Справа № 200/5305/21
Суддя: Лазарєв В.В.
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 р. Справа№200/5305/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазарєва В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

30 квітня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 20.04.2021 року № 63752205 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. Позовну заву здано на пошту 27.04.21.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесено постанову від 20 квітня 2021 року у ВП № 63752205 про накладання штрафу, якою на боржника - Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. за невиконання без поважних причин рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.04.2020 року у справі № 200/2513/20-а

Вказану постанову позивач вважає протиправною, оскільки рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.04.2020 року у справі № 200/2513/20-а було не виконано в частині виплати коштів, за минулий період з поважної причини, у зв`язку з відсутністю фінансування на виконання рішень суду.

У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з цим позовом.

11 травня 2021 року позовна заява залишена без руху, про що постановлена ухвала (а.с. 26).

26 травня 2021 року відкрито провадження у даній справі. Призначено судове засідання на 03 червня 2021 року об 11.00 год. В ухвалі було запропоновано відповідачу надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження.

Вищевказана ухвала отримана відповідачем 27.05.21, що підтверджується наявною інформацією на веб-сайті « Укрпошта » ( https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html). Окрім того, ухвала про відкриття провадження у справі надіслана на електронну адресу відповідача.

Станом на 11.30 год. 03 червня 2021 року відзив з боку відповідача не надійшов.

Представники сторін до суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином 27.05.21, що підтверджується наявною інформацією на веб-сайті «Укрпошта» ( https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html). Також, сторін повідомлено про дату, час та місце розгляду справи за допомогою електронної пошти.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні.

Приймаючи до уваги наведене та враховуючи приписи чинного процесуального законодавства, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні та вирішення справи за наявними матеріалами.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

27 листопада 2020 року старшим державним виконавцем Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесено постаново про відкриття виконавчого провадження ВП № 63752205 з примусового виконання виконавчого листа №200/2513/20-а, що виданий 13 квітня 2020 року Донецьким окружним адміністративним судом на виконання рішення цього ж суду від 09 квітня 2020 року, яким зобов`язано Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії, яка виникла за період з 01.04.17 по дату поновлення такої виплати (а.с. 8-11, 13).

Листами від 28.12.2020 року № 0573-09-5/11515 та № 0573-09-5/11514 Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повідомило відповідача, що рішення суду у справі № 200/2513/20-а виконано добровільно, а саме поновлено нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2020 року. Виконання судового рішення підтверджується протоколом призначення пенсії від 26.08.20 та протоколом індивідуального перерахунку від 26.08.20. Також, управлінням було нарахована заборгованість з пенсії ОСОБА_1 з 01.04.17 в розмірі 71245,99 грн. та листом 07.09.20 Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області звернулося до ГУ ПФУ в Донецькій області щодо фінансування виплати за рішенням суду (а.с. 14-15, 16-17).

20 квітня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у межах виконавчого провадження № 63752205, відповідно до якої за невиконання рішення суду у справі №200/2513/20-а, на боржника - Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області накладено штраф у розмірі 5100 грн. (а.с. 21).

Позивач оскаржує вищевказану постанову, як таку, що винесена у порушення вимог чинного законодавства.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як, зокрема обов`язковість виконання рішень (ст. 2 вказаного Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 4 ст. 18 вказаного Закону визначено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 63 вказаного Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 3 ст. 63 вказаного Закону виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 75 вказаного Закону, яка визначає відповідальність за невиконання рішення, що, зокрема, зобов`язує боржника вчинити певні дії, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Вказана стаття, як і спеціальний закон, не містить норм, які б звільняли боржника від відповідальності за невиконання без поважних причин рішення суду в залежності від тих чи інших обставин.

Поважними в розумінні наведених норм закону можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його волевиявлення.

В той же час, законодавцем не визначено які саме причини для невиконання рішення суду є поважними. Поняття поважних причин є оціночним, а його вирішення Законом України «Про виконавче провадження» покладено на розсуд державного виконавця при вирішенні питання про наявність підстав для накладення на боржника штрафу, передбаченого ч. 1 ст. 75 наведеного Закону.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду зобов`язано Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії, яка виникла за період з 01.04.17 по дату поновлення такої виплати.

Позивачем в добровільному порядку частково виконано рішення суду, щодо нарахування пенсії, що підтверджується протоколами призначення пенсії та протоколом індивідуального перерахунку від 26.08.20. Разом з цим для виплати заборгованості з пенсії, що виникла з 01.04.17 не передбачено відповідного фінансування.

Для вирішення питання щодо виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі 200/2513/20-а Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області звернулося до розпорядника коштів вищого рівня - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою на фінансування коштів для виплати заборгованості з пенсії № 0573-05-9/4993 від 07.09.20 (а.с. 64).

Листом від 26.10.20 № 0500-0202-9/19807 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило позивача про направлення вищевказаного листа від 07.09.20 до Пенсійного фонду України щодо вирішення питання виділення коштів для виплати пенсії ОСОБА_1 за рішенням суду від 09.04.20 у справі № 200/2513/20-а (а.с. 68-69).

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 р. № 280 (далі - Положення про ПФУ) Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2 Положення про Пенсійний фонд України передбачено, що Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Головним розпорядником коштів за цією програмою є Міністерство соціальної політики України, розпорядником нижчого рівня - Пенсійний фонд України.

Згідно пункту 7 Положення про ПФУ Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Повноваження органів Пенсійного фонду України, як виконавця бюджетних програм, визначаються перш за все ст.23 Бюджетного кодексу України, а саме: будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Згідно статті 116 Бюджетного кодексу України порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України; здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України.

Згідно пункту 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про накладення штрафу належать до відповідальності за невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, в редакції Закону України № 2417-VIII від 15 травня 2018 року (далі - Закон № 1404-VIII), особа не несе відповідальності за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, у разі, якщо таке невиконання, сталося з поважних причин.

З урахуванням встановлених у справі обставин та на підставі аналізу зазначених норм права, суд дійшов висновку про те, що невиконання судового рішення позивачем в частині невиплати заборгованості з пенсії ОСОБА_1 за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічна позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі №0840/3476/18, від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19 та від 15 квітня 2020 року у справі №811/1324/18.

Згідно ч. 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки судом встановлено обставини, які свідчать про поважність причин невиконання позивачем рішення суду, постанова про накладення штрафу від 20 квітня 2021 року ВП № 63752205 підлягає скасуванню.

Таким чином, позов Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, підлягає задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись нормами Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: вул. Незалежностіо, 28а, м. Добропілля, Донецька область, 85000, ) до Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місцезнаходження: бул. Першотравнева, 83, м. Добропілля, Донецька область, 85000, ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 20 квітня 2021 року ВП № 63752205 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Рішення суду набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Лазарєв