Справа № 560/4510/20
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4510/20
РІШЕННЯ

іменем України

07 червня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про скасування податкового повідомлення- рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення №0-2223 від 15.05.2020.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 15.05.2020 року Головне Управління ДПС у Хмельницькій області винесло податкове повідомлення-рішення №0-2223 про визначення суми податкового зобов`язання за 2019 рік по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачувану фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 18543,77 грн. 26.06.2020 року позивачка оскаржила вказане рішення до Головного управління ДПС у Хмельницькій області. Головне управління ДПС у Хмельницькій області листом від 06.08.20 повідомило, що нарахування податків проводилось на підставі рішення Дертківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області №4 від 14.06.2018 року "Про затвердження розміру ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельного податку, для об`єктів нежитлової нерухомості на 2019 рік", у зв`язку із тим, що позивачка не є сільськогосподарським товаровиробником, і вона зобов`язана сплачувати вказаний податок. Позивачка вважає такі висновки відповідача протиправними. Зазначає, що 1/2 частину нежитлової будівлі-корівника, площею 888,75 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , отримала в дар від свого батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та здійснила реєстрацію права власності на нерухоме майно. 31.10.2018 року батько придбав у іншого співвласника будівлі - ОСОБА_3 , 1/2 частину нежитлової будівлі-корівника, площею 888,75 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Придбану будівлю яка є спільною частковою власністю без визначення часток, позивачка використовує для вирощування 45 голів кіз та овець, разом із батьком фізичною особою-підприємцем, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Тому, вона як член його сім`ї є сільськогосподарським товаровиробником. Відповідно до підпункту "ж" пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Враховуючи, що цільовим призначенням корівника, який позивачка використовує для утримання овець, кіз та курей, для зберігання кормів, сіна та в якості зерносховища, є безпосереднє використання у сільськогосподарській діяльності. Отже, частина приміщення корівника, яка належить їй на праві спільної часткової приватної власності без визначення частин, призначена для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Просить позов задовольнити.

У поданому відзиві на позов Головне управління ДПС у Хмельницькій області вказує, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав та реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_1 є співвласником нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1777,5 кв.м. Розмір частки у праві спільної власності ОСОБА_1 становить 888,75 кв.м. Відповідно до даних ІС "Податковий блок" та відповідно до рішення 25 сесії VII скликання Дертківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 14 червня 2018 року №4 (яке внесено до інформаційної системи контролюючого органу за місцем знаходження об`єкта нерухомості), затверджено та відображено ІС "Податковий блок" "Реєстр платників нерухомого майна" за кодом території розмір ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельного податку, для об`єктів нежитлової нерухомості, в розмірі 0,5 відсотка мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. та становить 20,865 грн. (0,5%х4173 грн. мінімальна заробітна плата). Таким чином, сума податку за 2019 рік фізичній особі ОСОБА_1 склала 18543,77 грн (20,865 грн вартість 1 кв.м. х 888,75 кв. м.). 15.05.2019 року Головне управління ДПС у Хмельницькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №0-2223, яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначило податкове зобов`язання за платежем: "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачені фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" код платежу "1801300" за 2019 рік на суму 18543,77 грн. Вказує, що для звільнення від оподаткування об`єкта нежитлової нерухомості - будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, передбаченого пунктом "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.1 статті 266 ПК України необхідна наявність двох обов`язкових складових: 1) об`єкт нежитлової нерухомості, який призначений для безпосереднього використання у сільськогосподарській діяльності, безпосередньо використовується у сільськогосподарській діяльності, та, водночас, 2) приналежність такого об`єкта сільськогосподарському товаровиробнику. В разі відсутності вищезазначених умов у сукупності, визначеної чинним податковим законодавством, відповідний об`єкт нежитлової нерухомості є об`єктом оподаткування. Зазначає, що позивачка не є сільськогосподарським товаровиробником, що підтверджується відсутністю інформації про те, що вона є фізичною особою-підприємцем та займається сільськогосподарською діяльністю в статусі сільськогосподарського товаровиробника, оскільки такі відомості відсутні в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань безпосередньо щодо неї та її діяльності. Отже, позивачка є суб`єктом сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки як фізична особа, якій належить розмір частки у праві спільної власності на об`єкт нежитлової нерухомості - будівля, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею - 888,75 кв.м. Враховуючи викладене, в задоволенні позову просить відмовити.

