Справа № 400/964/21
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2021 р. № 400/964/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСТАР ЛОГІСТИК», вул. Будівельників, 22, м. Нова Одеса, Миколаївська область, 56602,

до відповідача:Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 03135,

про:визнання протиправною та скасування постанови від 15.09.2020 № 215638,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агростар Логістик» (далі - ТОВ «Агростар Логістик» або позивач) звернулось до суду з позовом до Державної служби з безпеки на транспорті в особі Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі - віповідач), в якому просило суд:

визнати протиправною та скасувати Постанову № 215638 про застосування адміністративно-господарського штрафу від 15 вересня 2020 року винесену Управлінням Укртрансбезпеки у Миколаївській області;

стягнути з Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ««Агростар Логістик» (56602, Миколаївська обл., Новоодеський р-н, м. Нова Одеса, вул. Будівельників, буд. 22; ) суму судового збору в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок та витрат на отриману позивачем правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

В обгрутування позовних вимог позивач зазначив, що винесена відповідачем постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки транспортний засіб, який перевірявся посадовими особами Укратрансбезпеки не належить зараз й раніше не належав ТОВ «Агростар Логістик». Відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт» , вся відповідальність лежить на водію та на перевізнику, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами. 15.09.2020р. позивачем не здійснювалось перевезення вантажу транспортним засобом марки як КАМАЗ 55102 з номерним знаком НОМЕР_1 . Крім того, ТОВ «Агростар Логістик» не мало жодних правовідносин з ТОВ «Луч Чистий».

Відповідач заперечував проти позову, про що виклав у відзиві на позовну заяву. Відповідач зазначив, що за результатами рейдової превірки 07.08.2021р. посадовими особами управління Укратрансбезпеки в Запорізькій області зафіксовано порушення ТОВ "Агростар логістик" абз.15 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Оскаржувана позивачем постанова винесена відповідно до вмиог чинного законодавства. Власники транспортних засобів в разі передачі транспортного засобу в тимчасове коритсування іншій особі зобовязані здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу, а водій здійснюючі перевезення вантажу зобовязаний надавати для перевірки всі необхідні документи, в тому числі документи на підставі яких використовується транспортний засіб. Штраф застосований до позивача є обгрунтований, тому в задоволенні позову ТОВ "Агростар Логістик" слід вімовити.

У відповіді на відзив позивач вказав про те, що відповідно до чинного законодавства, належність транспортного засобу позивачу може підтверджуватись реєстраційними документами або документами, які свідчать про передачу його в користування іншим особам на законній правовій підставі. Жодного документу до справи про застосування адміністративно-господарського штрафу відповідачем не надано. Позивачем доведено неналежність транспортного засобу марки КАМАЗ 55102 з номерним знаком НОМЕР_1 ТОВ «Агростар Логістик». Надана при перевірці посадовим особам відповідача водієм такого транспортного засобу товарно-транспортна накладна за № 900833/11 від 06.08.2020р. не є належним доказом у справі, оскільки позивачу не відомо осіб, які склали такий документ.

Ухвалою від 04.03.2021р. суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст.260 КАС України.

Відповідно до ч. 9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю є юридичною особою, основним видом діяльності якого є вантажний автомобільний транспорт (код КВЕД 49.41).

07.08.2020 року посадовими особами Управління Уртрансбезпеки у Запорізькій області , на а/д Н-30, 129 км+603м , на підставі направлення на перевірку від 03.08.2020 року № 10142 було проведено ваговий контроль транспортного засобу КАМАЗ 55102, д/н НОМЕР_1 . Під час проведення перевірки виявлено надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких міститься в ст..48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами та виявлено перевищення вагових параметрів понад 10%, але не більше 20%. За результатами рейдової перевірки було складено Акт від 07.08.2020р. № 221701 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким зафіксовано порушення абз.15 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Даний документ було складено відносно транспортного засобу марки КАМАЗ 55102 з номерним знаком НОМЕР_1 (серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 ). В акті зазначено, що водієм є ОСОБА_1 , що під час перевірки було підтверджено посвідченням водія НОМЕР_3 , виданим Маріїнківським МРЕВ у Донецькій області від 09.12.2011р.

У Акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №031853 від 07.08.2020р. та Довідці, складеної за результати здійснення габаритно-вагового контролю №038853 від 07.08.2020р. вказано, що допустима завантаженість транспортного засобу КАМАЗ 55102 становить 40,00 тонн, а фактична - 48,20 тонн.

Як зазначив відповідач у відзиві, водієм ОСОБА_1 під час перевірки надано товарно-транспортну накладну №900833/11 від 06.08.2020р., в якій автомобільним перевізником зазначено ТОВ «Агростар Логістик», а вантажовідправником - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛУЧ ЧИСТИЙ» ().

15.09.2020 року управлінням Укртрансбезпеки в Миколавїській області за результатами розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт відносно ТОВ «Агростар Логістик» () складено постанову № 215638 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00грн. за порушення вимог абз.15 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Як стверджує позивач в позові, транспортний засіб марки КАМАЗ 55102 з номерним знаком НОМЕР_1 , не належить ТОВ «Агростар Логістик», тому позивач звернувся до суду за

захистом своїх прав та законних інтересів з позовом про скасування такої постанови.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд виходить з наступного.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт" №2344-ІІІ від 05.04.2001 (далі - також Закон №2344-ІІІ).

