Справа № 440/6634/20
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 р.Справа № 440/6634/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

за участю: секретаря судового засідання - Севастьянової А.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - Зогаля О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 (суддя Супрун Є.Б.; м. Полтава) по справі № 440/6634/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій, бездіяльності, рішення неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

16.11.2020 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі також - відповідач, ГУПФУ в Полтавській області), в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії та бездіяльність відповідача щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України 889-VIII, ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державному службовцю від 22.09.2020 №03-04/1070, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби і яка на момент виходу на пенсію не займає посад державної служби від 22.09.2020 №03-04/1069;

- визнати неправомірним рішення ГУПФ України в Полтавській області від 30.09.2020 №84;

- зобов`язати ГУПФ України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 з 23.09.2020 пенсію на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України 889-VIII, ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державному службовцю від 22.09.2020 №03-04/1070, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби і яка на момент виходу на пенсію не займає посад державної служби від 22.09.2020 № 03-04/1069 в розмірі 60% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) про визнання дій, бездіяльності, рішення неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що позивач має право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII в розмірі 60 % заробітної плати працюючого держслужбовця на відповідній посаді. При цьому посилання відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, на пункт 3 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622, який передбачає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ від 19.12.1993 у разі якщо до набрання чинності Законом № 889-VIII від 10.12.2015 не призначалася пенсія відповідно до Закону № 3723-ХІІ від 19.12.1993, позивач вважає неправомірними, оскільки Закон, який має вищу юридичну силу, не ставить у залежність збереження права особи на призначення пенсії відповідно статі 37 Закону №3723-XII від того, чи призначалася особі до набрання чинності Законом України № 889-VІІІ від 10.12.2015р. пенсія відповідно до снг.37 Закону 3723- XII. Позивач вважає, що у спірних правовідносинах суд першої інстанції мав застосувати як норми прямої дії п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889, яким повністю визначено суб`єктний склад осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та спеціальні вимоги до таких осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФ України в Полтавській області, де з 02.07.2011 до 01.10.2017 отримував пенсію за віком як держслужбовець відповідно до вимог Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, а з 01.10.2017 переведений на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до вимог пункту 4 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 9, 46, 49).

29.09.2020 позивач звернувся до ГУПФ України в Полтавській області із заявою за призначенням/перерахунком пенсії (а.с. 40), в якій просив перерахувати його пенсію у зв`язку з переходом на пенсію за іншим законом, а саме - на пенсію держслужбовця, надавши до заяви довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 22.09.2020 №03-04/1069 та №03-04/1070, видані Управлінням інфраструктури та цифрової трансформації Полтавської обласної державної адміністрації (а.с. 42-45).

Аналіз наданих документів та документів пенсійної справи показав, що гр. ОСОБА_1 з 01.10.2017 переведено з пенсії за віком згідно із Законом №3723, призначену з 02.07.2011, на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до вимог пункту 4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058.

Оскільки ОСОБА_1 пенсія вже призначалася згідно із Законом №3723, то, за висновком пенсійного органу, право на переведення на пенсію згідно із Законом №889 з урахуванням заробітної плати працюючого на відповідній посаді державного службовця станом на липень 2020 року відсутнє.

З урахуванням саме цих мотивів рішенням ГУПФ України в Полтавській області від 30.09.2020 №184 відмовлено ОСОБА_1 у переведенні згідно з його заявою від 29.09.2020 на пенсію за віком на умовах передбачених Законом №889 на підставі довідок про заробітну плату Управління інфраструктури та цифрової трансформації Полтавської обласної державної адміністрації від 22.09.2020 №03-04/1069 та №03-04/1070 у зв`язку з відсутністю в чинному законодавстві правових підстав (а.с. 47-48).

Позивач, вважаючи рішення відповідача таким, що порушує його конституційне право на отримання пенсії за віком як держслужбовцем, звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачеві вже призначалася пенсія відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, а згодом позивача було переведено на інший вид пенсійного забезпечення, то відповідно до приписів пункту 3 Порядку позивачеві вже не може бути призначено пенсію за Законом України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу".

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

За приписами частини першої ст.9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною першою статті 10 вказаного Закону, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду (частина третя статті 45 Закону № 1058-IV).

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом № 889-VIII.

Відповідно до п. 2 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Порядок призначення таких пенсій затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" (далі - Порядок № 622), який застосовується з 01.05.2016.

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку № 622 згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII "Про державну службу" (далі - Закон) мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу":

- мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

- займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 622, право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають: чоловіки, які досягли віку 62 роки. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 р.; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 р. по 31 грудня 1955 р.; жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вказаний Порядок № 622 є чинним, не визнавався неконституційним та не скасовувався.

Тобто, відповідно до Порядку № 622 право на призначення пенсії державного службовця мають особи, яким до набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII від 10 грудня 2015 року не призначалась пенсія за нормами Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до протоколу № 1356 від 19.07.2011 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року з 02.07.2011 (а.с.132).

11.10.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року № 2148-VIII, яким внесено зміни до Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Згідно з п. 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсії, призначенні до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Відповідно до абз.1 п.4-7 Прикінцевих положень Закону №1058-IV особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

На підставі вищенаведених правових норм з 01.10.2017 року ОСОБА_1 переведено з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 3723-XII, на пенсію за нормами Закону України № 1058-IV (а.с. 142).

Таким чином, з 02.07.2011 року до набрання чинності Законом № 889-УІІІ позивачеві призначалась пенсія за віком як державному службовцю згідно із Законом № 3723-ХІІ, а тому підстави для повторного призначення йому пенсії відповідно до вимог ст. 37 Закону № 3723-ХІІ з урахуванням п. 12 Перехідних положень Закону №889-УІІІ відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року по справі № 523/9208/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п.13 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України "Про державну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність", її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення. До такого переведення розмір пенсії, встановлений до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", не переглядається та пенсія не індексується. Різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з абз. 2 п. 4-7 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особи, пенсію яким переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію/щомісячне довічне грошове утримання за нормами законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява.

З урахуванням наведеного, у разі звернення особи виплата пенсії, призначеної відповідно до Закону № 3723-ХІІ, поновлюється у раніше встановленому розмірі.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що позивач у період з 02.07.2011 по 30.09.2017 отримував пенсію за віком як державний службовець відповідно до Закону № 3723-ХІІ, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення відповідача про відмову ОСОБА_1 у призначенні та переведенні на пенсію за віком на умовах передбачених Законом України "Про державну службу" № 889 з урахуванням довідок про заробітну плату від 22.09.2020 № 03-04/1069 та № 03-04/1070 є правомірним.

Згідно з частиною першою ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року по справі № 440/6634/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 08.06.2021 року