Справа № 440/249/21
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 р.Справа № 440/249/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Севастьянової А.Ю.,

представника позивача - Ворони О.А.,

представника відповідача - Шимка М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАНТ-СЕРВІС-ЛТД" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2021 (головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, повний текст складено 29.03.21 року) по справі № 440/249/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАНТ-СЕРВІС-ЛТД"

до Державної податкової служби України , Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення,зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Квант-Сервіс-ЛТД" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладеної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 1535063/40652013 від 22.04.2020 року про відмову в реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 1 від 31.03.2020 року до податкової накладної № 1 від 05.03.2020 року;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування, складений та поданий на реєстрацію ТОВ «Квант-Сервіс-ЛТД», в строки визначені нормами діючого законодавства №1 від 31.03.2020 до податкової накладної №1 від 05.03.2020 - направлений на реєстрацію 07.04.2020, реєстраційний номер документу .

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі, зобов`язавши Державну податкову службу України, подати в тижневий строк після набрання законної сили рішення суду, звіт про виконання судового рішення .

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що спірне рішення є протиправними, а розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної таким, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, оскільки ТОВ "Квант -Сервіс -ЛТД" надано контролюючому органу всі необхідні пояснення і підтверджуючі документи, які є достатніми для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2021 відмовлено в задоволенні позову.

ТОВ "Квант-Сервіс-ЛТД" (далі - відповідач 1), не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просило його скасувати та прийняти нове, якою задовольнити позов .

В обґрунтування зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду справи не надано оцінку підставам зупинення реєстрації розрахунку коригування, не враховано, що на вимогу контролюючого органу, після зупинення реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників, позивачем надано усі наявні документи, що засвідчують факт постачання послуг платником податків, враховуючи зміни призначення платежу, що в свою чергу обумовило зміну номенклатури.

Головне управління ДПС у Полтавській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідач, посилаючись на п. 201.16 ст. 201 ПК України та Порядок з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165, Наказ № 520 , яким затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової наклданої/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, стверджує, що в ході опрацювання первинних документів, наданих до розрахунку коригування від 31.03.2020 № 1 на зміну номенклатури товарів/послуг та пов`язаних з цим показників встановлено, що платником не надані копії первинних документів , які підтверджують перехід заборгованості по договорах поставки товарів/послуг.

Отже, спірні рішення комісії з питань зупинення реєстрації розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Полтавській області від 31.03.2020 та відмову в реєстрації розрахунку коригування від 22.04.2020 прийняті правомірно та скасуванню не підлягають.

Державна податкова служба України не надала відзив на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник Головного управління ДПС у Полтавській області заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Представник Державна податкова служба України в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, відзив на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що видами діяльності ТОВ «Квант-Сервіс-ЛТД» є єлектромонтажні роботи (основний); діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; надання в оренду водних транспортних засобів; надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у.; неспеціалізована оптова торгівля; надання в оренду вантажних автомобілів; ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення; будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій.

27.02.2020 року між ТОВ «Квант-Сервіс-ЛТД» (постачальник) та ТОВ «Квант Плюс» (покупець) укладено договір поставки № 2702/2020/ГК, відповідно до якого позивач зобов`язався поставити та передати у власність газовий конденсат (подібну нафтову та хімічну продукцію), а також інші товарно-матеріальні цінності, а Покупець - прийняти і оплатити цей Товар, що вказаний у Специфікаціях, які є його невід`ємними частинами (а.с. 84-85).

На виконання умов договору сторонами складено та підписано Специфікацію № 9 від 03.03.2020 року, про постачання товару "Абсорбент газоконденсатний" в кількості 26,24 т на загальну суму 500 188,45 грн з ПДВ, здійснена попередня оплата на цю суму , згідно платіжного доручення № 1908 від 05 березня 2020 року (а.с. 25,27).

У зв`язку з отриманням передоплати товару, позивачем направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкову накладну від 05.03.2020 року № 1 на суму 500 188,45 грн. в тому числі ПДВ 83364,74 грн (а.с. 38).

31.03.2020 року ТОВ «Квант-Сервіс-ЛТД» та ТОВ «Квант Плюс» погодили анулювання Специфікації № 9 від 03.03.2020 року, що оформлено Додатковою угодою № 1 від 31.03.2020 року (а.с. 30).

31.03.2020 ТОВ «КВАНТ ПЛЮС» на адресу ТОВ «КВАНТ-СЕРВІС-ЛТД» надіслало лист, з проханням зарахувати кошти в сумі 500 187,00 грн., перерахованих згідно платіжного доручення № 1908 від 05.03.2020 року, в рахунок оплати рахунку № 42 від 02.01.2020 року в межах укладеного між сторонами договору суборенди транспортного засобу № 01012020/КР-255Б від 01.01.2020 року (а.с. 31).

01.01.2020 року між ТОВ «Квант-Сервіс-ЛТД» (Орендар) та ТОВ «Квант Плюс» (Суборендар) укладено Договір суборенди транспортного засобу № 01012020/КР-255Б, за умовами якого позивач отримав в строкове платне користування транспортний засіб - КРАЗ, модель 225Б, тип вантажний спеціальний - спеціальний насосна устновка, реєстраційний № НОМЕР_1 , та зобов`язався сплачувати Орендарю оренду плату. (а.с. 32-34).

Виконання умов договору підтверджується актом приймання-передачі транспортного засобу в суборенду, актом надання послуг суборенди № 12 на загальну суму 500 187,00 грн. від 31.03.2020 (а.с. 35,37).

Позивачем 31.03.2020 складено та подано на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 1 від 31.03.2020 до податкової накладної № 1 від 05.03.2020 (Підстава коригування - зміна опису (номенклатури) товарів/послуг та пов`язаних з ним показників).

За наслідками надіслання розрахунку коригування ГУ ДПС складено 07.04.2020 року квитанцію про прийняття документу та зупинення реєстрації розрахунку коригування.

Підставою для зупинення реєстрації розрахунку коригування відповідачем зазначено, що у розрахунку коригування, складеному до податкової накладної, передбачається зміна номенклатури товару/послуги 77, які відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється), що відповідає п. 4 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Додатково повідомлено показник "D"=l.1792%, "Р"=256819.01 (а.с.18).

15.04.2020 позивач подав до контролюючого органу повідомлення по податковій накладній №1 та копії первинних документів в підтвердження реальності здійснення операцій по податковій накладній від 05.03.2020 №1, а саме: договір поставки №2702/2020/ГК від 27.02.2020; специфікацію №9 від 03.03.2020; рахунок на оплату №19 від 03.03.2020; платіжне доручення №1908 від 05.03.2020; податкову накладну №1 від 05.03.2020; додаткову угоду №1 від 31.03.2020 до Договору поставки №2702/2020/ГК від 27.02.2020; лист про зміну призначення платежу від 31.03.2020; договір суборенди транспортного засобу №01012020/КР-255Б від 01.01.2020; акт приймання-передачі транспортного засобу в суборенду від 01.01.2020; рахунок на оплату №42 від 02.01.2020; акт надання послуг суборенди №12 від 31.03.2020; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; та документи на підтвердження користування майном: договір оренди транспортного засобу №0808/ОР-КР від 08.08.2018 з додатковою угодою №1 від 31.12.2019; акт приймання-передачі транспортного засобу в оренду від 08.08.2018; рахунки на оплату №3 від 29.01.2020, №11 від 29.02.2020, №19 від 11.03.2020; акти надання послуг № 6 від 31.01.2020, №14 від 29.02.2020, №22 від 31.03.2020.

22.04.2020 ГУ ДПС у Полтавській області (в особі Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації) прийнято рішення №1535063/40652013, яким відмовлено в реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 1 від 31.03.2020 року до податкової накладної № 1 від 05.03.2020 року.

Підставою відмови зазначено: ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвернтаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання -передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

Додатково зазначено, що відсутні первинні документи, які підтверджують перехід заборгованості по договорах поставки товарів/послуг.

Не погодившись з рішенням про відмову в реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності рішення податкового органу, оскільки позивачем не надано належних первинних документів в підтвердження переходу заборгованості за договором поставки, а наданий лист, контрагента позивача з прохання зарахувати кошти, переведені в оплату одного рахунку в рахунок оплати іншого, без отримання відповідної згоди уповноважено особи позивача, не є належним доказом переходу заборгованості із одного зобов`язання в рахунок погашення боргу за іншим зобов`язанням.

