Справа № 160/5341/20
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2021 року Справа № 160/5341/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
секретаря судового засідання Туренко К.М.
представників позивача Бруснік Т.Г., Курочкіної І.С.
представника відповідача Єгорова А.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
18 травня 2020 року Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Офісу великих платників податків Державної податкової служби, у якій позивач просить:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» з питання перевірки формування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за жовтень 2019 року, за результатами якої складено акт від 17.01.2020 № 6/28-10-50-13/00191023, відповідно до висновків якого встановлено завищення податкового кредиту, що призвело до завищення від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та сумою податкового кредиту у жовтні 2019 року на суму 10 575 463,00 грн., що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, по операціям з придбання товарів/робіт/послуг у контрагентів ПП «ЮАС», TOB «БУДІВЕЛЬНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «НОВІ МЕТОДИ», TOB «СК СПМ», ПП «СТРОЙ-АРСЕНАЛ», TOB «БУДІВЕЛЬНО-АУТСОРСИНГОВА КОМПАНІЯ «КАМЕЛОТ», TOB «ЕНЕРГОТРЕЙД KP», TOB «УКРІНДУСТРІЯ», TOB «МК-СТАЛЬ», ТОВ. «ІНЕКСІ», TOB «БАРНАТ», TOB «БК «ПОЛІС», ТОВ «НВП «ГОРМАШ», TOB «ІСКМ», TOB «ЮГСЕРВІС», TOB ПБК «ДНІПРОПРОМСЕРВІС», які ґрунтуються на нереальності правовідносин з вказаними контрагентами-постачальниками.
Позивач вважає висновки невірними, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях, а не на достовірних даних. Вказав, що у Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» наявні податкові накладні, отримані від контрагентів, належним чином зареєстровані в ЄРПН, які є обов`язковою обставиною для визначення правильності формування податкового кредиту та, відповідно, від`ємного значення. Дефектність даних первинних документів в ході перевірки не виявлено. За змістом Акту, перевіркою не встановлено порушень реєстрації податкових накладних чи фактів відсутності реєстрації податкових накладних. Крім того, для підтвердження господарських операцій, Приватним акціонерним товариством «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» надано до перевірки первинні документи, які, на думку позивача, відповідають діловій меті та обсягу придбаних послуг/робіт, товарів та є достатнім доказом підтвердження фактичного виконання господарських операцій. При цьому, зауважень контролюючого органу до наданих первинних документів, які підтверджують реальні зміни майнового стану Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», в акті перевірки, у відповіді на заперечення та в рішенні про розгляд скарги відповідачем не наведено.
Зауважив, що станом на теперішній час податкові накладні за спірними правовідносинами відображені в Єдиному реєстрі податкових накладних та їх стан контролюючим органом не змінений.
Отже, позивач вважає висновки суб`єкта владних повноважень суб`єктивними судженнями, які не містять жодних доказів, а саме: наявність порушень в первинних документах або відсутність будь-яких необхідних для формування податкового обліку первинних документів, відсутність реєстрації контрагентів в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на момент здійснення господарських операцій, наявність вироків щодо фіктивного підприємництва контрагентів або платника податків та інше, а тому, спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Позивач також зазначив, що не погоджується із висновками, які викладені в Акті перевірки, вважає їх протиправними, оскільки вищенаведена інформація із інформаційних баз контролюючого органу не може бути підставою для висновків про завищення податкового кредиту з податку на додану вартість внаслідок включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, що були сплачені на користь підприємств-постачальників у складі вартості товарів. Позивач вказує і на безпідставність посилань у акті перевірки на те, що фінансово-господарські операції не були здійснені фактично та мають тільки їх документальне оформлення, оскільки зауваження у акті перевірки до форми та змісту наданих до перевірки первинних бухгалтерських документів відсутні, вказані надані позивачем документи відповідають вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та такі документи, у тому числі і податкові накладні, які були відповідачем зареєстровані у ЄРПН згідно до вимог п.201.11 ст.201 ПК України, є підставами для відображення їх позивачем у бухгалтерському та податковому обліку у відповідності до вимог ст.198 ПК України. Також зазначив, що посилання фіскального органу на відсутність у контрагентів позивача необхідної кількості працівників, технічних, виробничих ресурсів не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем, що узгоджується із сталою судовою практикою. Позивач вказав і на те, що відповідачем жодного доказу щодо наявності умислу у позивача на укладення спірних угод без наміру створення наслідків не наведено. Також не наведено й про те, що позивач діяв без належної обачності та був обізнаний про допущення його контрагентами певних порушень при створенні підприємства чи веденні господарської діяльності. Окрім того, позивач зауважив, що у акті перевірки відсутні і відомості про проведення перевірок або звірок контрагентів-постачальників позивача.
