Справа № 160/13551/20
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Н.В.
за участі секретаря судового засіданняІваненко Н.С.
позивача представника позивача представників відповідачів 1,2 представник відповідача 3 Каніболоцького О.М. Кущ Д.С. Дмітрієва А.А. Кучеренко А.А.
22 жовтня 2020 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_2 ); відповідача-2: ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_3 ), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ ТВО командира військової частини НОМЕР_3 полковника Згуровця В. від 04.09.2020 року №117 «Про результати службового розслідування у військовій частині НОМЕР_3 » та наказ начальника військової служби правопорядку у Збройних Силах України начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України генерал-лейтенанта Криштуна І. від 21.09.2020 року №13-ОД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020р. заяву позивача про уточнення (збільшення) позовних вимог повернуто заявнику без розгляду.
04 січня 2021 року до суду представником Головного управління Військової служби правопорядку у ЗС України подано до суду відзив на позовну заяву, в якій відповідач заперечив проти заявлених ОСОБА_1 до суду позовних вимог та зазначив, що до нього надійшло клопотання начальника Східного територіального управління Військової служби правопорядку від 09.09.2020 №5591/вп щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності владою начальника Військової служби правопорядку у ЗСУ начальника Головного управління Військової служби правопорядку ЗСУ за результатами проведеного службового розслідування. У ході службового розслідування встановлено, що 20.08.2020 о 11.10 старшим офіцером відділу організації охорони, патрульно-постової служби, розшуку та діяльності військової служби правопорядку в гарнізонах в/ч НОМЕР_3 у відділенні ВСП (смт Черкаське) було виявлено підполковника ОСОБА_2 , який перебував на службі в стані алкогольного сп`яніння, зазначене підтверджується документально та поясненнями позивача, майора ОСОБА_3 та офіцера відділення Військової служби правопорядку в/ч НОМЕР_3 капітана М. Дробного. Ураховуючи вказане, та те, що позивач є військовослужбовцем правоохоронного формування, та відповідно до вимог статті 49 Статуту внутрішньої служби повинен бути зразком високої культури, скромності й витримки та завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, враховуючи те, що військовослужбовець не виправив своєї поведінки, на підставі клопотання начальника Східного територіального управління Військової служби правопорядку від 09.09.2020 №5591/вп за результатами службового розслідування та з метою усунення причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, недопущенню подібних випадків у подальшому начальником Військової служби правопорядку Збройних Сил України видано наказ від 21.09.2020 №13-од «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладене дисциплінарне стягнення «звільнення з військової служби через службову невідповідність».
05 січня 2021 року до суду надійшла заява про уточнення (збільшення) позовних вимог.
05 січня 2021 року до суду представником Військової частини НОМЕР_3 подано до суду відзив на позовну заяву, в якій відповідач заперечив проти заявлених ОСОБА_1 до суду позовних вимог зважаючи на наступне.
Ознайомившись з позовною заявою представник відповідача зазначає, що позивач наполягає, що до нього за останні 12 місяців накладалось лише одне дисциплінарне стягнення «сувора догана» проте він сам зазначає, що 28.10.2019 він вже притягався до дисциплінарного стягнення «попередження про неповну службову відповідальність». Щодо доводів позивача з приводу незаконності проведеного відносно нього службового розслідування відповідач вказує, що позивачу жодна посадова особа військової частини НОМЕР_3 не перешкоджала йому в здійсненні його прав передбачених пунктом 3 розділу ІV Порядку. Окрім того факт участі позивача у проведенні службового розслідування документально підтверджений копією його пояснень. Тому позивач був обізнаний про проведення відносно нього службового розслідування, надав свої пояснення, засвідчив особистим підписом ознайомлення зі своїми правами та обов`язками в частині ст. ст. 10, 63 Конституції України та ст. 383 КК України, засвідчив відмову від надання зауважень та те, що під час вчинення ним розпивання алкогольних напоїв під час виконання ним службових повноважень він розумів та бажав настання негативних наслідків. Відповідач зазначає, по постанови Новомосковського міськрайонного суду від 30.10.2019 у справі №183/6670/19, від 01.09.2020 у справі №183/4727/20, від 09.09.2020 у справі №201/8082/20, та вказує, що позивач дійсно притягався до дисциплінарної відповідальності за розпивання алкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи алкогольних напоїв на території військової частини або під час виконання обов`язків служби, а факти вчинення ним дисциплінарних проступків судами не скасовувалися та не спростовувались. Щодо можливості притягнення позивача до більш м`якої дисциплінарної відповідальності, а саме «попередження про неповну службову відповідальність», відповідач вказує, що це є незаконним, так як раніше, а саме 28.10.2019 позивач вже притягався до даного виду відповідальності за дисциплінарний проступок пов`язаний з розпиванням алкогольних напоїв або вживанням наркотичних засобів, психотропних речовин чи алкогольних напоїв на території військової частини або під час виконання обов`язків служби. При цьому згідно ст. 102 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідальність застосовується лише один раз за час перебування військовослужбовця на штатній посаді і накладається наказом посадової особи, якій цим Статутом надано таке право.
11 січня 2021 року до суду позивачем було подано відповідь на відзив відповідача 2, в якому позивач вказує, що попередження про неповну службову відповідальність було знято, що свідчить про виправлення поведінки з боку позивача, тому на день накладення на нього стягнення у вигляді звільнення з військової служби 21.09.2020 року в нього було обліковане лише одне стягнення за порушення військової дисципліни, а саме «сувора догана». Крім того, позивач вказує, що не був ознайомлений з наказом про призначення службового розслідування. Також щодо опитування в рамках проведення службового розслідування, позивач зазначає, що дійсно 27.07.2020 після виписки зі стаціонарного лікування він був опитаний заступником командира військової частини НОМЕР_3 , яким до цього 21.08.2020 відносно позивача складався адміністративний протокол за ст. 172-20 КУпАП, тому позивач вказує, що він був впевнений, що вказане пояснення стосується до оформлення матеріалів адміністративної справи, оскільки які саме документи складалися відносно нього та підписувалися чи писалися ним 21.08.2020 він не пам`ятав через нервовий зрив на фоні емоційного перенавантаження, який він намагався зняти алкоголем з 18.08.2020 по 20.08.2020 та як наслідок 21.08.2020 був госпіталізований до психіатричного відділення військової частини НОМЕР_4 , де перебував до 27.08.2020. Опитування позивача проводилось власноручно полковником ОСОБА_4 на формалізованому бланку тому позивач вказує, що не був ознайомлений зі своїми правами та обов`язками, а лише засвідчив особистим підписом про ознайомлення зі своїми правами та обов`язками в частині ст.ст. 10, 63 Конституції України та ст. 383 КК України та дав свої пояснення як він вважав у рамках адміністративного провадження. Щодо не скасування судами та не спростування фактів вчинення проступків позивач зазначає, що тільки постановою Новомосковського районного суду від 04.12.2019 №3/183/3207/19 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, у інших випадках адміністративні справи відносно нього були закриті за реабілітуючими обставинами та через малозначність правопорушення. Також позивач зазначає, що на його думку при прийнятті рішення командиром про накладення на нього одного з найсуворіших стягнень при наявності можливості накладення менш суворого стягнення не враховані пом`якшуючі провину обставини.
14 січня 2021 року усною ухвалою суду, у зв`язку із надходженням клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, судом відкладено підготовче судове засідання на 22 січня 2021 року, з занесенням до протоколу судового засідання.
22 січня 2021 року до суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог порядку ч. 1 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України, до Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_2 ), відповідача-2: Головнокомандувач Збройних Сил України генерал-полковник Хомчак Р.Б., відповідача-3: Східного територіального управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_3 ) відповідно до вимог якої позивач просить:
-визнати протиправним та скасувати наказ начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України від 21.09.2020 № 13-ОД в частині притягнення підполковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності і накладення дисциплінарного стягнення «звільнення з військової служби через службову невідповідність»;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головнокомандувача Збройних Сил України генерал-полковника ОСОБА_5 (по особовому складу) від З0 листопада 2020 № 410 в частині звільнення підполковника ОСОБА_1 в запас через службову невідповідність;
- визнати протиправним та стасувати наказ командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 21.01.2021 № 13 в частині виключення підполковника ОСОБА_1 зі списків особового складу частини, зняття з усіх видів забезпечення;
- поновити підполковника ОСОБА_1 на військовій службі на посаді начальника відділення Військової служби правопорядку (смт. Черкаське) Східного територіального управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_3 );
-виплатити підполковнику ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 21 січня 2021 року до дня фактичного поновлення на військовій службі.
Усною ухвалою суду від 22 січня 2021 року з занесенням до протоколу судового засідання прийнято вищезазначену заяву про уточнення позовних вимог.
28 січня 2021 року на адресу суду засобами електронного зв`язку та 04 лютого 2021 року засобами поштового зв`язку від представника Головнокомандувача Збройних Сил України надійшов відзив на позовну заяву, в якому ним заперечується проти заявлених ОСОБА_1 позовних вимог. Так, відповідно до наказу начальника Військової служби правопорядку у Збройних Сил України від 21.09.2020 №13-од «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог статей 11, 13, 37, 49, 59, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у зв`язку із тим, що військовослужбовець не виправив своєї поведінки, на підставі клопотання начальника Східного територіального управління Військової служби правопорядку від 09.09.2020 №5591/вп. Також позивач не навів жодного аргументу, у чому ж полягає протиправність та незаконність наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 30.11.2020 №410 у частині звільнення позивача з військової служби через службову невідповідність. Таким чином, наказ, що є предметом оскарження прийнято правомірно.
Усною ухвалою суду від 18 лютого 2021 року з занесенням до протоколу судового засідання, відкладено розгляд справи, у зв`язку зі надходженням клопотання відповідача про ознайомлення з матеріалами справи.
01 березня 2021 року до суду від представника позивача надійшла заява про проведення підготовчого засідання без представника позивача та закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті.
02 березня 2021 року до суду від представника Військової частини НОМЕР_3 надійшли заперечення на позовну заяв, в яких виклав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та вказав, що всі можливі методи дисциплінарного впливу, якими володіє командир військової частини НОМЕР_3 у відповідності до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, включаючи, як накладення стягнень так і надання заохочень були застосовані до позивача з метою припинення вживання ним алкогольних напоїв у службовий час. Тому саме неможливість подальшого дисциплінарного впливу та продовження вживання алкогольних напоїв у службовий час підполковником ОСОБА_1 стали основними причинами звернення командира військової частини НОМЕР_3 до старшого начальника з метою застосування ввіреної йому дисциплінарної влади.
Чергове підготовче засідання призначено на 02 березня 2021 року про дату, час та місце судового засідання учасники справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
У підготовчому судовому засіданні призначеному на 02 березня 2021 року суддею постановлено на обговорення питання про закриття підготовчого провадження по справі та призначення розгляду справи по суті на іншу дату.
Позивач, представники відповідача в підготовчому судовому засіданні не заперечували проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.
Представник позивача та позивач, в судовому засіданні, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та у відповіді на відзив, просили суд задовольнити заявлені позовні вимоги.
Представники відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позовної заяви заперечували, посилаючись на письмові відзиви та заперечення, що міститься в матеріалах справи, у зв`язку з чим просили у задоволенні позову відмовити, оскільки оскаржувані накази прийняті правомірно.
У судовому засіданні судом було оголошено перерву до 13 квітня 2021 року.
В судовому засіданні призначеному на 13 квітня 2021 року оголошено перерву, у зв`язку із надходженням клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи та для надання відповідачем 1 довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 .
На виконання усної ухвали суду Військовою частиною НОМЕР_3 надано довідку про грошове забезпечення підполковника ОСОБА_1
11 травня 2021 року до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких, зокрема, зазначено, що завершення адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 ухваленням 01 вересня 2020 року остаточного судового рішення, яким його було визнано винним в скоєнні 20 серпня 2020 року адміністративного правопорушення за статтею 172-20 КУпАП, на підставі наведених вище норм виключало для суб`єкта владних повноважень право накладення за це військове адміністративне правопорушення на позивача дисциплінарного стягнення.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 18.08.2020 року №259 «Про призначення службового розслідування» наказано призначити службове розслідування з метою встановлення причин та умов, які сприяли перебуванню у стані алкогольного сп`яніння під час несення служби начальника відділення Військової служби правопорядку смт. Черкаське підполковника ОСОБА_2 .