Надаючи правову оцінку обставинам зазначеної справи, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом п.п. "б" п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 187.1 ст. 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до абзацу першого п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Абзацами першим, другим п. 201.10 ст. 201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно п. 192.1 ст. 192 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних. Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;

отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Функціонування Єдиного реєстру податкових накладних (далі за текстом - ЄРПН) відбувається в автоматизованому режимі за правилами, визначеними Порядком ведення єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (далі за текстом - Порядок № 1246).

Зокрема, п. 12 Порядку № 1246 передбачено, що саме в автоматизованому режимі здійснюється перевірка одержаної від платника податків податкової накладної на предмет наявності підстав для зупинення реєстрації.

Згідно з п. 201.16 ст. 201 ПК України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів зазначає, що обставини зупинення реєстрації податкових накладних обов`язково підлягають дослідженню, оскільки є юридично значимими та такими, що тягнуть за собою прийняття в подальшому рішення про реєстрацію податкових накладних або відмову у реєстрації на підставі витребуваних документів у платника податку за результатами зупинення реєстрації.

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів визначено Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165, що набула чинності з 01.02.2020 (далі по тексту - Порядок № 1165).

За визначенням п. 2 Порядку № 1165 автоматизований моніторинг відповідності податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків - сукупність заходів та методів, що застосовуються контролюючим органом для виявлення ознак наявності ризиків порушення норм податкового законодавства за результатами проведення автоматизованого аналізу наявної в інформаційних системах контролюючих органів податкової інформації.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

В силу приписів пункту 7 Порядку № 1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Платник податку отримує інформацію щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, через електронний кабінет (п. 8 Порядку № 1165).

Відповідно до п. 10 Порядку № 1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Згідно з п. 11 Порядку № 1165 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Відповідно до отриманої платником податків ТОВ "Квант -Сервіс -ЛТД" квитанції про зупинення реєстрації розрахунку коригування операції, які в ній відображені, відповідають п. 4 Критеріїв ризиковості здійснення операцій.

Критерії ризиковості здійснення операцій визначені у Додатку № 3 до Порядку № 1165.

Відповідно до пункту 4 Критеріїв ризиковості здійснення операцій під таке визначення підпадає складення розрахунку коригування постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача-платника податку, якщо передбачається зміна номенклатури товару/послуги (для товарів за кодами згідно з УКТЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для послуг за кодами відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів), за умови відсутності такого/такої товару/послуги, зазначеного/зазначеної в розрахунку коригування, поданому для реєстрації в Реєстрі, у таблиці даних платника податку як товару/послуги, що на постійній основі постачається (надається).

Колегією суддів встановлено, що в якості підстави для зупинення реєстрації в повідомленнях про зупинення реєстрації розрахунку коригування контролюючий орган вказав на те, що у розрахунку коригування, складеному до податкової накладної , передбачається зміна номенклатури товару /послуги 77, які відсутні в таблиці даних платника ПДВ, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються).

Вирішуючи спір суд першої інстанції, не досліджував підстави для зупинення розрахунку коригування, а саме, що в розрахунку коригування зазначена номенклатура товару 77, яка відсутня в таблиці даних платника податку на додану вартість як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), зазначені таблиці були відсутні в матеріалах справи, не витребувані судом, що свідчить про неповноту з`ясування обставин справи.

Згідно ч. 4 ст. 9, ч. 4 ст. 77 КАС України суд наділений правом збирати докази з власної ініціативи, а також повноваженням сприяти в реалізації обов`язку доказування (у випадку неможливості самостійного надання особами, які беруть участь у справі доказів) і витребовувати необхідні докази.

Разом з тим, судом першої інстанції всупереч вищезазначеним вимогам КАС України достовірно не з`ясовано правомірність підстав зупинення реєстрації розрахунку коригування.

На вимогу апеляційного суду, сторонами по справі надано таблицю даних платника податку на додану вартість, пояснення до неї, повідомлення про об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність позивача.

Судом встановлено, що позивачем разом із розрахунком коригування направлялася таблиця даних платника податку за № , у якій зазначено: види економічної діяльності відповідно до КВЕД; коди товарів згідно з УКТЗЕД, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку.

Колегія суддів зазначає, що посилання відповідача на відсутність кодів УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 77 є необґрунтованими, оскільки відповідно до п.12 Порядку № 1165, подання такої таблиці є виключно правом такого платника, а не обов`язком, відсутність реалізації якого не може бути підставою для прийняття контролюючим органом рішень, які мають негативні наслідки для платника та покладаються в основу прийняття рішень про відмову в реєстрації поданих платником податкових накладних/розрахунків коригування

Відповідно до УКТЗЕД/ДКПП код 77 - включає класи: 77.11 це надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 77.12 це надання в оренду вантажних автомобілів.

Кодами діяльності позивача, які зазначені у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є у тому числі:

- неспсдіалізована оптова торгівля (код згідно КВЕД 46.90);

- надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у. (код згідно КВЕД 77.39)

- надання в оренду вантажних автомобілів (код згідно КВЕД 77.12).

З метою здійснення господарської діяльності по виду «неспеціалізована оптова торгівля» ТОВ «КВАНТ-СЕРВІС-ЛТД» укладено ряд господарських договорів, на підставі яких відповідні контрагенти зобов`язуються поставити на адресу ТОВ «КВАНТ-СЕРВІС- ЛТД» (Покупець) товарно-матеріальні цінності/ газовий конденсат (подібну нафтову та хімічну продукцію), в т.ч. й на умовах здійснення розрахунків за товар шляхом проведення попередньої оплати.

В податковій звітності ТОВ «Квант-Сервіс-ЛТД» зазначені господарські операції відображені з кодами згідно УКТ ЗЕД/Державним класифікатором продукції та послуг товарів/послуг (придбання (отримання)), що відповідає його зареєстрованим видам економічної діяльності. Зазначена інформація міститься в ЄДРПОУ, є у розпорядженні податкового органу та додатково надавалась позивачем податковому органу.

Крім того, відповідачем у квитанції не зазначено конкретного переліку документів, які б були достатніми для прийняття рішення про реєстрацію розрахунку коригування.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем надано податковому органу пояснення та копії документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію якого зупинено.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що платником податків після зупинення реєстрації розрахунку коригування, було надано усі належні документи, які підтверджують інформацію, зазначену в розрахунку коригування.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку недотримання принципу правової визначеності під час зупинення реєстрації розрахунку коригування призводить до необізнаності платника податків щодо вичерпного переліку необхідних документів, які він повинен надати контролюючому органу, внаслідок чого у відповідача виникає можливість прояву нічим необмеженої дискреції.

Таким чином, вказані обставини, призводять до прояву суб`єктом владних повноважень негативного розсуду, внаслідок чого платник податків не має змоги належним чином виконати свої обов`язки, мета яких - реєстрація розрахунку коригування.

Здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 23 жовтня 2018 року по справі №822/1817/18, від 21 травня 2019 року по справі №0940/1240/18.

Під час вирішення справи суд перевіряє відповідність прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення, дії на відповідність критеріям, визначеним ст.2 КАС України.

З огляду на викладене, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення для його прийняття. У разі ж відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Наказом Міністерства фінансів України № 520 від 12 грудня 2019 року затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №520), яким визначено механізм прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.2. Порядку № 520 прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).

Пунктом 3 Порядку № 520 визначено, що комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу.

Згідно п.4 Порядку № 520 у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі

Відповідно до п.5 Порядку № 520 перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Відповідно до п. 11 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Мінфіна від 12.12.2019 № 520, комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;

- та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;

- та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що можливість надання платником податків достатніх документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної або розрахунку коригування прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного переліку необхідних документів для прийняття рішення щодо реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Необґрунтоване обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, а не будь-яких на власний розсуд, призводить до правової невизначеності, що не відповідає критерію обґрунтованості та пропорційності акта індивідуальної дії.

Зі змісту оскаржуваного рішення про відмову у реєстрації розрахунку коригування вбачається, що воно не містить конкретної інформації, щодо причин та підстав для прийняття такого рішення, а лише містить загальну фразу про те, що причиною його прийняття є "ненадання платником податків копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (документи , які не надано, підкреслити).

Колегія суддів зазначає, що в квитанції не конкретизовано, саме які документи позивач мав надати, а після отримання наданих позивачем документів, податковим органом не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства, та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Оскаржуване рішення не містять зазначення конкретної інформації щодо причин та підстав відмови в реєстрації.

У той же час, головною рисою індивідуальних актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акту нормам чинного законодавства.

При вирішенні питання про реєстрацію податкових накладних/розрахунку коригування адміністративний суд не досліджує зміст господарських правовідносин. Завдання суду полягає у дослідженні документів первинного бухгалтерського обліку в аспекті їх належності для цілей підтвердження реальності господарських операцій. Необхідність підтвердження реальності господарських операцій переслідує публічно-правові цілі - встановлення належності виконання платниками податків визначених законодавством податкових обов`язків.

Суд також звертає увагу на те, що у випадку неконкретизації переліку документів у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції - прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.07.2019 у справі № 140/2160/18, від 10.04.2020 по справі № 819/330/18 .

Посилання відповідачів у рішенні, як на підставу відмови у реєстрації податкової накладної - ненадання позивачем копій первинних документів, які підтверджують перехід заборгованості по договорах поставки товарів/послуг, колегія суддів вважає безпідставним, з огляду на наступне.

Як вже було встановлено колегією суддів зобов`язання з поставки товару, обумовленого специфікацією №9 від 03.03.2020 до Договору поставки №2702/2020/ГК від 27.02.2020, скасовано шляхом анулювання відповідної специфікації Додатковою угодою №1 від 31.03.2020 та визнано її такою, що не створює будь-яких прав та обов`язків для сторін.

Кошти, зазначені в податковій накладній та розрахунку коригування отримані позивачем, позивач та його контрагент погодили здійснити зарахування отриманих коштів в рахунок оплати за договором оренди транспортного засобу, що підтверджується відповідним листом від 31.03.2020 ТОВ «КВАНТ ПЛЮС» . Посилання суду, що зазначений доказ не є належним в підтвердження зарахування боргу в рахунок погашення зобов`язань за іншими договорами, є помилковим .

Відповідно до ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем, після отримання пропозиції від 31.03.2020 вчинено дії, що свідчать про її прийняття, а саме підписано акт надання послуг суборенди від 31.03.2020 № 12, зараховані грошові кошти за наслідками зміни призначення платежу.

Доказів того, що на момент складання розрахунку коригування відбулась зміна суми компенсації вартості товарів/послуг, перегляд чи перерахунок цін, повернення постачальником суми попередньої оплати товарів/ послуг матеріали справи не містять та судом не встановлено.

Крім того, 11.03.2020 позивачем на адресу податкового органу було подано повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти , пов`язані з оподаткуванням, що свідчить про наявність у зазначеної інформації у відповідача.

Колегія суддів зазначає, що первинні документи стосовно здійснення позивачем господарських операцій позивачем були надані відповідачу, що підтверджується квитанцією про їх отримання.

Крім того, право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику, тобто особі, що здійснює відповідний платіж. У випадку ж, якщо грошові кошти вже були списані з рахунку платника та зараховані на рахунок отримувача, переказ набуває статусу завершеного (пункт 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні"). Отже, з моменту перерахування грошових коштів на рахунок отримувача обов`язок банку з виконання доручення платника вважається виконаним. Внесення змін до призначення платежу такого платіжного доручення є неможливим. А питання уточнення інформації, вказаної у реквізиті "Призначення платежу" виконаного платіжного доручення вирішується сторонами у порядку, узгодженому між ними, без участі банку. Зазначене підтверджується листом Національного Банку України від 9 червня 2011 року №25-111/1438-7141 "Про заміну інформації у реквізиті "Призначення платежу", яким встановлено, що після списання коштів з рахунку платника питання щодо уточнення інформації, зазначеної у реквізиті "Призначення платежу", вирішується між сторонами без участі банку. Визначальним у змісті наведених законодавчих норм, якими регулюються правильність заповнення платіжного доручення, є те, що вони регулюють правовідносини між банком та платником, у той час, як зміна волевиявлення у розпорядженні коштами є господарськими правовідносинами та визначається цивільно-правовими угодами, укладеними між сторонами.

При цьому, економічний зміст тієї чи іншої господарської операції визначається платниками податків самостійно та на власний розсуд, а не контролюючим органом. Отже, платник не позбавлений законодавцем права на обрання шляхів здійснення своєї господарської діяльності у межах цивільного законодавства.

Такий висновок щодо застосування норм права сформовано Верховним Судом у постановах від 19.06.2018 у справі №809/34/17, від 01.07.2020 у справі №824/74/19-а.

Колегія суддів зазначає, що у спірних рішеннях податковий орган мав чітко зазначити, шляхом відповідного підкреслювання, яких документів не надано платником податків та відсутність яких позбавляє можливості здійснити відповідну реєстрацію. Так, рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації розрахунку коригування.

В даному випадку, відповідачами обґрунтованих недоліків щодо поданих позивачем документів не встановлено та не зазначено у рішенні про відмову у реєстрації податкової накладної.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про протиправність та необхідність скасування рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладеної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 1535063/40652013 від 22.04.2020 року про відмову в реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 1 від 31.03.2020 року до податкової накладної № 1 від 05.03.2020 року.

Таким чином, судом не встановлена протиправність рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладеної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 1535063/40652013 від 22.04.2020 року про відмову в реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 1 від 31.03.2020 року до податкової накладної № 1 від 05.03.2020 року, у зв`язку із чим апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не повістю встановив спірні обставини у даній справі та ухвали рішення без урахування усіх доводів сторін з неправильним застосуванням матеріального права, що у свою чергу свідчить про наявність підстав для його скасування.

Щодо встановлення судового контролю за виконання рішення суб`єктом владних повноважень, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із ч. 4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею ст. 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, з вказаного вище слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.

Відповідно до ч. 6 статті 245 КАС України, у випадках, визначених у частинах 3 - 5 цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

Порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначено статтею 382 КАС України, за приписами частини 1 якої суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказаною нормою КАС України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, встановлення вказаного заходу судового контролю є доцільним виключно у випадку, коли наявні достатні та об`єктивні підстави вважати, що суб`єкт владних повноважень буде ухилятись від виконання судового рішення.

В даному випадку, необхідність зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення позивач обґрунтовує виключно власними припущеннями, без надання доказів, разом з тим, колегією суддів не встановлено наявності обставин, які б вказували на можливе ухилення відповідача від виконання судового рішення, тому суд не вбачає підстав для застосування положень ч. 1 ст. 382 КАС України.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, внаслідок чого, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України, є підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного судового рішення та ухвалення нової постанови про задоволення позовних вимог.

Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної інстанції ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судом встановлено, що позивачем понесені витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 4 204,00 та апеляційної скарги в розмірі 6 810,00 грн., що підтверджується квитанцією № UA30455 від 02.11.2020, №UA30654 від 06.04.2021.

Враховуючи, що за наслідками судового розгляду позов задоволено, на користь позивача підлягають стягненню з відповідачів судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5 507 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАНТ-СЕРВІС-ЛТД" задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2021 по справі № 440/249/21 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант-Сервіс-ЛТД" - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладеної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 1535063/40652013 від 22.04.2020 року про відмову в реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 1 від 31.03.2020 року до податкової накладної № 1 від 05.03.2020 року;

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №1 від 31.03.2020 до податкової накладної №1 від 05.03.2020, датою направлення його до органу ДПС - 31.03.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (36000, м. Полтава вул. Європейська, 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАНТ-СЕРВІС-ЛТД" (36014, м. Полтава, пров. Спортивний, 4В, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 507,00 (п`ять тисяч п`ятсот сім гривень 00 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАНТ-СЕРВІС-ЛТД" (36014, м. Полтава, пров. Спортивний, 4В, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 507,00 (п`ять тисяч п`ятсот сім гривень 00 копійок)

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 07.06.2021 року