Таким чином, позивач вважає, що висновки, викладені у акті перевірки, є необґрунтованими, а винесене на його підставі оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
22.06.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву із додатковими доказами, в якому відповідач повідомив, що контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача, в ході якої встановлені порушення вимог діючого законодавства. За наслідками встановлених порушень відповідачем складено акт перевірки та винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Відповідач вважає податкове повідомлення-рішення правомірним, та таким, що винесене відповідно до вимог діючого законодавства, у зв`язку з чим, підстави для його скасування відсутні. Доводи, наведені у позовній заяві позивача, не ґрунтуються на вимогах податкового законодавства з тих підстав, що у акті перевірки перевіряючими зроблено висновки про те, що позивач мав взаємовідносини із ПП «ЮАС», TOB «БУДІВЕЛЬНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «НОВІ МЕТОДИ», TOB «СК СПМ», ПП «СТРОЙ- АРСЕНАЛ», TOB «БУДІВЕЛЬНО-АУТСОРСИНГОВА КОМПАНІЯ «КАМЕЛОТ», TOB «ЕНЕРГОТРЕЙД KP», TOB «УКРІНДУСТРІЯ», TOB «МК-СТАЛЬ», ТОВ «ІНЕКСІ», TOB «БАРНАТ», TOB «БК «ПОЛІС», ТОВ «НВП «ГОРМАШ», TOB «ІСКМ», TOB «ЮГСЕРВІС», TOB ПБК «ДНІПРОПРОМСЕРВІС», на підставі наданих до перевірки первинних документів, договорів, а також інформаційних баз даних контролюючого органу, які відповідно до ст.ст.71, 74 ПК України, є належними доказами та наявна зібрана у них інформація використовується контролюючим органом для виконання покладених на контролюючі органи функцій.
На думку відповідача, висновки за результатами перевірки позивача зроблено з урахуванням норм діючого законодавства, зазначені в акті перевірки висновки стосовно порушень, допущених позивачем, відповідають нормам законодавства та є правомірними, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на законних підставах та у відповідності до вимог чинного законодавства та скасуванню не підлягають. Враховуючи наведене, просив відмовити в задоволенні позову.
07.07.2020 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових доказів.
15.07.2020 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про визнання неналежними, недостовірними та недопустимими доказами доказіів, які були залучені до матеріалів справи відповідачем.
Також 15.07.2020 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій наведений порядок проведення відбору контрагентів для закупівлі товарів/робіт/послу та укладання з ними відповідних договорів, залучені документи, які підтверджують дану позицію та підтримано позицію, викладену в позовній заяві.
В судовому засіданні 15.07.2021 року суд задовольнив клопотання відповідача про виклик в судове засідання в якості свідка генерального директора Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_1 та постановив викликати в судове засідання генерального директора Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_1 в якості свідка.
05.08.2021 року від відповідача до суду надійшло клопотання, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні клопотання про визнання неналежними, недостовірними та недопустимими доказів.
Також, 05.08.2020 року від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення, в яких викладена інформація, вказана у акті перевірки від 17.01.2020 року №6/28-10-50-13/00191023.
10.08.2021 на адресу суду від позивача надійшли письмові пояснення та залучені до матеріалів справи додаткові докази стосовно належної обачності й розумної обережності позивача при виборі контрагентів.
04.09.2020 року від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення, в яких викладена інформація, вказана у акті перевірки від 17.01.2020 року №6/28-10-50-13/00191023.
07.09.2020 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про залучення доказів до матеріалів справи.
24.09.2020 року від відповідача до суду надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових доказів.
28.09.2020 року на адресу суду від позивача надійшла заява про визнання неналежними та недостовірними доказів, які залучені до матеріалів справи відповідачем 24.09.2020 року.
28.09.2020 року від позивача до суду надійшли додаткові письмові пояснення по справі, в яких підтримано позиція, викладена в позовній заяві з урахуванням пояснень відповідача від 03.09.2020 року.
28.09.2020 суд зобов`язав представників позивача Акімову М.Д., Бруснік Т.Г., Курочкіну І.С. повідомити генерального директора Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_1 про виклик його в якості свідка по даній справі у судове засідання, яке відбудеться 19.10.2020 року об 11-00.
19.10.2020 року на адресу суд надійшла заява від позивача, в якій повідомлено про неможливість прибуття у судове засідання генерального директора Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_1 у зв`язку із перебуванням на самоізоляції як контактна особа та очікуванням результату тесту на SARS-Co V- 2. До заяви додані нотаріально завірені письмові пояснення генерального директора Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_1 стосовно питань, які розглядаються по даній справі.
19.10.2020 року суд зобов`язав представників позивача Акімову М.Д., Бруснік Т.Г., Курочкіну І.С. повідомити генерального директора Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_1 про виклик його в якості свідка по даній справі у судове засідання, яке відбудеться 09.11.2020 року об 11-20.