За результатами службового розслідування складено наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 31.08.2020 року №112 «Про результати службового розслідування», відповідно до якого зокрема за повторне скоєння військового адміністративного правопорушення протягом року, передбаченого частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів», а також за порушення вимог абзаців 2, 4 статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині додержання законів України, Військової присяги, сумлінного виконання військового обов`язку, беззаперечного виконання наказів командира, статті 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині зобов`язання військовослужбовця утриматися від шкідливих для здоров`я звичок, абзацу 2 статті 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині неухильного виконання наказів командирів, абзацу 1 статті 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині зобов`язання військовослужбовця постійно бути зразком військової культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому, абзацу 9, статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині бути прикладом дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників), абзацу 1, статті 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб та утримуватися від шкідливих звичок, статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині бездоганного і неухильного додержання військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, абзаців 2,6 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині додержання законів України, Військової присяги, неухильного виконання вимог військових статутів, наказів командирів, зобов`язання військовослужбовця поводитись з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків на начальника відділення Військової служби правопорядку смт. Черкаське військової частини НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення сувора догана.
Також, наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 20.08.2020 року №262 «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування з метою встановлення причин та умов, які сприяли перебуванню у стані алкогольного сп`яніння під час несення служби начальника відділення Військової служби правопорядку підполковника ОСОБА_2 .
Службовим розслідуванням з`ясовано, що 20.08.2020 о 11.10 старшим офіцером відділу організації охорони, патрульно-постової служби, розшуку та діяльності військової служби правопорядку в гарнізонах військової частини НОМЕР_3 майором ОСОБА_6 було виявлено підполковника ОСОБА_2 , який перебував на службі в нетверезому стані. За результатами медичного огляду у військовій частині НОМЕР_4 було складено «Протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння» від 20.08.2020 б/н із заключним діагнозом (за результатами огляду та тестів) «алкогольне сп`яніння (алкогольний сопор)». Також 20.08.2020 підполковника ОСОБА_2 було доставлено до Хіміко-токсилогічної лабораторії Центру по лікуванню гострих отруєнь Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №4» Дніпровської міської ради, де останній здав зразки крові за результатом аналізу якого, у зразках відібраних у підполковника ОСОБА_7 було виявлено наявність етилового спирту у крові 3,3 проміле.
З письмового пояснення підполковника ОСОБА_2 від 27.08.2020 року з`ясовано, що останній підтверджує факт вживання алкогольних напоїв і свою вину він визнає.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 04.09.2020 року №117 «Про результати службового розслідування у військовій частині НОМЕР_3 » начальнику штабу першому заступнику командира військової частини НОМЕР_3 за повторне скоєння військового адміністративного правопорушення протягом року, передбаченого частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, а також за порушення вимог абзаців 2, 4 статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині додержання законів України, Військової присяги, сумлінного виконання військового обов`язку, беззастережного виконання наказів командира, статті 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині зобов`язання військовослужбовця утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок, абзацу 2 статті 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині неухильного виконання наказів командирів, абзацу 1 статті 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині зобов`язання військовослужбовця постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язання завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому, абзацу 9, статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині бути прикладом дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів, абзацу 1 статті 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині зобов`язання військовослужбовця піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб та утримуватися від шкідливих звичок, статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині бездоганного і неухильного додержання військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, абзаців 2, 6 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині додержання законів України, Військової присяги, неухильного виконання вимог військових статутів, наказів командирів, зобов`язання військовослужбовця поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, підготувати клопотання перед вищим командуванням про накладення дисциплінарного стягнення на начальника відділення Військової служби правопорядку смт. Черкаське військової частини НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_1 , згідно пункту ж статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.