Відповідно до статті 6 Закону №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Пунктом першим Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі - Положення № 103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до пункту 8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 № 592 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області. Управління Укртрансбезпеки відповідно до покладених повноважень здійснюють функції державного контролю на автомобільному транспорті загального користування та застосовують до порушників законодавства про автомобільний транспорт фінансові санкції у вигляді штрафу від імені центрального органу виконавчої влади з питань автомобільного транспорту згідно статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області діє відповідно до Положення про Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, затвердженого наказом Державної служби України з безпеки на транспорті.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Згідно з абзацом 1 пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Таким чином, законодавство зобов`язує автомобільного перевізника та водія під час здійснення своїх функцій мати при собі документи, на підставі яких здійснюється перевезення.

Абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за перевищення

встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вказаної норми Закону слідує що, відповідальність за порушення вимог

законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до автомобільних перевізників.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Згідно зі статтею 33 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Таким чином, спеціальним суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, у тому числі за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, є автомобільний перевізник, який надає послуги чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів.

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - Правила №363).

Згідно положень цих Правил, перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Виходячи зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, судом не встановлено жодних правовідносин між ТОВ «Агостар Логістик» та ТОВ «ЛУЧ ЧИСТИЙ».

Згідно відповіді на адвокатський запит начальника Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області від 25.01.2021 року (а.с.19-20), в якій зазначено, що відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів автомобіль КАМАЗ 55102, д/н НОМЕР_1 не зареєстрований станом на 25.01.2021р. й не був раніше зареєстрований за ТОВ «Агростар Логістик» ().

В свою чергу, відповідачем не надано до справи жодного доказу про перебування транспортного засобу марки КАМАЗ 55102, д/н НОМЕР_1 в оренді у ТОВ «Агростар Логістик».

Надана до справи копія товарно-траснпортної накладної від 06.08.2020р., в якій зазначено автомобільним перевізником позивача, а замовником та вантажовідправником ТОВ «ЛУЧ ЧИСТИЙ» не містить жодного підтвердження, що транспортний засіб КАМАЗ 55102, д/н НОМЕР_1 належить ТОВ «Агростар Логістик» з кодом .

Судом досліджено, що в такій товарно-транспортній накладній вказано лише назву автомобільного перевізника - ТОВ «Агростар Логістик», без коду ЄДРПОУ такого підприємства, без відповідної юридичної адреси, без печатки підприємства, що не відповідає вимогам чинного законодавства та порядку заповнення таких накладних.

В зазначеній накладній міститься печатка ТОВ «ЛУЧ ЧИСТИЙ» як вантажовідправниката прізвище й ініціали водія ОСОБА_1 . Інших даних, які б підтверджували відносини позивача з водієм ОСОБА_1 або з ТОВ «ЛУЧ ЧИСТИЙ» така накладна й іншу матеріали справи не містять.

Виходячи з матеріалів справи, позивач який не є власником транспортного засобу марки КАМАЗ 55102, д/н НОМЕР_1 , ані його орендарем, не повинен нести відповідальність визначену відповідачем, тобто сплачувати адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000,00грн.

Таким чином, на думку суду, у даному випадку відсутній суб`єкт відповідальності, передбачений абз. 15 ч. 1 ст.60 Закону №2344-III, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене, суд не надає оцінки суті виявленим відповідачем порушенням.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному

дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між їх суб`єктами, суд приходить висновку, що спірна постанова управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області про застосування до позивача адміністративно-господарських санкцій у вигляді штрафу у сумі 17000 грн. не відповідає критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, адже прийнята не на підставі, не у спосіб, що

визначені Конституцією та законами України а також необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а відтак порушують права та законні інтереси позивача.

Таким чином, виходячи з позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Щодо вимоги позивача про розподіл судових витрат на правничу допомогу в розмірі 5000грн., суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 5 ст. 134 КАС України, витрати на правничу допомогу мають бути підтверджені належними доказами та бути співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, аналіз вищезазначених положень КАС України дає підстави вважати, що розмір таких витрат визначається на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботі.

Позивач надав копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії МК № 001605 від 26.04.2019р., копію договору № 07/12-20 про надання правової допомоги від 07.12.2020р., детальний опис послуг, наданих адвокатом у рамках договору про надання правничої допомоги від 16.02.2021р. за вих.№ 16/02-21, яким визначено перелік видів наданої правової допомоги та вартість послуг адвоката.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Виходячи з наданих позивачем до справи доказів на витрати адвоката, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00грн., оскільки до справи не надано всіх належних документів в обгрунтування такої вимоги. Зокрема, відсутні докази сплати позивачем наданих послуг адвоката,

Також, суд не погоджується з розрахунком витрат позивача на правову допомогу, який є неспівмірним рівню складності даної справи із заявленою сумою відшкодування, в якому вказано про участь адвоката в судовому засіданні, вартість якої складає 1000грн., що на думку суду є не співмірним з виконаною роботою.

Ухвалою від 04.03.2021 року справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст.260 КАС України (без виклику сторін у судове засідання). Таким чином, оплата позивачем адвокату послуг в розмірі 1000,00грн. за участь в судовому засіданні є безпідставною.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Агростар Логістик» витрат на отриману позивачем правничу допомогу в розмірі 5000,00грн. є необґрунтованою та

непідтвердженою належними доказами., тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросатр Логістик» (вул. Будівельників, 22, м. Нова Одеса, Миколаївська область, 56602, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 03135, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області від 15 вересня 2020 року № 215638 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ТОВ «Агростар Логістик» () .

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 03135, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агростар Логістик» (вул. Будівельників, 22, м. Нова Одеса, Миколаївська область, 56602, ) судовий збір в розмірі 2270,00 грн., сплачений квитанцією від 15.02.2021р. № 47.

4. В задоволенні вимоги по стягнення з Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ««Агростар Логістик» витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов