Справа № 640/4025/21
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2021 року м. Київ № 640/4025/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Катющенка В.П., суддів: Кармазіна О.А., Скочок Т.О. за участю секретаря судового засідання Рябого І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до треті особи проКабінету Міністрів України Міністерство соціальної політики України, Міністерство оборони України визнання протиправними та скасування окремих положень постанови від 25.12.2013 № 975,
за участю:

позивача - ОСОБА_2 ;

від відповідача - Лісовенко О.О.;

від третьої особи (МОУ) - Боберський І.М.;

від третьої особи - не з`явився

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд визнати незаконним та нечинним абзац шостий пункту 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постанова Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, якою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, в частині визначення в абзаці шостому пункту 11 Порядку умов, за яких здійснюється призначення і виплата такої допомоги є незаконним, суперечить статті 19 Конституції України. А таке визначення вчинено не у відповідності до встановлених повноважень, а з їх перевищенням, оскільки Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" Кабінету Міністрів України не делеговано повноваження щодо встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги, а відповідно до пункту 9 статті 16-3 цього Закону делеговано повноваження лише визначати порядок призначення та виплати допомоги.

Крім того, Академічний тлумачний словник Української мови визначає поняття "умова" як: "Необхідна обставина, яка робить можливим здійснення, створення, утворення чого-небудь або сприяє чомусь". А згідно того ж словника поняття "порядок" визначається як: "Певна послідовність, черговість чого-небудь", що додатково підтверджує незаконність вказаного абзацу нормативно-правового акта.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/4025/21 та призначено підготовче засідання на 27.04.2021.

26.04.2021 представником відповідача подано відзив на позов, у якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову та зазначено, що постанова Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" прийнята на виконання частини дев`ятої статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та не містить у собі нових умов виплати грошової допомоги, ніж ті, що визначені Законом.

У підготовчому судовому засіданні 27.04.2021 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у закритому судовому засіданні у зв`язку з його необґрунтованістю та враховуючи, що предметом даного спору є нормативно-правовий акт, а не висновок Медико-соціальної експертної комісії щодо стану здоров`я позивача.

Також у підготовчому судовому засіданні 27.04.2021 ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Міністерство соціальної політики України та Міністерство оборони України та відкладено підготовче засідання на 25.05.2021.

21.05.2021 Міністерством оборони України подано пояснення на позов, у яких третя особа заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що згідно статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" виплата одноразової допомоги здійснюється в порядку та на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". А пунктом 9 статті 16-3 вказаного Закону визначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. У свою чергу, на виконання вказаного припису Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 975, якою затверджено Порядок, у якому відтворено визначені статтею 16-4 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" підстави, за якими не здійснюються призначення і виплата одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ухвали суду від 25.05.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у судове засідання на 02.06.2021.

У судовому засіданні 02.06.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 02.06.2021 заперечував проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи (Міністерства оборони України) у судовому засіданні 02.06.2021 також просила суд відмовити у задоволенні позову. Додатково акцентувала увагу суду, що абзац шостий пункту 11, як і взагалі пункт 11 не містить жодних умов, а містить лише перелік документів, які подаються особою для вирішення питання про призначення й виплати одноразової грошової допомоги.

Третя особа - Міністерство соціальної політики України явку повноважного представника в судове засідання не забезпечила, причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, письмової позиції з приводу заявлених позовних вимог суду також не надано.

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 02.06.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 41 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Частиною першою статті 16-3 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII) визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Відповідно до пункту дев`ятого статті 16-3 наведеного Закону порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

25.12.2013 Кабінетом Міністрів України відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" прийнято постанову № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (далі - постанова № 975).

ОСОБА_1 згідно посвідчення серії НОМЕР_1 є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни та звернувся до суду з даним позовом про визнання незаконним та нечинним абзацу шостого пункту 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Відповідно до частини другої статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.05.2016 комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України прийнято рішення № 36, яким на підставі пункту 11 Порядку № 975 вирішила повернути документи ОСОБА_1 на доопрацювання.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що позивач належить до кола осіб, визначених частиною другою статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що пунктом 9 статті 16-3 Закону № 2011-XII) Кабінет Міністрів України повинен був визначити саме порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги, проте у пункті 11 Порядку № 975 відповідач визначив умови призначення та виплати такої допомоги, зокрема, встановлено вимоги, за яких така допомога здійснюється.

Наведене, за твердженнями позивача, суперечить статті 19 Конституції України та вчинено не на виконання вимог Закону № 2011-XII та всупереч вимог пункту 1 статті 92 Конституції України, перебравши на себе повноваження щодо встановлення умов для отримання соціальних гарантій певними категоріями осіб.

Надаючи оцінку доводам позивача, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 статті 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина.

Пунктом 1 Порядку № 975 передбачено, що цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Відповідно до пункту 11 зазначеного Порядку військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

документа (відповідних сторінок за наявності), що посвідчує особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту), з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи і про реєстрацію місця проживання (за наявності);

документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, або особа, звільнена з військової служби, якому (якій) виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, подає уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - восьмому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.

Таким чином, пункт 11 Порядку № 975 визначає перелік документів, які подаються особою уповноваженому органу, а абзацом шостим вказаного пункту, який позивач просить визнати незаконним та нечинним, визначено, що до заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

З огляду на наведене, ні абзац шостий, ні взагалі пункт 11 Порядку № 975 не містить умов, як стверджує позивач, призначення одноразової грошової допомоги.

При цьому, Порядок № 975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Зазвичай, Порядок - це акт, що встановлює механізм реалізації прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб, процедуру застосування нормативно-правового акта та умови провадження певної діяльності.

За наведених обставин та враховуючи, що пункт 11 Порядку № 975, у тому числі, абзац шостий вказаного пункту, взагалі не містить у собі умов призначення одноразової грошової допомоги, а лише визначає перелік документів, які подаються особою, що і притаманно порядку, суд доходить висновку про необґрунтованість доводів позивача.

Крім того, суд звертає увагу, що такі умови визначені пунктом 19 Порядку № 975.

Так, відповідно до вказаного пункту призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво, захворювання), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком:

вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;

навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

При цьому, статтею 16-4 Закону № 2011-XII встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Таким чином, положення пункту 19 Порядку № 975 відтворюють положення статті 16-4 Закону № 2011-XII та не містять у собі жодних інших умов, ніж ті, що визначені вказаним Законом.

Наведене дає суду підстави стверджувати, що і наведені положення пункту 19 Порядку № 975 мають легітимну мету, позаяк відповідають вимогам Закону № 2011-XII та не є свавільними.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255, 264 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII.

Головуючий суддя В.П. Катющенко

Судді О.А. Кармазін

Т.О. Скочок

Повний текст рішення складено та підписано 07 червня 2021 року.