На підставі клопотання начальника Східного територіального управління Військової служби правопорядку від 09.09.2020 року №5591/вп наказом начальника Військової служби правопорядку у Збройних Сил України від 21.09.2020 №13-од «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за порушення вимог статей 11, 12, 37, 49, 59, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України начальника відділення Військової служби правопорядку військової частини НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «звільнення з військової служби через службову невідповідність».
Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 30.11.2020 року №410 підполковника ОСОБА_1 начальника відділення Військової служби правопорядку військової частини НОМЕР_3 звільнено в запас (через службову невідповідність).
Вважаючи зазначені накази протиправними позивач звернувся з даним позовом до суду.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість дій і рішень суб`єктів владних повноважень та надавши правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Згідно із ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).
Частиною 1 статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Частинами другою-четвертою статті 2 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини першої статті 19 Закону України № 2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.
Разом з тим, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).
Так, за приписами ст.ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (частина третя статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ).
Згідно з частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Наведені норми Дисциплінарного статуту ЗСУ дають підстави дійти висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.
Відповідно до вимог статей 83-86 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).
Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Відповідно до вимоги статті 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Згідно з вимогами статті 91 Дисциплінарного статуту ЗСУ заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень або поєднувати одне стягнення з іншим, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість покарання безпосередньо винних осіб.
Згідно з приписами статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:
г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);
ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);
д) пониження в посаді;
е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);
є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);
ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Таким чином, для притягнення до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої безпеки, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі Статут).
Відповідно до статі 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Статтею 16 Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
За правилами статті 49 цього Статуту військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.
Статтею 13 Статуту встановлено, що військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.
Кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю) гідності (стаття 241 Статуту).
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби через службову невідповідність став висновок службового розслідування, відповідно до якого встановлено, що 20.08.2020 о 11.10 старшим офіцером відділу організації охорони, патрульно-постової служби, розшуку та діяльності військової служби правопорядку в гарнізонах військової частини НОМЕР_3 майором ОСОБА_6 було виявлено підполковника ОСОБА_2 , який перебував на службі в нетверезому стані. За результатами медичного огляду у військовій частині НОМЕР_4 було складено «Протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння» від 20.08.2020 б/н із заключним діагнозом (за результатами огляду та тестів) «алкогольне сп`яніння (алкогольний сопор)». Також 20.08.2020 підполковника ОСОБА_2 було доставлено до Хіміко-токсилогічної лабораторії Центру по лікуванню гострих отруєнь Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №4» Дніпровської міської ради, де останній здав зразки крові за результатом аналізу якого, у зразках відібраних у підполковника ОСОБА_2 було виявлено наявність етилового спирту у крові 3,3 проміле.
Із письмового пояснення підполковника ОСОБА_2 від 27.08.2020 року встановлено, що останній підтверджує факт вживання алкогольних напоїв і свою провину визнає. Зокрема, в поясненнях вказано, що позивач одноособово в службовому кабінеті вжив близько 300 грамів коньяку та був виявлений о 11.10 майором ОСОБА_8 . Крім того, пояснення доповнені ОСОБА_9 в частині того, що до нього доводились вимоги та проводилась робота щодо недопущення порушень, пов`язаного із вживанням спиртних напоїв та усвідомлював те як порушую законодавство України та можливі наслідки.
Таким чином, за результатами службового розслідування встановлено порушення начальником відділення Військової служби правопорядку смт. Черкаське підполковником ОСОБА_10 за повторне скоєння військового адміністративного правопорушення протягом року, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів», а також за порушення вимог абзаців 2,4 ст. 11, ст. 13, абз. 2 ст. 37, абз. 1 ст. 49, абз. 9 ст. 59, абз. 1 ст. 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, абз. 2,6 ст. 4, п. «ж» ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Судом береться до уваги той факт, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Однак, аналізуючи доводи позивача щодо необґрунтованості застосування до нього найсуворішого дисциплінарного стягнення за вчинення даного проступку, суд виходить з того, що підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.
Крім того, Дисциплінарний статут Збройних Сил України не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це в свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.
Судом встановлено, що відповідно до службової характеристики ОСОБА_1 за період служби він виявив посередні професійні та ділові якості щодо виконання службових обов`язків та, зокрема, вказано, що схильний до вживання спиртних напоїв. Потребує постійного контролю з боку старших начальників. У висновку визначено, що займаній посаді не відповідає.
Крім того, з 2017 року ОСОБА_1 неодноразово порушував військову дисципліну.
За таких обставин, на підставі клопотання начальника Східного територіального управління Військової служби правопорядку від 09.09.2020 року №5591/вп наказом начальника Військової служби правопорядку у Збройних Сил України від 21.09.2020 №13-од «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за порушення вимог статтей 11, 12, 37, 49, 59, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України начальника відділення Військової служби правопорядку військової частини НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «звільнення з військової служби через службову невідповідність».
Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 30.11.2020 року №410 підполковника ОСОБА_1 начальника відділення Військової служби правопорядку військової частини НОМЕР_3 звільнено на підставі накладеного начальником Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - начальником Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України дисциплінарного стягнення - звільнення з військової служби через службову невідповідність (наказ начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - начальника Головного управління Збройних Сил України від 21.09.2020 № 13-ОД).
А тому, відповідні накази начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України від 21.09.2020 №13-ОД, Головнокомандувача Збройних Сил України від 30.11.2020 №410 в частині п.45, та наказ командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 21.01.2021 року №13 прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законом України.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що враховуючи тяжкість провини позивача та інші обставини, які були враховані при застосуванні дисциплінарного стягнення, такі як попередня поведінка військовослужбовця, його характеристика при проходженні служби, наявні всі обґрунтовані та законні підстави для застосування саме такого виду стягнення до ОСОБА_1 .
Посилання позивача на те, що процедура його звільнення не була дотримана належним чином, у зв`язку з недотримання процедури в тому числі атестації, суд вважає безпідставним та таким, що не ґрунтується на доказах.
Суд зазначає, що всі інші вимоги позивача є похідними від первинних позовних вимог про скасування оскаржуваних наказів. Оскільки судом встановлена правомірність таких наказів, то відсутні підстави для задоволення інших позовних вимог.
Крім того, суд вважає безпідставним посилання позивача, що лише постановою Новомосковського районного суду від 04.12.2019 р. №3/183/3207/19 якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу на користь держави у розмірі 215 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а в інших випадках адміністративні справи відносно нього судами було закрито за реабілітуючими обставинами та через малозначність правопорушення (постанова Новомосковського міськрайсуду від 30.10.2019 р. у провадженні №3/183/2830/19, постанова Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.09.2020 р. у провадженні №3/201/3824/2020, постанова Новомосковського міськрайсуду від 01.09.2019 р. у провадженні №3/183/2399/20), оскільки позивачем вказаних судових рішеннях визнано вину, а закриття проваджень за реабілітуючими обставинами та через малозначність правопорушення не свідчить про відсутність дисциплінарного проступку позивача та можливість накладення такого виду дисциплінарного стягнення, належні та достатні докази вчинення якого наявні в матеріалах справи та досліджувалися судом.
При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, посилання позивача на постанови судів про розгляд матеріалів про адміністративне правопорушення, суд вважає необґрунтованим, оскільки у цій справі підставою винесення оскаржених наказів було не притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а порушення ним військової дисципліни, що є самостійною підставою для накладення дисциплінарного стягнення.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже на підставі встановлених фактичних обставин та норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що правомірність звільнення позивача відповідачем доведена. Вчинення дисциплінарного проступку, за який прийнято рішення про звільнення з військової служби, позивачем не заперечено та не спростовано.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги не підлягають задоволенню, а тому у задоволені позову слід відмовити повністю.
Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_2 ), відповідача-2: Головнокомандувач Збройних Сил України генерал-полковник Хомчак Р.Б., відповідача-3: Східного територіального управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_3 ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та виплати грошового забезпечення - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 21 травня 2021 року.

Суддя Н.В. Боженко