ТОВ «НВО «СЗХНО» було звільнено у 2018 році від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України.

Наявність укладених між Урядом України та Урядами Російської Федерації та Республіки Казахстан міжнародних угод щодо уникнення подвійного оподаткування доходів і майна не є абсолютною підставою для звільнення від сплати податку на доходи, оскільки національним законодавством України передбачено таке звільнення на підставі міжнародної угоди при наявності довідки яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

З огляду на викладене, оскільки ТОВ «НВО «СЗХНО» не подало контролюючому органу за своїм місцезнаходженням звіт про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів за 2018 рік (додаток ПН «Розрахунок (звіт) податкових зобов`язань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом їх походження з України» до рядку 23 Податкової Декларації з податку на прибуток підприємств) у строки та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, тому контролюючий орган правомірно виявив порушення приписів п.103.9. статті 103 Податкового кодексу України, наказу Міністерства доходів і зборів України від 30 грудня 2013 року № 872 «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємства» (із змінами і доповненнями) по двом нерезидентам - ТОО «АльянсЭнергоПром» (Республіка Казахстан) і ООО «ПКФ «ПромЭнерго Маш» (Російська Федерація).

Отже, є правомірним податкове повідомлення-рішення від 04.09.2019 №3, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток іноземних юридичних осіб в загальному розмірі 157000,48 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням в сумі 125000,38 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями) в сумі 31400,10 грн.

Судом не надається оцінка податковому повідомленню-рішенню від 04.09.2019 №3, яким застосовано штрафну санкцію за неподання звіту про виплачені доходи утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів у розмірі 340,00 грн, оскільки позивачем не наведено жодного доводу в підтвердження його скасування.

Є неприйнятними доводи позивача, що ГУ ДПС у Луганській області не є правонаступником ГУ ДФС з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, дійсно, перевірку позивача проведено та складено акт за її результатами Головним управлінням ДФС у Луганській області.

Проте, податкові повідомлення-рішення прийняті за її результатми Головним управлінням ДПС у Луганській області (т.1 а.с.93-97).

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України», реорганізовано ДФС України та утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України.

Згідно пункту 2 Постанови № 1200 Державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» постановлено утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1. Реорганізувати деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 682-р «Питання Державної податкової служби» погоджено з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 р. № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України (Офіційний вісник України, 2019 р., № 26, ст. 900) функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу.

На виконання вищевказаного розпорядження наказом ДПС України від 28.08.2019 року «Про початок діяльності Державної податкової служби України» розпочато виконання Державною податковою службою України функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється (т.2 а.с.149).

В свою чергу наказом Головного управління ДПС у Луганській області від 29.08.2019 № 5 «Про початок діяльності Головного управління ДПС у Луганській області» Головним управлінням ДПС у Луганській області розпочато виконання функцій і повноважень Головного управління ДФС у Луганській області, що припиняється (т.2 а.с.148).

Наказом Державної податкової служби України від 12.07.2019 № 14 затверджене Положення про Головне управління ДПС у Луганській області (т.2 а.с.150).

Відповідно до пункту 1 Положення, Головне управління ДПС у Луганській області є правонаступником усіх прав та обов`язків Головного управління ДФС у Луганській області (т.2 а.с.151-152).

Той факт, що станом на час виникнення спірних правовідносин ГУ ДФС у Луганській області не припинено, не впливає на факт правонаступництва ГУ ДПС у Луганській області, оскільки в розумінні адміністративного права під правонаступництвом необхідно розуміти заміну одного суб`єкту з переходом прав та обов`язків від правопопередника до іншого суб`єкту (правонаступника).

В даному випадку визначальною умовою є саме факт правонаступництва, тобто передача прав та обов`язків (адміністративної компетенції) однієї особи іншій.

Підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень, а саме: ліквідація органу чи посади; припинення юридичної особи шляхом її злиття, приєднання, поділу, перетворення; звільнення з посади чи інше припинення повноважень посадової особи.

При цьому в правовій державі повинен реалізовуватись принцип безперервності державної влади, який полягає у тому, що функції держави не зникають разом з припиненням юридичної особи публічного права (крім випадку повної відмови держави від виконання певних функцій), а тому в будь-якому випадку повноваження таких суб`єктів, які фактично не виконують свої встановлені законом функції, переходять (публічне правонаступництво) органу, до компетенції якого належить вирішення таких питань.

