Справа № 140/3121/21
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року ЛуцькСправа № 140/3121/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Кетрін-Оіл до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Кетрін-Оіл (далі ТзОВ Кетрін-Оіл, товариство, позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу від 25 березня 2021 року №984 Про проведення фактичної перевірки.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що посадові особи контролюючого органу на підставі спірного наказу та направлень на перевірку, виданих ГУ ДПС у Волинській області, 25 березня 2021 року мали намір провести фактичну перевірку господарської одиниці ТзОВ Кетрін-Оіл автозаправної станції (АЗС), що розташована за адресою: місто Луцьк, вулиця Мамсурова, 10В. Однак представник позивача працівників ГУ ДПС у Волинській області до проведення фактичної перевірки не допустив у зв`язку із невідповідністю наказу вимогам закону.

Позивач зазначив, що вимоги Податкового кодексу України (далі - ПК України) зобов`язують податковий орган в наказі на проведення фактичної перевірки вказувати конкретні підстави для її проведення, передбачені пунктом 80.2 статті 80 ПK України, з посиланням на відповідні докази. Єдиною підставою для проведення фактичної перевірки у спірному наказі вказано підпункти 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України. Проте самого лише посилання на статтю ПК України як підставу проведення фактичної перевірки недостатньо. За змістом підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України підставою для проведення перевірки є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за дотриманням якого покладено податкові органи; наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування підакцизних товарів. Тобто, підставою проведення фактичної перевірки ТзОВ Кетрін-Оіл є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, а не лише наявність в контролюючого органу відповідних повноважень.

ГУ ДПС у Волинській області як суб`єктом владних повноважень не надано письмових та належним чином оформлених доказів, які б підтвердили, що підставою для прийняття наказу від 25 березня 2021 року №984 слугувала інформація про порушення ТзОВ Кетрін-Оіл вимог законодавства. Всупереч вимогам статей 80, 81 ПК України у наказі відсутнє посилання на таку інформацію, у ньому не конкретизовано суть можливого порушення норм законодавства товариством.

З наведених підстав позивач вважає, що наказ є протиправним та просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного від 31 березня 2021 року позовну заву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги заперечив, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню (а.с.28-30). В обґрунтування цієї позиції вказав, що спірний наказ видано на виконання підпунктів 20.1.9, 20.1.10, 20.1.11 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, пункту 80.8 статті 80, підпункту 52-2 пункту 52 підрозділу 10 розділу XX ПК України. Підставою для прийняття спірного наказу став лист Головного управління ДФС у Волинській області від 23 березня 2021 року №1220/10/03-97-04-04-03, адресований ГУ ДПС у Волинській області, щодо проведення перевірки діяльності, пов`язаної з торгівлею та зберіганням пальним, наявності дозвільних документів на право роздрібної та оптової торгівлі пальним, з вимогою в ході перевірки дослідити хронометраж проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій (РРО), дотримання касової дисципліни рядом підприємством, у тому числі ТзОВ Кетрін-Оіл. В абзаці першому наказу зазначається, що метою контрольного заходу є перевірка дотримання чинного законодавства щодо обігу підакцизних товарів; окремі дефекти наказу не є підставою для його скасування.

Відповідач вважає, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. У цьому випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин.

З наведених підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив та додаткових поясненнях представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та не погоджується з позицією відповідача (а.с.35-38, 49-50). Зазначив, що зі змісту листа Головного управління ДФС у Волинській області від 23 березня 2021 року №1220/10/03-97-04-04-03, який долучено до відзиву, не вбачається, які саме порушення норм чинного законодавства допустило ТзОВ Кетрін-Оіл під час здійснення своєї господарської діяльності. Крім цього, у відзиві на позовну заяву вказаний лист зазначений як додаток, однак він не був надісланий позивачу разом із відзивом. Порушення порядку подання письмових доказів є підставою для неврахування його судом.

Відзив на позов позивач отримав 06 травня 2021 року, а відповідь на відзив подана до суду 12 травня 2021 року, тобто, з пропуском строку, встановленого в ухвалі від 31 березня 2021 року про відкриття провадження у справі (згідно з положеннями частини шостої статті 118 КАС України закінчився 11 травня 2021 року). Представник позивача просив прийняти відповідь на відзив, врахувавши поважність причин подання відповіді на відзив з пропуском встановленого судом строку у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю представника позивача з 29 квітня по 11 травня 2021 року (листок непрацездатності серії АКА №578718).

Враховуючи те, що встановлений строк закінчився 11 травня 2021 року, а відповідь на відзив подана 12 травня 2021 року, то з урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку про прийняття до розгляду відповіді на відзив.

Відповідач заперечення на відповідь на відзив не подав.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

25 березня 2021 року на підставі підпунктів 20.1.9, 20.1.10, 20.1.11 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, пункту 80.8 статті 80, підпункту 52-2 пункту 52 підрозділу 10 розділу XX ПК України, з метою здійснення контролю за дотриманням порядку здійснення розрахункових та касових операцій, оформлення роботодавцем трудових відносин з працівниками (найманими особами), наявності ліцензій, виробництва та обігу підакцизних товарів начальником ГУ ДПС у Волинській області прийнято наказ №984 Про проведення фактичної перевірки. Зазначеним наказом визначено забезпечити проведення фактичної перевірки ТзОВ Кетрін-Оіл у господарській одиниці - АЗС за адресою: місто Луцьк, вулиця Мамсурова, 10/В, з питань дотримання вимог ПК України, Кодексу законів про працю України, Законів України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, Про ліцензування видів господарської діяльності, Про оплату праці, Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, постанови Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року №148 Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні. Визначено перевірку провести протягом 10 діб, починаючи з 25 березня 2021 року за період діяльності з 26 березня 2018 року по дату закінчення фактичної перевірки, з урахуванням вимог статті 102 ПК України (а.с.8).

Як встановлено судом з тексту позовної заяви, представник позивача, ознайомившись 25 березня 2021 року із оскаржуваним наказом, не допустив головного державного ревізора-інспектора ГУ ДПС у Волинській області Амеженка Я.Ф. та головного державного ревізора-інспектора ГУ ДПС у Волинській області Бондарука С.А. до проведення фактичної перевірки через невідповідність наказу вимогам закону.

Позивач, вважаючи наказ протиправним, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Положеннями статті 62 ПК України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу

Як визначено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи

Відповідно до підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави призначення, обставини та порядок проведення фактичної перевірки встановлено положеннями статті 80 ПК України.

Як видно зі змісту спірного наказу, правовою підставою проведення фактичної перевірки ТзОВ Кетрін-Оіл відповідачем визначено підпункти 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Цими положеннями встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2); у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (підпункт 80.2.5).

Отже, передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених підпунктами 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби, тобто інформації про конкретний факт недотримання платником податків вимог законодавства щодо виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08 вересня 2020 року у справі №640/21536/19.

У відзиві на позов відповідач вказав, що підставою для прийняття спірного наказу був лист Головного управління ДФС у Волинській області від 23 березня 2021 року №1220/10/03-97-04-04-03, адресований ГУ ДПС у Волинській області (а.с.31). Цим листом висловлено прохання ініціювати проведення із залученням співробітників ГУ ДФС у Волинській області в найкоротший термін перевірок окремих суб`єктів господарювання за списком, серед них і ТзОВ Кетрін-Оіл, щодо здійснення ними діяльності, пов`язаної з торгівлею та зберіганням пальним, наявності дозвільних документів на право роздрібної та оптової торгівлі пальним, під час яких дослідити хронометраж проведення розрахункових операцій через РРО, дотримання касової дисципліни.

Суд вважає, що вказаний лист не може бути обґрунтованою причиною правомірності наказу, оскільки податковим органом не доведено, що саме цей лист та наявна в ньому інформація слугували підставою для прийняття спірного наказу, до того ж у ньому відсутня інформація, що в даному випадку податковий контроль необхідно було здійснювати саме у формі фактичної перевірки. Також спірний наказ прийнятий не виключно для проведення перевірки дотримання позивачем вимог законодавства щодо обігу підакцизних товарів (пального), а й щодо дотримання вимог ПК України, ведення касових операцій, Закону України «Про оплату праці», Кодексу законів про працю.

В наказі відсутні будь-які покликання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім як на норми, що регулюють питання призначення перевірки - підпункти 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, а також не відображено, яка саме інформація, що фактично наявна та/або фактично отримана контролюючим органом стала підставою для його прийняття. Тому із оскаржуваного наказу неможливо ідентифікувати передбачену ПК України підставу для призначення фактичної перевірки позивача та чи дійсно в наявності була така інформація у розпорядженні контролюючого органу на час прийняття спірного наказу, і чи саме ця інформація слугувала такою підставою.

Суд зауважує, що для зазначення підстави проведення перевірки недостатньо вказати номер підпункту статті ПК України, особливо, якщо вказаний підпункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 08 вересня 2020 року у справі № 640/21536/19, від 22 вересня 2020 року у справі №520/1304/2020 від 05 березня 2019 року у справі №820/4893/18, від 11 червня 2019 року у справі №1440/2045/18.

Так у постанові Верховного Суду від 08 вересня 2020 року (справа №640/21536/19) вказано, що призначення фактичної перевірки за підставами, вказаними у підпункті 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, повинно супроводжуватись з повідомленням або інформацією про порушення платником податків законодавства у відповідній сфері правовідносин.

У постанові від 08 квітня 2021 року у справі №640/21528/19 Верховний Суд зазначив, що інформація (в цьому випадку лист Державної податкової служби) на підставі якої прийнято оскаржуваний наказ, повинна містити інформацію про хоча і можливі, проте конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи. Такі ж висновки викладені у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №820/4894/18, від 11 вересня 2020 року у справі №640/21536/19.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав письмових та належним чином оформлених доказів, які б підтвердили, що підставою для прийняття спірного наказу слугувала інформація про порушення товариством вимог законодавства у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які надають податковому органу право реалізувати контролюючі функції. Як у листі, який відповідач визначає як підставу для проведення перевірки, так і у самому наказі про призначення фактичної перевірки, відповідач не конкретизує суть порушення.

Нормами абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України передбачено, що у наказі про проведення перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Зазначення підстав для проведення перевірки фактичних та правових - є обов`язковим.

Встановлені у справі обставини зумовлюють висновок про те, що спірний наказ не відповідає положенням ПК України щодо його змісту.

Суд наголошує, що встановлені главою 8 розділу II ПК України правила щодо призначення та проведення перевірок є законодавчими гарантіями дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, який здійснюється контролюючими органами в процесі адміністрування податків і зборів. З цією метою нормативно обмежено перелік підстав для призначення та проведення перевірок платників податків контролюючими органами, а також визначено умови проведення відповідних перевірок та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до їх проведення. Відповідні гарантії спрямовані на забезпечення нормального перебігу господарської діяльності платників податків, а так само на надання можливості платникові податків висловити свою незгоду із неправомірним, на його думку, проведенням контрольних заходів щодо такого платника.

Суд не заперечує, що до функцій контролюючих органів відповідно до статті 19-1 ПК України віднесено здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечення міжгалузевої координації у цій сфері (підпункт 19-1.1.14); здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (підпункт 19-1.1.16); проведення роботи щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів (підпункт 19-1.1.17) та ін.

Разом з тим, реалізація відповідних функцій податкового органу у визначеній сфері щодо призначення перевірок не є безмежною. Певні функції має будь-який суб`єкт владних повноважень, однак реалізація таких функцій певним чином обмежена законодавством. Тобто не в будь-якому випадку за наявності компетенції на проведення перевірки така перевірка може бути призначена. Жодних правових підстав, які б вказували на необхідність реалізації своїх функцій, відповідачем не наведено та відповідних доказів не надано.

Недотримання встановлених статтями 75 - 81 ПК України вимог порушує відповідні гарантії захисту прав та інтересів платника податків, а отже, є порушенням прав останнього.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі аналізу наведених вище норм законодавства та обставин у справі, перевірених письмовими доказами, суд дійшов переконання, що відповідачем не доведено правомірності призначення фактичної перевірки на підставі підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 8.2 статті 80 ПК України, а тому з урахуванням приписів частини другої статті 77 КАС України рішення у спорі належить прийняти на користь позивача, а не владного суб`єкта. Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити, а наказ ГУ ДПС у Волинській області від 25 березня 2021 року №984 Про проведення фактичної перевірки визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Як визначено частинами першою, третьою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 2270,00 грн, що підтверджуються платіжним дорученням від 26 березня 2021 року №3980, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.7, 18, 20).

Доказів про понесення інших судових витрат позивач не надав.

З урахуванням наведеного на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача документально підтверджені судові витрати у сумі 2270,00 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Кетрін-Оіл (43022, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Мамсурова, 10В, ідентифікаційний код юридичної особи 38339485) до Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44106679) про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Волинській області від 25 березня 2021 року №984 Про проведення фактичної перевірки.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Кетрін-Оіл за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судові витрати у сумі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк