Справа № 380/6666/21
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року справа № 380/6666/21

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

секретаря судового засідання Наум`як Х.О.,

представника позивача Судомляк І.К.,

представника відповідача Семен І.Г.,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (79013, м. Львів, пл. Шашкевича, 1) про визнання протиправною і скасування постанови,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (79013, м. Львів, пл. Шашкевича, 1) в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 09.02.2021 року про закінчення виконавчого провадження № 64135573 з примусового виконання виконавчого листа № 380/1078/20, виданого Львівським окружним адміністративним судом 12.01.2021 року, про зобов`язання Комісії з питань призначення субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, внесення інформації про пільгові категорії громадян в ЄДАРП утвореної при Сихівській районній адміністрації м.Львова, прийняти рішення за заявою гр. ОСОБА_1 від 04.11.2019 року про включення в ЄДАРП сина ОСОБА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою позивача з оскаржуваною постановою, оскільки рішення суду на примусове виконання якого було відкрите виконавче провадження №64135573 фактично не виконане.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, із вимогами не погоджується, проти позову заперечує. Зазначає, що твердження позивача, про те що рішенням суду зобов`язано включити ОСОБА_2 до ОСОБА_3 не відповідає дійсності, що підтверджується самим змістом рішення суду №380/1078/20. Відтак з врахуванням вищенаведеного вважає, що дії державного виконавця були вжиті в межах та спосіб визначений законом, а наведені позивачем доводи та міркування не відповідають дійсності та спростовуються наявними матеріалами виконавчого провадження.

Ухвалою від 26.04.2021 року позовну заяву залишено без руху. У встановлений строк ОСОБА_1 належним чином недоліки позовної заяви усунув, долучив до матеріалів заяву про поновлення строку звернення до суду із наданням доказів поважності причини пропуску строку.

Ухвалою від 01.06.2021 року суд відкрив спрощене позовне провадження в адміністративній справі з викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, представник відповідача заперечив, щодо задоволення позовних вимог.

Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Комісії з питань призначення субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, внесення інформації про пільгові категорії громадян в ЄДАРП утвореної при Сихівській районній адміністрації м.Львова та зобов`язано прийняти рішення за заявою гр. ОСОБА_1 від 04.11.2019 року про включення в ЄДАРП сина ОСОБА_2 .

Після перегляду рішення судом апеляційної інстанції, рішення набрало законної сили 25.11.2020 року.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 КАС України судові рішення в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У зв`язку з тим, що Комісія з питань призначення субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, внесення інформації про пільгові категорії громадян в ЄДАРП утвореної при Сихівській районній адміністрації м.Львова не включила ОСОБА_2 до ЄДАРП, державний виконавець 15.01.2021 року відкрив виконавче провадження №64135573 на підставі виконавчого листа №380/1078/20.

09.02.2020 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №380/1078/20.

Вважаючи таку постанову незаконною, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Вирішуючи спір суд керувався наступним.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що, відповідно до закону, підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 (далі -Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Зазначеним Законом визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 372, 373 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частинами 1, 2 ст. 15 Закону № 1404-VIII визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (ч. 5 ст. 15 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Державним виконавцем 09.02.2021 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення на підставі п.9 ч.1 ст.39,ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено випадки, за наявності яких виконавче провадження підлягає закінченню. Зокрема, цією статтею передбачено лише два випадки закінчення виконавчого, що пов`язані із виконанням виконавчого документа, в саме: затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення (п.2 ч.І ст. 39 Закону) та фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п.9 ч.І ст. 39 Закону).

Приватний виконавець закінчив виконавче провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», -у зв`язку з фактичним виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Судом встановлено, що закінчення виконавчого провадження було здійснено на підставі витягу до протоколу №4 від 03.02.2021 засідання комісії, утвореної при Сихівській районній адміністрації м. Львова з питань призначення субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, внесення інформації про пільгові категорії громадян в ЄДАРП, рішення суду виконано в повному обсязі, що вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження від 09.02.2020.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 21 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, закінчення виконавчого провадження здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно п. 22 розділу III Інструкції у постанові про закінчення виконавчого провадження. повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувану, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

З наведеного випливає, що державний виконавець не може виносити постанову про закінчення виконавчого провадження без наявності на це встановлених законом підстав і для прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження повинен перевірити чи існують відповідні підстави, вказати результати виконання виконавчого документа, якими в даному випадку є внесення інформації про пільгові категорії громадян в ЄДАРП.

З огляду на викладене, можна прийти до висновку, що відповідачем передчасно було закінчене виконавче провадження. Державний виконавець не вчинив усіх залежних від нього дій для з`ясування обставин, які слугували підставами для винесення оскаржуваних рішень.

Як зазначалося вище, відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону № 1404-VIII боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Із матеріалів справи судом встановлено, що боржником у виконавчому листі № 380/1078/20, виданому 12.01.2021 , визначено Комісію з питань призначення субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, внесення інформації про пільгові категорії громадян в ЄДАРП утвореної при Сихівській районній адміністрації м. Львова.

Суд зазначає, що у резолютивній частині рішення зазначено дії зобов`язального характеру, які з урахуванням приписів ст. 15 Закону № 1404-VIII повинен вчинити саме боржник, який визначений виконавчим документом.

З огляду на викладене, суд вважає, що у спірних правовідносинах були відсутні правові підстави для закінчення виконавчого провадження відповідно до положень пункту 11 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII.

Крім цього, мотиви, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов висновку про необхідність закінчення виконавчого провадження), не узгоджуються із нормою закону (п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII), на підставі якої винесено оскаржувану постанову ВП № 64135573 від 09.02.2021.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди повинні перевірити, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до вимог ч.2 ст. 2 КАС України.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця від 09.02.2021 ВП № 64135573 не відповідає критеріям правомірності, визначених ч.2 ст. 2 КАС України, відповідно є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки в даному випадку державний виконавець помилково (передчасно) дійшов до висновку, що рішення суду є виконане в повному обсязі.

Крім того суд зазначає, що державний виконавець не отримував рішення, а лише протокол (який не являється рішення).

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та норм діючого законодавства суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваної постанов про закінчення виконавчого провадження ВП № 64135573 від 09.02.2021 державний виконавець діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, відтак позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди II груп. Позивач є інвалідом ІІ групи, що стверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 28.01.2004 року.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 255, 287, 293-295, пп. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 09.02.2021 року про закінчення виконавчого провадження № 64135573 з примусового виконання виконавчого листа № 380/1078/20, виданого Львівським окружним адміністративним судом 12.01.2021 року, про зобов`язання Комісії з питань призначення субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, внесення інформації про пільгові категорії громадян в ЄДАРП утвореної при Сихівській районній адміністрації м.Львова, прийняти рішення за заявою гр. ОСОБА_1 від 04.11.2019 року про включення в ЄДАРП сина ОСОБА_2 .

Судовий збір стягувати не належить.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст. 287 КАС України подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08.06.2021.

Суддя В.М. Сакалош