Отже, у зв`язку з завершенням заходів з утворення Державної податкової служби України та оголошенням про початок її діяльності, та відповідно і її територіальних органів, а також наявністю у Головного управління ДПС у Луганській області статусу правонаступника прав та обов`язків Головного управління ДФС у Луганській області, були наявні правові підстави для винесення податкових повідомлень - рішень за результатами документальної планової перевірки ТОВ «НВО «СЗХНО» правонаступником Головного управління ДФС у Луганській області - Головним управлінням ДПС у Луганській області в силу правонаступництва саме адміністративної компетенції.

Є безпідставним посилання позивача, що Постановою КМУ від 25.09.2019 № 846 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» внесені зміни дорозпорядження Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 682-р та виключені з цього розпорядження слова «державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу», що, на думку позивача, свідчить про скасування наданих раніше Державній податковій службі повноважень Державної фіскальної служби, - оскільки вказані зміни стосуються лише надання підрозділам податкової міліції повноважень для здійснення своїх функцій у складі Державної фіскальної служби України:

- з розпорядження КМУ від 21.08.2019 № 682-р були виключені слова «державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу»;

- з постанови КМУ від 18.12.2019 № 1200 (п.2) були виключені слова «державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску».

При цьому, цю ж постанову доповнено абзацом наступного змісту: «Підрозділи податкової міліції у складі Державної фіскальної служби продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, здійснюючи оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну та охоронну функції до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно доКримінального процесуального кодексу України.»

Таким чином, змінами внесеними постановою КМУ від 25.09.2019 № 846, на яку посилається позивач, у ДПС вилучені лише функції, що стосувались повноважень підрозділів податкової міліції, яка продовжує їх здійснювати у складі ДФС України, повноваження ж з реалізації Державною податкової службою державної податкової політики та державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, вищевказаними нормативно-правовими актами залишено за ДПС України.

Щодо посилань позивача, що акт перевірки не має юридичної сили через відсутність на ньому підпису ревізора, що здійснювала перевірку, суд зазначає наступне.

Оглядом акту ГУ ДФС у Луганській області № 501/12-32-14-13-05/35487040 від 25.07.2019 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «НВО «СЗХНО» встановлено, що ОСОБА_5 - головний державний ревізор-інспектор відділу перевірок окремих платників управління аудиту ГУ ДФС у Луганській області згідно направлення від 26.06.2019 №587, виданого ГУ ДФС у Луганській області, приймала участь у перевірці позивача, однак акт не підписаний нею, замість підпису зазначено, що перебуває у відпустці (т.1 а.с.37-92).

Відповідач на підтвердження перебування інспектора у відпустці надав витяг з наказу ГУ ДФС у Луганській області від 01.07.2019 №132-в «Про надання відпусток», згідно якого у період з 15.07 по 29.07.2019 ОСОБА_5 перебувала в основній відпустці (т.2 а.с.127).

Додаток 4 до акту перевірки свідчить, що ОСОБА_5 входила до складу групи ревізорів, перевіряла та робила висновки щодо декларування податку на додану вартість, сум податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, сум від`ємного значення податку на додану вартість. Даний додаток також не містить підпису вказаного ревізора (т.2 а.с.128-129).

Сторони не заперечують, що ревізор-інспектор ОСОБА_5 приймала участь безпосередньо під час перевірки.

Суд першої інстанції, скасовуючи спірні податкові повідомлення-рішення, виходив з того, що вони прийняті на підставі акту перевірки, який є нікчемним, не має юридичної сили, оскільки в ньому відсутній підпис посадової особи контролюючого органу, яка приймала участь в його складанні, а тому такий акт не може слугувати підставою для нарахування платнику податків податкових зобов`язань.

При цьому суд першої інстанції, відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин врахував висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 03.12.2019 у справі №1440/1965/18, згідно якої акт перевірки, не підписаний хоча б однією із посадових осіб контролюючого органу, є нечинним і на його підставі не можуть прийматися рішення про нарахування платнику податків податкових зобов`язань.

