Справа № 420/6624/21
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/6624/21

Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В. Дата і місце ухвалення: 26.04.2021р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

при секретарі Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання повторно розглянути заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ №69 від 12.04.2021р. про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області повторно розглянути заяву громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 від 04.08.2020р. про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Позов обґрунтовував тим, що 04.08.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Однак, листом №Д-1494/6/5101- 20/5100.5.1/8347-20 від 11.08.2020р. відповідачем необґрунтовано відмовлено у розгляді заяви позивача. Таку відмову ОСОБА_1 оскаржив в судовому порядку та рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.11.2020р. по справі №420/8530/20, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2021р., його позов задоволено. Зокрема, зобов`язано Головне управління ДМС України в Одеській області повторно розглянути заяву громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 від 04.08.2020р. про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. На виконання судового рішення по справі №420/8530/20 відповідач прийняв наказ №69 від 12.04.2021р., яким знову відмовив ОСОБА_1 в прийнятті заяви про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. При цьому, при прийнятті вказаного наказу відповідачем не враховано висновки постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2021р. щодо необхідності врахування ситуації, яка склалася в 2020 році в Республіці Білорусь після виїзду ОСОБА_1 з країни громадянського походження, чим останній обґрунтовував наявність підстав для надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі п.2 ч.1 ст.170 КАС України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу від 26.04.2021р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позов зумовлений незгодою ОСОБА_1 з виконанням Головним управлінням ДМС України в Одеській області судового рішення по справі №420/8530/20, у зв`язку з чим він має звернутися до суду в порядку статті 383 КАС України з відповідною заявою, а не пред`являти новий адміністративний позов. Судом не враховано, що предмети спору у справах №420/8530/20 та №420/6624/21 є різними, оскільки оскаржувані в рамках зазначених справ відмови відповідача у розгляді заяви позивача про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту прийняті в різний період часу, за різними номерами, у формі різних документів та за різних обставин.

Також, апелянт посилається на те, що судовим рішенням по справі №420/8530/20 не було зобов`язано Головне управління ДМС України в Одеській області прийняти рішення певного змісту, що свідчить про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин ст.383 КАС України.

Апелянт зазначає, що відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції залишив поза увагою, що позивач, на підставі ч.1 ст.47 КАС України, має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі №420/6624/21 про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області №69 від 12.04.2021р. суд першої інстанції дійшов висновку, що звернення до суду зумовлено, насамперед, незгодою ОСОБА_1 з виконанням органом ДМС судового рішення по справі №420/8530/20. А відтак, за висновками суду першої інстанції, спір у справі є тотожним, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Слід зазначити, що підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин.

Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були аргументовані ним інакше. Крім того, посилання на наявність доказів, відмінних від тих, які були подані при первинному зверненні, не свідчать про зміну підстав звернення до суду з позовом.

З аналізу викладеного вбачається, що при вирішенні судом питання про відмову у відкритті провадження у справі, з підстав наявності таких, що набрали законної сили, рішення, постанови чи ухвали суду про закриття провадження у справі, необхідним є встановлення обставин ухвалення таких рішень.

04.08.2020р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Подану заяву позивач обґрунтовував подіями в 2020 році в Республіці Білорусь. Зазначив, що у зв`язку з цим, він має обґрунтовані побоювання повертатися в країну походження з політичних мотивів, де йому можуть загрожувати тортури, що є порушенням прав людини, пов`язані з його участю в акціях протесту проти політики чинного Президента Республіки Білорусь, незаконним його затриманням, а також незаконною фабрикацією проти нього кримінальної справи та звинувачення позивача в тому, що він ніколи не робив.

Листом №Д-1494/6/5101-20/5100.5.1/8347-20 від 11.08.2020р. ГУ ДМС України в Одеській області повідомлено позивача, що процедура розгляду його заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, розглядалася двічі. Обставини, повідомлені ОСОБА_1 у зверненні від 04.08.2020р. були двічі у повному розмірі розглянуті ДМС та судовими інстанціями всіх рівнів, будь-які ново виявлені обставини, зазначені у пунктах 1 та 13 частини першої статті 1 Закону, відсутні. Штучні елементи, що мають належність до сучасних політичних подій або установлення на території держав заходів, пов`язаних із СОVID-19, не мають належності до індивідуальних аспектів заяви та не можуть бути прийняті як ново виявлені.

Не погоджуючись з відмовою ГУ ДМС України в Одеській області у розгляді заяви громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, оформлену листом №Д-1494/6/5101- 20/5100.5.1/8347-20 від 11.08.2020р., позивач оскаржив її в судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.11.2020р. по справі №420/8530/20, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2021р., позов ОСОБА_1 задоволено. Зокрема, судом зобов`язано Головне управління ДМС України в Одеській області повторно розглянути заяву громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 від 04.08.2020р. про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

На виконання судового рішення у справі №420/8530/20 відповідач прийняв наказ №69 від 12.04.2021р., яким знову відмовив ОСОБА_1 в прийнятті заяви про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. При цьому, відмова мотивована тим, що питання щодо надання ОСОБА_1 статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, вже було предметом неодноразового розгляду як органом ДМС, так і судовими інстанціями, та наразі встановлено відсутність нововиявлених обставин, які б дозволяли повторно розглянути заяву в призмі визнання біженцем або особи, яка потребує додаткового захисту.

Підставою для звернення з даним позовом до суду є незгода ОСОБА_1 з правомірністю наказу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області №69 від 12.04.2021р., прийнятого відповідачем.

В свою чергу, колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта про те, що рішення суду по справі №420/8530/20 виконано відповідачем у тому обсязі, як зобов`язав його суд. Тобто повторно розглянуто заяву громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 від 04.08.2020р. про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та винесено відповідний наказ.

В даному випадку колегія суддів вважає, що претензії щодо неналежного виконання органом ДМС судового рішення, в порядку ст. 383 КАС України, позивач заявити не може, адже в резолютивній частині судового рішення не зобов`язано суб`єкта владних повноважень прийняти певний документ (наприклад рішення про визнання позивача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту).

Колегія суддів зазначає, що з метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в порядку визначеному ст.383 КАС України.

Натомість, з урахуванням зазначених вище обставин щодо виконання відповідачем рішення суду у тому обсязі, який зазначено в резолютивній частині, про що сторони не заперечували в судовому засіданні, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для звернення позивача із заявою в порядку судового контролю за виконанням рішення, а не пред`являти новий адміністративний позов.

За таких обставин, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно відмови у відкритті провадження у даній справі.

Статтею 320 КАС України передбачено право суду апеляційної інстанції за наслідками скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія судів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали було неповно з`ясовано обставини справи, а відтак, відповідно до ч.3 ст.312, ст.320 КАС України, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 308, 310, ст.315, ст.ст. 317, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання повторно розглянути заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 08 червня 2021 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук