Справа № 812/853/18
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

12 квітня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 812/853/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шембелян В.С.,

за участю секретаря судового засідання Пономарьової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 30 березня 2018 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області, в якій позивач просить суд:

- визнати неправомірними дії чи бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо ненарахування ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3 000 грн у розрахунку на місяць, за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 у розмірі 14972 грн. (чотирнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят дві грн. 10 коп.) 10 коп.;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 у розмірі 14972 грн. (чотирнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят дві грн.) 10 коп.;

- визнати неправомірними дії чи бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області, щодо стягнення з ОСОБА_1 військового збору в сумі 984 грн. 49 коп., при нарахуванні та виплаті йому одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області повернути ОСОБА_1 незаконно стягнений військовий збір в розмірі 984 грн. 49 коп. при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби;

- визнати неправомірними дії чи бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області, щодо нарахування ОСОБА_1 надбавки від посадового окладу та окладу за спеціальним званням, за період служби з 01.05.2016 по день звільнення 30.06.2017 у розмірі 40%, замість належних йому 45%;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області провести ОСОБА_1 перерахунок нарахованої йому надбавки від посадового окладу та окладу за спеціальним званням, за період служби з 01.05.2016 по день звільнення 30.06.2017, з 40% на 45%, та виплатити йому заборгованість різниці надбавки у розмірі 3220 грн.35 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 по 22.06.2017 - службу в Національній поліції України на посаді начальника ізолятора тимчасового тримання Старобільського відділу поліції ГУНП в Луганській області. З 07.11.2015 по 30.06.2017 безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань. Відповідно до постанови КМУ від 31.01.2015 № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій», яка втратила чинність 20.01.2016 на підставі постанови КМУ № 18 від 20.01.2016 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» ОСОБА_1 не було нараховано та виплачено грошову винагороду за участь в АТО на загальну суму 14972,10 грн. Крім цього, відповідачем при виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні з позивача незаконно стягнутий військовий збір у сумі 984,49 грн, а також було відмовлено у здійсненні перерахунку надбавки за стаж служби в поліції та сплаті заборгованості.

Позивач вважає, що своїми діями чи бездіяльністю відповідач всупереч вимогам чинного законодавства України грубо порушив його права та законні інтереси як працівника поліції так і громадянина України.

Ухвалою суду від 04.04.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу в порядку загального позовного провадження (арк.спр.1-2).

Ухвалою суду від 22.05.2018 зупинено провадження у справі (арк.спр.86).

Ухвалами суду від 01.04.2021 поновлено провадження у справі; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (арк.спр.117, 118).

Головне управління Національної поліції в Луганській області позов не визнало, про що через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) подало відзив на адміністративний позов, яким у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю (арк. спр.27-36).

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що позивач в позові не зазначає, до якої категорії осіб, зазначених в постанові КМУ від 31.01.2015 № 24, йому повинні нарахувати та виплачувати винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції. Оскільки вказана постанова розповсюджується саме на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів.

Відповідач звертає увагу, що ним не отримувались фінансування на виплату винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції в спірний період.

У свою чергу КМУ не вносилось будь-яких змін до постанови КМУ від 31.01.2015 № 24 у зв`язку з прийняттям ЗУ «Про Національну поліцію» та на підставі чого постанова КМУ № 24 від 31.01.2015 не поширюється на поліцейських.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Порядку та умов виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду від 02.02.2015 № 49 військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, у разі одночасного дотримання таких умов:

- залученні до проведення антитерористичної операції;

- перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу антитерористичної операції;

- перебувають у районі проведення антитерористичної операції.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні документи, які свідчать про виконання позивачем завдань керівництва штабу антитерористичної операції у спірний період. Тобто в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження безпосередньої участі позивача у проведенні антитерористичної операції, за яку постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 № 24 встановлено виплату грошової винагороди.

Докази на підтвердження фактичної участі ОСОБА_1 у проведенні антитерористичної операції у період з 07.11.2015 по 31.01.2016 відсутні, що підтверджено відповіддю Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Луганській області від 16.04.2018 № 979/111/21-2018 на запит ВПЗ ГУНП.

Щодо позовних вимог визнання неправомірними дії чи бездіяльності ГУНП в Луганській області щодо стягнення військового збору в сумі 984,49 грн відповідач зазначає наступне.

За приписами п.5 Порядку від 03.09.2013 № 787 повернення помилково або надмірно зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надмірно зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 Порядку від 03.09.2013 № 787.

З огляду на те, що позивач не звертався з заявою про повернення зайво утриманих сум військового збору до ГУНП в Луганській області під час проходження публічної служби, а також до відповідного органу казначейства, звернення з цим питанням безпосередньо до суду є передчасним та унеможливлює вирішення питання у межах цієї справи.

Щодо аргументів позивача про неправильне нарахування надбавки за стаж служби в поліції від посадового окладу та окладу за спеціальним званням за період служби з 01.05.2016 по 30.06.2017 у розмірі 40% замість належних 45% та зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплатити заборгованість різниці надбавки у розмірі 3220,35 грн відповідач зазначає, що відповідно до наказу ГУНП в Луганській області від 18.12.2015 № 48 о/с ОСОБА_1 була встановлена вислуга років станом на 07.11.2015 19 років 06 місяців 10 днів.

На підставі викладеного відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

23.05.2018 від позивача надійшла відповідь на відзив (арк. спр. 89-95), в якій він зазначає, що його безпосередня участь в АТО підтверджена довідкою ГУНП в Луганській області № А-11931 від 12.03.2016, тому винагорода має бути виплачена за спірний період. Відповідач протиправно стягнув військовий збір в розмірі 984,49 грн при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції. Виплата одноразової допомоги відповідно до вимог чинного законодавства має нараховуватися та сплачуватися в день звільнення, отже пільга щодо звільнення від сплати військового збору як особі, яка приймала безпосередню участь в АТО на день звільнення в позивача зберігалася. Відповідач відмовив позивачу у виплаті цієї суми листом від 02.03.2018 №109/111/22-2018. Крім того, зазначив, що на день звільнення йому була встановлена вислуга років 23 роки 02 місяці 02 дні, що підтверджено копією наказу №437 о/с від 26.06.2017. Таким чином, станом на 01.05.2016 його вислуга складала 22 роки, що є підставою для нарахування та виплати надбавки за стаж служби в поліції в розмірі 45%, хоча позивачу ця надбавка нараховувалася та сплачувалася з 01.05.2016 по 30.06.2017 у розмірі 40%. Тому позивач просить визнати дії відповідача неправомірними та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

25.03.2021 від відповідача надійшли письмові пояснення (арк. спр. 111-113), в яких вказано, що у довідці ГУНП в Луганській області № А-11931 від 12.03.2016 зазначено, що підставою для її видачі є: накази першого заступника керівника АТЦ при СБУ (керівника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 07.06.2015 № 158, від 17.11.2015 № 321, від 07.12.2015 № 341, від 14.07.2017 № 197 дек. Зміст витягів із вищенаведених наказів свідчить про прибуття та вибуття позивача до (зі) складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, тобто зазначені накази АТЦ при СБУ вказують лише про можливість залучення позивача до проведення антитерористичної операції, а не про участь у заходах, зазначених у п.1 додатку № 1 до Постанови КМУ від 31.01.2015 № 24, за які передбачено виплату винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції.

Тобто зазначеними вище наказами АТЦ при СБУ (по стройовій частині), які виступали підставою для видачі довідки № А-11931 від 12.03.2016, позивача було лише зараховано до списку сил і засобів проведення антитерористичної операції.

Винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції виплачується не за весь час залучення особи до складу сил та засобів антитерористичній операції, а тільки за час фактичної участі цієї особи у відповідних заходах (п. 33 Постанови). Таким чином, в матеріалах справи відсутні документи, які вказують на безпосередню участь ОСОБА_1 в антитерористичній операції.

Суд розглядає справу в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін за відсутності учасників справи, які до судового засідання не прибули, просили суд розглянути справу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини, що склалися між сторонами.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 виданий Старобільським РВ УМВС України в Луганській області, РНОКПП НОМЕР_2 (арк.спр.8,9).

30.10.2015 ОСОБА_1 отримав статус та посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 (арк. спр.10).

Згідно з довідкою ГУНП в Луганській області від 12.03.2017 № А-11931 ОСОБА_1 на підставі наказів першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника АТО на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 07.06.2015 № 158, від 17.11.2015 № 321, від 07.12.2015 № 341, від 14.07.2017 № 197 дск в період з 12.06.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 30.06.2017 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області (арк.спр.12, 37-47).

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 від 22.12.2017 № 1107/111/22-2017, що видана УФЗБО ГУНП в Луганській області, за період з 07.11.2015 по 21.01.2016 винагорода за участь в АТО не нараховувалась та не виплачувалася (арк.спр. 15).

Згідно з листом Управління превентивної ГУНП в Луганській області від 16.04.2018 №979111/21-2018 у відповідь на лист Відділу правового забезпечення ГУНП в Луганській області відомості та документи відносно залучення ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 по 21.01.2016 до несення служби на блокпостах, звільнення об`єктів, які захоплені тощо (де визначені особовий склад, який залучався до охорони, час, місце, порядок виконання завдань, книга служби нарядів та подій, що відбувалися) відсутні. Проте такі відомості можуть знаходитися в Старобільському ВПГУНП в Луганській області (арк.спр. 48-49).

Довідкою Старобільського ВПГУНП в Луганській області від 17.04.2018 №6280/111/43-2018 підтверджено, що ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 по 21.01.2016 на лікарняних та у відпустках не перебував (арк.спр. 50).

Наказом № 437 о/с від 26.06.2017 звільнено зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 , начальника ізолятора тимчасового тримання №5 Головного управління Національної поліції в Луганській області за ст.77 ч.1 п.7 (за власним бажанням) з 30.06.2017, з вислугою років на день звільнення: 23 роки 02 місяці 02 дні (арк.спр.11).

Відповідно до довідки від 22.12.2017 №1134/1/22-2017 ОСОБА_1 була виплачена одноразова вихідна допомога при звільнені з ГУНП в Луганській області з розрахунку: посадовий оклад 2800 грн, оклад за спеціальним званням «майор поліції» - 2000 грн, надбавка за стаж служби в поліції 45% - 2160 грн, премія 64% - 4454,40 грн. Разом нараховано 11414,40 грн х 23 роки х 25% (п.7 ст.77) = 65632,80 грн (64648,31 грн до видачі) (арк.спр.14).

Згідно з довідкою УФЗБО ГУНП в Луганській області від 09.04.2021 № 427/111/22-2021 ОСОБА_1 нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні у сумі 656332,80 грн, з цієї суми утримано військовий збір в розмірі 984,49 грн та податок з доходів фізичних осіб в розмірі 11813,90 грн, в розрахунок включено компенсацію податку з доходів фізичних осіб -11813,90 грн (арк.спр.131).

Відповідно до листа УФЗБО ГУНП в Луганській області від 27.04.2018 №252/111/22-2018 остаточний розрахунок з ОСОБА_1 , звільненим зі служби та виключеним з списків сил та засобів АТО з 30.06.2017, фактично проведено в липні, тому пільга щодо оподаткування військовим збором, визначена постановою КМУ від 30.12.2015 №1161 «Про порядок підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором» - не застосовується (а.с.52).

Згідно з наказом ГУНП в Луганській області від 18.12.2015 №48 о/с відповідно до ЗУ «Про Національну поліцію» встановлено стаж служби в поліції, що надає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, капітану поліції ОСОБА_1 начальнику ізолятора тимчасового тримання Старобільського відділу поліції станом на 17.11.2015 19 років 06 місяців 10 днів (а.с.55 зв. бік).

Згідно з послужним списком ОСОБА_1 позивач з 16.11.1992 по 11.1994 проходив службу в Збройних Силах; з 15.06.1995 по 06.11.2015 службу в органах внутрішніх справ; з 07.11.2015 по 30.06.2017 службу в Національної поліції (а.с.124-129).

В довідці УФЗБО ГУНП в Луганській області від 22.12.2017 №1106/111/22-2017 зазначено, що ОСОБА_1 надбавка за вислугу років нараховувалася та виплачувалася з 07.11.2015 по травень 2017 року в розмірі - 40%, в червні 2017 року 45% (арк.спр.16).

В листі ГУНП в Луганській області від 02.03.2018 №109/1/111/22-2018 зазначено, що на день звільнення зі служби позивача була встановлена вислуга 23 роки 02 місяці 02 дні. Таким чином, станом на 02.03.2018 відсутні підстави для перерахунку та сплати ОСОБА_1 розміру надбавки за стаж служби в поліції з 01.05.2016 по 30.06.2017 в розмірі 45%. Повернути суму стягнутого військового збору зі сплаченої вихідної допомоги при звільненні зі служби законних підстав немає, оскільки відповідно до наказу від 14.07.2017 № 197 ДСК вважається таким, що вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в АТО, а відповідно перестає застосовуватись пільга з оподаткування військовим збором визначена постановою КМУ від 30.12.2015 № 1161 (арк.спр.17).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Спірним питанням цієї справи є наявність підстав (в тому числі правових) для нарахування та виплати позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року як поліцейському.

На спірні правовідносини розповсюджуються вимоги таких нормативних актів (у відповідній редакції на час їх виникнення), якими керується суд при вирішенні зазначеної справи:

Закон України Про боротьбу з тероризмом від 20 березня 2003 року№ 638-IV (Закон №638);

Закон України від 02 липня 2015 року № 580-VIІI Про Національну поліцію (далі - Закон № 580);

постанова Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року № 24 Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій, яка діяла до 21.01.2016 (далі - Постанова № 24);

порядок та умови виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затверджені наказом Міністерства оборони України від 02 лютого 2015 року № 49, які діяли до 18 березня 2016 року (далі Порядок № 49);

наказ Міністерства внутрішніх справ України від 23 липня 2014 року № 719 Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України (далі Наказ № 719);

постанова Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції (далі Постанова № 988);

постанова Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 18 Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 року № 38) (далі Постанова № 18),

наказ Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499 Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, який діяв до 13 грудня 2016 року (далі Наказ № 499)

наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 259 Про затвердження Інструкції про розміри та умови виплати винагороди поліцейським в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій (далі Наказ № 259).

Стаття 1 Закону № 638 містить таке визначення поняття антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

Згідно з вимогами статті 2 Закону № 638 правову основу боротьби з тероризмом становлять Конституція України, Кримінальний кодекс України, цей Закон, інші закони України, Європейська конвенція про боротьбу з тероризмом, 1977 р., Міжнародна конвенція про боротьбу з бомбовим тероризмом, 1997 р., Міжнародна конвенція про боротьбу з фінансуванням тероризму, 1999 р., інші міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, укази і розпорядження Президента України, постанови та розпорядження Кабінету Міністрів України, а також інші нормативно-правові акти, що приймаються на виконання законів України.

Згідно з вимогами статті 3 Закону № 638 до основних принципів боротьби з тероризмом належать також такі, як: поєднання гласних і негласних методів боротьби з тероризмом; нерозголошення відомостей про технічні прийоми і тактику проведення антитерористичних операцій, а також про склад їх учасників; єдиноначальності в керівництві силами і засобами, що залучаються для проведення антитерористичних операцій та інші.

Вимогами ч.3 статті 4 Закону № 638 передбачено, що суб`єктами, які безпосередньо здійснюють боротьбу з тероризмом у межах своєї компетенції, крім інших, також є і Міністерство внутрішніх справ України та Національна поліція.

Частини 1 та 2 статті 5 Закону № 638 передбачали в чинній на той час редакції, що Служба безпеки України, крім інших повноважень, забезпечує через Антитерористичний центр при Службі безпеки України організацію і проведення антитерористичних заходів, координацію діяльності суб`єктів боротьби з тероризмом відповідно до визначеної законодавством України компетенції.

Міністерство внутрішніх справ України спільно з Національною поліцією організовує боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції Національної поліції; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.

Отже, працівники поліції могли бути залучені до безпосередньої участі в заходах боротьби з тероризмом у межах компетенції органу, в якому вони працюють. Тому відповідно до зазначених вимог законодавства позивач міг бути залученим до безпосередньої участі в заходах АТО, виконуючи свої посадові обов`язки поліцейського в межах відповідної компетенції Національної поліції України як суб`єкту боротьби з тероризмом. Зазначені висновки спростовують хибні аргументи відповідача щодо розмежування понять безпосередньої участі в АТО та виконання посадових обов`язків поліцейського та неможливості їх одночасного здійснення.

Відповідно до вимог частин 1,3 статті 12 Закону № 638 передбачалося, що для безпосереднього управління конкретною антитерористичною операцією та керівництва силами і засобами, які залучаються до здійснення антитерористичних заходів, утворюється оперативний штаб, очолюваний керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України (координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України) або особою, яка його заміщує, першим заступником чи заступником керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України.

Керівник оперативного штабу, в тому числі, приймає рішення про використання сил і засобів, що залучаються до її проведення.

Згідно з вимогами статті 13 цього Закону за рішенням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із керівництвом відповідних суб`єктів боротьби з тероризмом, до широкомасштабних, складних антитерористичних операцій у районі їх проведення залучаються та використовуються сили та засоби (особовий склад та спеціалісти окремих підрозділів, військових частин, зброя, бойова техніка...), в тому числі Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції та інших суб`єктів. Працівники правоохоронних органів, військовослужбовці та інші особи, які залучаються до антитерористичної операції, на час її проведення підпорядковуються керівнику оперативного штабу.

Таким чином, стаття 13 Закону № 638 чітко передбачає, що підставою для залучення та використання в АТО сил та засобів суб`єктів боротьби з тероризмом, (в тому числі особового складу Національної поліції є відповідні рішення (накази) керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погоджені із керівництвом відповідних суб`єктів боротьби з тероризмом.

Вимоги ж частини 3 статті 13 Закону № 638 прямо спростовують аргументи відповідача про необхідність доведення тих обставин, що позивач в спірний період перебував у підпорядкуванні керівника оперативного штабу, оскільки він як працівник поліції (правоохоронного органу відповідно до вимог ч.1 ст.1 ЗУ "Про Національну поліцію") перебував в його підпорядкуванні в силу зазначених вимог закону.

Пунктом 1 Постанови № 24 встановлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі, виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень (абзац 2 пункту 1 Постанови № 24).

Відповідно до абзацу 3 пункту 1 Постанови № 24 винагорода військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).

Згідно з пунктом 1 додатку № 1 до Постанови № 24 в період мобілізації (в тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, період проведення антитерористичної операції винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення виплачується за безпосередню участь військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

Пунктом 1 Наказу № 719 визначено виплачувати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою починаючи з 01 травня 2014 року винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць. Обчислення цієї винагороди здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення або заробітної плати (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди), за останньою займаною штатною посадою на час участі в зазначених операціях і заходах.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку № 49 військовослужбовцям (крім резервістів) у період мобілізації (у тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, у період проведення АТО за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою виплачується винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається, виходячи з розміру посадового окладу (у тому числі посадового окладу за посадою, до тимчасового виконання обов`язків (завдань) за якою допущено військовослужбовця), окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії, та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць. У разі участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця розмір винагороди визначається пропорційно дням участі, виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень (пункт 2 розділу ІІ Порядку № 49).

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Порядку № 49 винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у пункті 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу АТО).

З системного аналізу вищевказаних норм, з урахуванням змістового навантаження розділових знаків у пункті 2 Постанови № 24, пункті 1 додатку № 1 до Постанови № 24, пункті 1 Наказу № 719, пункті 1 розділу ІІ Порядку № 49 можна дійти висновку, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу правоохоронних органів виплачується винагорода, яка обчислюється у розмірі 100 % місячного грошового забезпечення з розрахунку на місяць. Проте, такий розмір не повинен бути меншим ніж 3000 грн на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу правоохоронних органів брали безпосередню участь у антитерористичній операції менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі, виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Порядку № 49 військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь в АТО, у разі одночасного дотримання таких умов: залучені до проведення АТО; перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу АТО (крім військовослужбовців військових прокуратур та розвідувальних органів України); перебувають у районі проведення АТО.

Відповідно до наказів першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 07.06.2015 № 158, від 17.11.2015 № 321, від 07.12.2015 № 341, від 14.07.2017 № 197 дск з метою виконання службових (бойових) завдань позивач ОСОБА_1 за посадою начальника ізолятора тимчасового тримання Старобільського відділу поліції (ізолятора тимчасового тримання №5) перебував у складі сил та засобів АТО, які залучаються беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення (арк. спр. 37-47).

Довідкою від 12.03.2017 № А-11931 Головне управління Національної поліції в Луганській області підтвердило той факт, що позивач дійсно в період з 12.06.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 30.06.2017 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області (арк. спр. 12).

Довідкою Старобільського ВПГУНП в Луганській області від 17.04.2018 №6280/111/43-2018 підтверджено, що ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 по 21.01.2016 на лікарняних та у відпустках не перебував (арк.спр. 50).

Отже позивач набув право на отримання в спірний період винагороди за безпосередню участь у проведенні антитерористичної операції, за яку Постановою № 24 встановлено виплату грошової винагороди.

Пунктом 1 Постанови № 988 установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Оскільки наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання набрав чинності 27 травня 2016 року, до спірних правовідносин слід застосувати норми Наказу № 499.

Пунктом 3 Наказу № 499, яким затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, встановлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (аналогічні за змістом положення містяться в пункті 3 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799, який набрав чинності 27 травня 2016 року (далі Порядок № 260).

Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженою Наказом № 499, зокрема, визначено, що:

- при виплаті особі рядового чи начальницького складу грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата (підпункт 1.7);

- грошове забезпечення, виплачене особі рядового чи начальницького складу несвоєчасно або виплачене їй у меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, що передував моменту звернення за одержанням недоотриманого грошового забезпечення, протягом якого особа мала на нього право (підпункт 1.12).

Аналогічні за змістом положення містяться в пунктах 9, 11 Порядку № 260.

Пунктом 1 Постанови № 18 установлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Генеральної прокуратури України, особам рядового і начальницького складу Державної пенітенціарної служби, Державної служби з надзвичайних ситуацій та поліцейським за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством соціальної політики, у межах бюджетних призначень. Розміри винагороди визначаються пропорційно часу участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 259 затверджено Інструкцію про розміри та умови виплати винагороди поліцейським в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій (далі Інструкція № 259), а також визначено, що цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 18 Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських.

Постанова № 18 набрала чинності 21 січня 2016 року внаслідок чого Інструкція № 259 застосовується до спірних правовідносин з 21 січня 2016 року.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Інструкції № 259 поліцейським за безпосередню участь у воєнних конфліктах, під час проведення АТО та інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода:

1) за час перебування в межах визначеної зони (району) проведення воєнного конфлікту чи АТО, інших заходів в умовах особливого періоду в розмірі 1200 гривень, у розрахунку на місяць;

2) у разі безпосереднього зіткнення (взаємного вогневого контакту), потрапляння під обстріли, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються поліцейськими, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою в розмірі 4200 гривень, у розрахунку на місяць.

Обрахунок проводиться шляхом ділення розміру винагороди на кількість календарних днів у місяці та множення на кількість днів безпосередньої участі (пункт 2 розділу ІІІ Інструкції № 259).

Відповідач обґрунтовує правомірність невиплати позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року серед іншого тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року № 24 Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій та наказом Міністерства оборони України від 02 лютого 2015 року № 49 Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій регламентувався порядок виплати винагороди за участь в антитерористичній операції міліціонерам, який не поширюється на поліцейських.

Суд не звертає уваги на ці доводи з таких підстав.

Правоохоронні органи - державні органи, що на підставі законодавства держави здійснюють правоохоронну (правозастосовну та правозахисну) діяльність.

Діяльність правоохоронних органів спрямована на забезпечення законності і правопорядку, захист прав та інтересів громадян, соціальних груп, суспільства і держави, попередження, припинення правопорушень, застосування державного примусу або заходів громадського впливу до осіб, які порушили закон та правопорядок.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 580 Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За приписами статті 2 Закону № 580 завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Отже, Національна поліція є правоохоронним органом. Постановою № 24 визначено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції особам рядового та начальницького складу правоохоронних органів виплачується винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції у відсотках місячного грошового забезпечення.

Наведеними вище наказами першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 07.06.2015 № 158, від 17.11.2015 № 321, від 07.12.2015 № 341, від 14.07.2017 № 197 дск та довідкою Головного управління Національної поліції в Луганській області від 12.03.2017 № А-11931 підтверджується, що позивач в період з 07 листопада 2015 року по 30.06.2017 брав безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, проходив службу у Головному управлінні Національної поліції у Луганській області, яке є правоохоронним органом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина п`ята статті 242 КАС України).

За клопотанням відповідача суд ухвалою від 22.05.2018 зупиняв розгляд цієї справи до розгляду Верховним Судом адміністративної справи щодо подібних правовідносин №812/1255/17. В пунктах 38-40 постанови Верховного Суду від 10.12.2020 в адміністративній справі №812/1255/17 зазначається, що відповідно до вимог пункту 7 розділу ІІ Порядку №49 журнал бойових дій, бойовим донесенням, бойовий наказ командира військової частини для виконання поставлених завдань, постова відомість тощо є підтвердними документами щодо безпосередньої участі у відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

Отже, відсутність у відповідача таких документів, в тому числі наказів командирів військової частини може свідчити лише про те, що позивач не приймав участі саме у відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, а не взагалі не брав участі у заходах АТО в певний період.