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 01 жовтня 2020 року Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Хмельницькій області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження або в судовому засіданні з повідомленням сторін відмовити.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Позивачка - ОСОБА_1 є співвласником нежитлової будівлі в розмірі частки 888,75 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

15.05.2019 року ГУ ДПС у Хмельницькій області прийняло податкове повідомлення-рішення від №0-2223, яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначило податкове зобов`язання за платежем: "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачені фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" за 2019 рік на суму 18543,77 грн.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення №0-2223 від 15.05.2020 протиправним, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначене приписами статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Згідно із підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

У відповідності до ст. 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з підпунктом 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

У відповідності до підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України, об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; ґ) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі;

Відповідно до підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування, зокрема, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Посилаючись на пункт ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, позивачка вказує, що нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , призначене для використання у сільськогосподарській діяльності та є, відповідно, будівлею сільськогосподарського не є об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з пунктом ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Визначення належності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують їх право власності з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення такого об`єкта нерухомості згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 N 507 (далі - ДК 018-2000).

Відповідно до ДК 018-2000 будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, відносяться до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 127 "Будівлі нежитлові інші" клас 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства".

Згідно з ДК 018-2000 до класу (код 1271) "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" належать будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інші.

Враховуючи зазначене, об`єкти нежитлової нерухомості, віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, які перебувають у власності сільськогосподарських товаровиробників, в тому числі фізичних осіб, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку не є об`єктом оподаткування згідно вимог підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПКУ.

У підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 чинного ПК України сформульоване визначення сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV ПК України - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Отже, наведене у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується виключно для цілей розділу XIV ПК України "Спеціальні режими" та не поширюється на правовідносини, врегульовані розділом XII «Податок на майно» ПК України.

За змістом статті 5 ПК України поняття, правила та положення, установлені ПКУ та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 ПК України. У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням ПКУ, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення ПКУ. Інші терміни, що застосовуються у ПКУ і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Статтею 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років" від 18 січня 2001 року N 2238-III (далі - Закон N 2238), в редакції, чинній на час існування спірних відносин, передбачено, що, сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

За визначенням статті 1 Закону N 2238 продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам 01.11 - 01.42 та 05.00.1 - 05.00.42 Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016-97.

Отже, для цілей пункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України сільськогосподарським товаровиробником є, зокрема, фізична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, яка відповідає кодам 01.11 - 01.42 та 05.00.1 - 05.00.42 Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016-97, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією, і володіє будівлями, спорудами що призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Разом з тим, фізична особа - власник об`єктів нежитлової нерухомості, яка не займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією, не належить до сільськогосподарських товаровиробників у розумінні норм пункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

З урахуванням пункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди, віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що перебувають у власності сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), які займаються виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Згідно з частиною 1 статті 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

За змістом пункту 2 частини 2 цієї норми суб`єктами господарювання громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

На підтвердження здійснення виробництва сільськогосподарської продукції, яка відповідає кодам 01.11 - 01.42 та 05.00.1 - 05.00.42 Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016-97, позивачка не надала до суду відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про реєстрацію, як фізичної особи - підприємця з відповідними видами господарської діяльності, а також докази здійснення діяльності з виробництва сільськогосподарської продукції, переробки власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізації.

Надані позивачкою дві накладні від 12.11.2017 року про придбання у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (батька позивачки, від якого вона отримала в дар частину нежитлової будівлі, площею 888,75 кв.м. за адресо: АДРЕСА_1 ) 10 голів овець романівської породи та 5 голів кіз, та від 27.12.19 року про реалізацію фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 5 кг. бринзи, 20 л. козячого молока, 50 яєць курячих свійських, 1(одну) тону гною овець та кіз, не можуть слугувати достатнім підтвердження здійснення нею сільськогосподарської діяльності в розумінні статті 55 Господарського кодексу України та Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років", оскільки за визначенням статті 1 Закону N 2238 ознаками сільськогосподарського товаровиробника є систематична діяльність, складовими якої є виробництво сільськогосподарської продукції, переробка власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізація, а не тільки одноразова реалізація чи придбання.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Отже, частка будівлі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1777,5 кв.м, в розмірі 50%, яка належить на праві власності позивачці, яка не є сільськогосподарським товаровиробником для цілей ПК України, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Тому, оскаржуване податкове повідомлення-рішення №0-2223 від 15.05.2020 прийняте відповідачем правомірно.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач довів правомірність спірного податкового повідомлення-рішення, тому в задоволені позову необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 43142957)

Головуючий суддя О.К. Ковальчук