Однак, Постановою Верховного Суду від 19.06.2020 у справі № 140/388/19 зроблено відступ від правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, зазначеної, зокрема у постанові ВС від 03.12.2019 у справі № 1440/1965/18 (№ в ЄДРСР 86103091).

Верховний Суд, відступаючи від правової позиції, зазначив наступне.

«Акт податкової перевірки є службовим документом, в якому зафіксовані виявлені при проведенні тієї або іншої податкової перевірки порушення, він є носієм доказової інформації про виявлені порушення та його зміст може бути оспорено шляхом подання до контролюючого органу за основним місцем обліку заперечень. Водночас платник податку за обставинами справи заперечень на акт не подавав.

Сам по собі акт податкової перевірки та дії посадових осіб контролюючого органу зі складання цього акта не створюють правових наслідків у вигляді виникнення обов`язків, зміни чи припинення будь-яких прав платника податків, крім виникнення права на подання зауважень до акта.

Акт перевірки не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання, й не є обов`язковим рішенням суб`єкта владних повноважень. Непідписання акта перевірки не можна ототожнювати, зокрема з непідписанням судового рішення, наслідки чого прямо встановлені в законі, чи непідписанням окремих рішень суб`єктом владних повноважень, коли негативні наслідки такого дефекту також можуть бути встановлені законом.

Чинне законодавство не встановлює такий наслідок відсутності в акті перевірки підпису одного з перевіряючих контролюючого органу, як його нечинність, недійсність. Зазначена вада акта не робить автоматично протиправними рішення контролюючого органу, що прийняті на підставі такого акта.

Акт перевірки - це документ, в якому зафіксовано факти та оціночні судження осіб, що її проводили, тому до акта можуть пред`являтися лише ті вимоги, що стосуються, доказів. Оцінка акта перевірки, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Водночас саме по собі порушення порядку оформлення акта перевірки (у частині обов`язку підписання особами, які здійснювали перевірку) не може бути підставою для скасування податкового повідомлення-рішення, винесеного на підставі не підписаного одним із перевіряючих акта перевірки, але в сукупності з іншими порушеннями може слугувати обставиною для висновку щодо протиправності рішень контролюючого органу. Це стосується випадків, коли обставини, викладені в акті, не знайдуть підтвердження в суді.

Відсутність у акті перевірки підпису однієї з посадових осіб контролюючого органу, яка її проводила, стосується оформлення результатів перевірки та не може бути самостійною підставою для визнання недійсними рішень контролюючого органу, прийнятих на підставі такого акта, при відсутності порушень правил проведення перевірки.

Ураховуючи те, що працівник контролюючого органу, підпис якого відсутній в акті з наведених у ньому ж підстав, приймав участь у проведенні перевірки, підстави для висновку про порушення порядку її проведення відсутні.

Ухвалюючи рішення та визнаючи протиправними і скасовуючи податкові повідомлення-рішення, вимогу про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, посилаючись на невідповідність оформлення акта перевірки нормам законодавства, суди попередніх інстанцій залишили поза увагою, що лише цей факт не може бути підставою для визнання недійсними оскаржуваних рішень».

Таким чином, з урахуванням правової позиції Верховного Суду оформленої у постанові від 19.06.2020 у справі № 140/388/19, суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про протиправність та скасування спірних податкових повідомлень-рішень з підстав відсутності юридичної сили акту перевірки, на підстав якого ці рішення були прийняті.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у загальному розмірі 19210,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням №5243 від 21жовтня 2019 року (т.2 а.с.92).

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 17 438,22 грн.

Керуючись статтями139, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 р. у справі № 360/4289/19 задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 р. у справі № 360/4289/19 скасувати.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 № 3, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в частині визначення розміру 3723931,25 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням в сумі 2979145 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 744786,25 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 № 3, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в частині визначення на загальну суму 3127238,75 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням на суму 2501791 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 625447,75 грн;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 № 3, яким зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість на 651701,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Луганській області () судові витрати по справі в сумі 17438 (сімнадцять тисяч чотириста тридцять вісім) грн 22 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 07 червня 2021 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному статтею 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 07 червня 2021 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Л.В. Ястребова