Крім того відповідач не довів, що в нього взагалі відсутні докази залучення позивача до заходів АТО в спірний період, оскільки не надав інформації про це від Старобільського ВПГУНП в Луганській області, наявність підтвердних документів саме в цьому відділі поліції не виключалась згідно з листом Управління превентивної ГУНП в Луганській області від 16.04.2018 №979111/21-2018 у відповідь на лист Відділу правового забезпечення ГУНП в Луганській області (арк.спр. 48-49).

Обов`язок доказування таких обставин покладається саме на відповідача в силу вимог ч. 2 ст.77 КАС України.

На підставі зазначених норм законодавства та встановлених обставин у справі, суд дійшов висновку про те, що винагорода за участь в антитерористичній операції позивачеві повинна була виплачуватися за спірний період, а саме: з 07.11.2015 по 30.06.2017.

Довідкою про доходи ОСОБА_1 від 22.12.2017 № 1107/111/22-2017, виданою УФЗБО ГУНП в Луганській області, підтверджується, що за період з 07.11.2015 по 21.01.2016 винагорода за участь в АТО не нараховувалась та не виплачувалася (арк.спр. 15).

Відповідно до довідки про грошове забезпечення за складовими доходу за період проходження служби в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області від 22.12.2017 № 1106/111/22-2017 (арк. спр. 16) у межах спірних правовідносин позивачу за період з 07 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року нараховано грошове забезпечення:

- за листопад 2015 року в сумі 5152,00 грн;

- за грудень 2015 року в сумі 6440,00 грн;

- за січень 2016 року в сумі 6440,00 грн.

Отже, позивачеві відповідачем неправомірно не нараховано та не виплачено винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період 07.11.2015 по 31.01.2016, загальна сума нарахування якої становить 14627,05 грн:

- з 07 листопада 2015 року по 30 листопада 2015 року - 3606,40 грн (5152,00 грн / 30 днів х 21 день участі в АТО);

- з 01 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року - 6440,00 грн (6440,00 грн / 31 день х 31 день участі в АТО);

- за січень 2016 року - 4580,65 грн, (6440,00 грн / 31 день х 20 днів участі в АТО) + (1200:31 день х 11 діб).

Розрахунок суми винагороди за безпосередню участь в АТО у спірному періоді, наведений позивачем у позовній заяві в сумі 14972 грн, є відмінним від розрахунку суми такої винагороди, здійсненого судом, оскільки позивачем під час розрахунку допущено арифметичні помилки під час визначення кількості днів участі в АТО (позивачем безпідставно враховані деякі дні, коли він перебував на лікарняному, як дні за які необхідно нараховувати вказану винагороду).

З урахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованим розрахунок, здійснений судом, отже правильною суму винагороди в розмірі 14627,05 грн, тому відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині, що перевищує вказану суму. Крім того зазначає, що зазначена в рішенні сума має бути нарахована та виплачена позивачу з урахуванням обов`язкових платежів та зборів.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді справи Кечко проти України (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі № 59498/00 Бурдов проти Росії).

Таким чином, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок протиправної бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції у період з 07.11.2015 по 31.01.2016, тому правильним та ефективним способом захисту порушеного права, буде визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 в сумі 14627,05 грн, та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 грн в сумі 14627,05 грн.

Щодо вимог, які стосуються утримання військового збору із суми при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України тимчасово, на період проведення антитерористичної операції, не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в антитерористичній операції.

Зміст постанови КМУ від 30 грудня 2015 р. № 1161 «Про порядок підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором» (в редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби 30.06.2017) визначав: відповідно до підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України Кабінет Міністрів України постановляє:

Установити, що підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки про залучення таких осіб до проведення антитерористичної операції та наказів оперативного штабу з управління антитерористичною операцією про прибуття (вибуття) таких осіб до (із) складу сил і засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції.

Зазначені документи командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів), керівники установ, організацій та підприємств, у складі яких проходять службу чи працюють особи, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, подають до відповідної бухгалтерської служби для здійснення розрахунків.

Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні із служби передбачена розділом VI наказу МВС від 06.04.2016 № 260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських».

Пунктом 2 розділу VI наказу МВС від 06.04.2016 № 260 визначено, що поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно з вимогами пункту 6 наказу МВС від 06.04.2016 № 260 нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення.

Як встановлено судом, станом на день звільнення позивач перебував у складі сил та засобів АТО відповідно до наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 14.07.2017 № 197 дск, отже на нього розповсюджувалася відповідна пільга щодо виплати компенсації військового збору, яка мала бути включена в розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні із служби позивача.

Тобто відповідачем утримано військовий збір при нарахуванні одноразової грошової допомоги при звільненні, а саме з суми 984,49 грн.

З системного аналізу справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині, визнання протиправними таких дій відповідача та зобов`язання його нарахувати та виплатити позивачу протиправно утриману суму військового збору з виплаченої позивачу суми грошової допомоги при звільненні - в розмірі 984 грн. 49 коп.

Щодо вимог, які стосуються перерахунку нарахованої надбавки за вислугу років з 40% на 45%, суд зазначає наступне.

Стаття 78 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки. До стажу служби в поліції зараховуються також:

- служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

- військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

- служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Відповідно до вимог пункту 3 розділу ІІ наказу МВС від 06.04.2016 № 260 надбавка за стаж служби в поліції поліцейським виплачується у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням у розмірах згідно з додатком 11 до постанови № 988.

Обчислення вислуги років для виплати надбавки за стаж служби поліцейським проводиться підрозділами кадрового забезпечення за матеріалами особової справи поліцейського та оголошується відповідним наказом керівника органу поліції в разі призначення на посаду, крім випадків призначення на іншу посаду в одному органі Національної поліції та за умови наявності обчисленої вислуги за попередньою посадою.

До вислуги років для виплати поліцейським надбавки за стаж служби зараховуються періоди, які визначені частиною другою статті 78 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до додатку 11 постанови КМУ «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 № 988 розмір надбавки, відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням від 22 до 25 років складає 45%.

Судом встановлено, що в наказі про звільнення позивача зі служби визначено, що станом на 30.06.2017 вислуга років служби в поліції складає 23 роки 02 місяці 02 дні (арк.спр.11), тобто станом на 01.05.2016 вислуга років позивача складає 22 роки.

Правильність такого розрахунку вислуги позивача підтверджено його послужним списком (а.с.124-129).

Відповідач помилково в наказі ГУНП в Луганській області від 18.12.2015 №48 о/с визначив позивачу вислугу років станом на 17.11.2015 19 років 06 місяців 10 днів, зарахувавши до її складу лише службу в органах внутрішніх справ з 15.06.1995 по 06.11.2015, без урахування військової служби позивача (а.с.55 зв. бік).

В довідці УФЗБО ГУНП в Луганській області від 22.12.2017 №1106/111/22-2017 зазначено, що ОСОБА_1 надбавка за вислугу років нараховувалася та виплачувалася з 07.11.2015 по травень 2017 року в розмірі - 40%, в червні 2017 року 45% (однак в меншій за належне сумі), оскільки (2800 +2000 :100х45=2160), а нарахована сума в довідці складає 1960 грн (арк.спр.16).

Отже відповідачем в невірному розмірі була нарахована надбавка за вислу років (за стаж служби в поліції) за період служби з 01.05.2016 по 30.06.2017, а саме: в розмірі 40% за період служби з 01.05.2016 по день звільнення 30.06.2017, замість належних йому 45% від вказаних виплат.

Перевіривши розрахунок заборгованості з виплати цієї надбавки, здійснений в позові на підставі довідки УФЗБО ГУНП в Луганській області від 22.12.2017 №1106/111/22-2017, суд вважає його математично правильним, тому позовні вимоги і в цій частині підлягають задоволенню, сума різниці у виплатах складає: 3220 грн 35 коп.

З урахуванням зазначених вище висновків суду позов підлягає частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір, розподіл судових витрат між сторонами відповідно до вимог статті 139 КАС України не проводиться.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року в загальній сумі 14627,05 грн.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року в загальній сумі 14627,05 грн (чотирнадцять тисяч шістсот двадцять сім гривень 05 коп.) з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо утримання суми військового збору в розмірі 984 грн 49 коп. при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 безпідставно утриману суму військового збору в розмірі 984 грн 49 коп. при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 в період служби в поліції з 01.05.2016 по 30.06.2017 надбавки за вислу років (за стаж служби в поліції) в розмірі 40% за період служби з 01.05.2016 по день звільнення 30.06.2017, замість належних йому 45% від вказаних виплат.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області здійснити перерахунок надбавки за вислугу років (за стаж служби в поліції) в розмірі 45% від посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та сплатити заборгованість в розмірі 3220 грн 35 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 22 квітня 2021 року.

Суддя В.С. Шембелян