09.11.2020 року на адресу суду надійшла заява позивача з повідомленням та підтверджуючими документами про неможливість прибуття у дане судове засідання генерального директора Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_1 у зв`язку із перебуванням останнього у відрядженні у м. Києві.
09.11.2020 року в судовому засіданні представником позивача, у зв`язку з виробничою зайнятістю генерального директора Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_1 та неможливістю прибуття у судове засідання особисто, заявлено клопотання про надання генеральним директором Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_1 як свідком письмових нотаріально завірених пояснень по справі на питання суду та відповідача.
09.11.2020 року суд зобов`язав відповідача протягом 10 календарних днів з дня засідання надати суду та позивачу письмові питання, які необхідно поставити генеральному директору Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_1 , як свідку.
09.11.2020 року суд зобов`язав представників позивача Акімову М.Д., Бруснік Т.Г., Курочкіну І.С. забезпечити отримання генеральним директором Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_1 письмових питань відповідача та протягом 5 робочих днів з дня отримання запитань від відповідача надати до суду та відповідачу нотаріально завірені письмові відповіді на останні, з наданням оригіналу до судового засідання.
23.11.2020 року на адресу суду надійшло клопотання від відповідача з переліком питань для свідка - генерального директора Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_1 .
23.11.2020 року засобами електронного зв`язку на адресу суду надійшла заява від позивача з нотаріально завіреними письмовими поясненнями свідка - генерального директора Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_1, які надані на клопотання відповідача від 18.11.2020 року.
25.01.2021 року від позивача до суду надійшла заява про заміну сторони по справі, а саме: замінити відповідача з Офісу великих платників податків ДПС на відповідача - Державну податкову службу України, в задоволенні якої в судовому засіданні 25.01.2021 року було відмовлено.
25.01.2021 року до суду надійшло клопотання відповідача про процесуальне правонаступництво, в якому він просив замінити відповідача у справі з Офісу великих платників податків ДПС його правонаступником - Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, яке в судовому засіданні 25.01.2021 року було задоволено, замінено відповідача по справі з Офісу великих платників податків ДПС його правонаступником - Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов в повному обсязі з підстав, наведених у позові, відповіді на відзив, письмових поясненнях по справі.
Представник відповідача в судовому засіданні обставини, викладені у відзиві на позов, запереченнях на відповідь на відзив та в поясненнях, підтримав, проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Офісом великих платників податків ДПС проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» з питання перевірки формування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за жовтень 2019 року, на підставі пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України.
За результатами перевірки складено акт від 17.01.2020 №6/28-10-50-13/00191023, в якому зазначені порушення:
- п.198.1, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит за період з 01.10.2019 по 31.10.2019 на загальну суму ПДВ 10 575 463,00 грн.;
- п.200.1. п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 10 575 463,00 грн.
З акту перевірки вбачається, що ПРАТ «ГПВНГЗК» здійснено документальне оформлення господарської операції з одержання (купівлі) товарів (робіт, послуг) і складено первинні документи всупереч норм частини першої ст.9 Закону №996 та Положення №88, оскільки відсутній факт формування згідно з абзацом другим ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва.
ПРАТ «ПІВНГЗК» в ході перевірки надано службову записку від 14.01.2020 №37/21 про узгодження САУРБ ПРАТ «ПІВНГЗК» залучення субпідрядників для виконання робіт в 2017 - 2019 рр. В ході аналізу наданої інформації перевіряючими не встановлено підприємств, які зазначені Підрядниками як субпідрядники.
При проведенні документальної позапланової виїзної перевірки ПРАТ «ПІВНГЗК» встановлено неналежне виконання умов укладених договорів між ПРАТ «ПІВНГЗК» та контрагентами-постачальниками: ПП «ЮАС», TOB «БУДІВЕЛЬНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «НОВІ МЕТОДИ», TOB «СК СПМ», ПП «СТРОЙ-АРСЕНАЛ», TOB «БУДІВЕЛЬНО-АУТСОРСИНГОВА КОМПАНІЯ «КАМЕЛОТ», TOB «ЕНЕРГОТРЕЙД KP», TOB «УКРІНДУСТРІЯ», TOB «МК-СТАЛЬ», ТОВ «ІНЕКСІ», TOB «БАРНАТ», TOB «БК «ПОЛІС», ТОВ «НВП «ГОРМАШ», TOB «ІСКМ», TOB «ЮГСЕРВІС», TOB ПБК «ДНІПРОПРОМСЕРВІС», відсутність документів, що мають силу первинних документів та підтверджують настання правових наслідків у взаємовідносинах ПРАТ «ПІВНГЗК» та вищезазначених контрагентів.
За результатами перевірки було виявлено факти щодо відсутності у контрагента можливості для виготовлення товару/виконання робіт/надання послуг, що є змістом господарської операції. Встановлено неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг; нездійснення особою, яка поставляла товар/послугу, підприємницької діяльності; відсутність у штаті достатньої кількості персоналу для надання послуг/виконання робіт. Тобто, постачальники не мали можливості здійснювати господарські операції, та, як наслідок, не встановлено виробника/надавача робіт, послуг.
Також зазначено, що ПРАТ «ПІВНГЗК» не надано жодного доказу щодо проведення всіх можливих дій щодо встановлення «податкової сумлінності» при виборі контрагентів- постачальників.
Перевіряючі дійшли висновку, що з огляду на відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського, технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг), контрагенти позивача не мали умов для ведення господарської діяльності, що, в свою чергу, унеможливлює реалізацію спірних товарів, послуг в обсягах, які відповідають бухгалтерським рахункам.
Наведені в акті перевірки висновки, щодо не підтвердження реальності взаємовідносин ПРАТ «ПІВНГЗК» із зазначеними вище контрагентами-постачальниками зроблені за сукупністю обставин, встановлених в ході перевірок, а саме: на підставі аналізу наданих до перевірки паперових носіїв за формою первинних документів, договорів, баз даних АІС «Податковий блок» (АІС «Картка платника», АІС «Зустрічні перевірки», АРМ «Автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України», єдиний реєстр податкових накладних; підсистеми ІС «Податковий блок»: «Обробка ПЗ та платежів», «Реєстрація ПП», «Аналітична система», АІС «Інспектор 2006»).
Відповідно до абз.2 п.44.7 ст.44 Податкового кодексу України, платником податків надано заперечення до акту перевірки листом від 06.02.2020 №500/9 (вх. від 11.02.2020 №4656/10). Вказані заперечення було розглянуто та надано відповідь від 17.02.2020 №6888/10/28-10-50-13, в якій зазначено що висновки акту перевірки є обґрунтованими, відповідають нормам чинного законодавства та перегляду не підлягають.
Як вбачається з даного податкового повідомлення-рішення, останнє винесене за порушення п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України.
Правомірність вищенаведеного податкового повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС є предметом даної адміністративної справи.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - Податковий кодекс України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 44.1 ст.44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У відповідності до п.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.
Згідно ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкуванням оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконати дії (операції) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.
Відповідно до вищенаведеного визначення, господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
За умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, придбання товарів та послуг з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, правильності обчислення податкового кредиту, наявності первинних документів, в тому числі податкових накладних, виданих особою, зареєстрованою платником податку на додану вартість, платник податку на додану вартість має право на податковий кредит.
Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу - п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України.
У відповідності до вимог п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
За змістом вимог п.200.4 ст.200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Пунктом 198.1 ст.198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
За змістом п. 198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
За приписами п.198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Пунктом 198.6 ст.198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 нього Кодексу. У разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Згідно з п.201.1 статті 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Також, пунктом 201.10 ст.201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Таким чином, з аналізу наведених норм видно, що датою виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість є, зокрема, дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною, при цьому, передбачено, що право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Також, за вищезгаданими нормами передбачено, що підставами для формування податкового кредиту та податкових зобов`язань, витрат і доходів є наявність у платника податків належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів, що підтверджують реальність здійснення господарський операцій, зокрема і реєстрація податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних продавцем товарів та послуг, що дає право покупцю на віднесення вказаних сум до податкового кредиту.
Разом з тим, ані актом перевірки, ані із наданих учасниками справи документів судом не встановлено, а відповідачем не доведено відсутності у позивача податкових накладних по взаємовідносинах позивача з його контрагентами ПП «ЮАС», TOB «БУДІВЕЛЬНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «НОВІ МЕТОДИ», TOB «СК СПМ», ПП «СТРОЙ-АРСЕНАЛ», TOB «БУДІВЕЛЬНО-АУТСОРСИНГОВА КОМПАНІЯ «КАМЕЛОТ», TOB «ЕНЕРГОТРЕЙД KP», TOB «УКРІНДУСТРІЯ», TOB «МК-СТАЛЬ», ТОВ. «ІНЕКСІ», TOB «БАРНАТ», TOB «БК «ПОЛІС», ТОВ «НВП «ГОРМАШ», TOB «ІСКМ», TOB «ЮГСЕРВІС», TOB ПБК «ДНІПРОПРОМСЕРВІС», у спірний період за наведеними у акті перевірки господарськими операціями.
Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Податковий кодекс України встановлюють, що будь-які документи (у тому числі договори, податкові накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Частиною першою, другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» врегульовано, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
При цьому, суд зазначає, що податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, складенням яких мають опосередковуватись ті чи інші господарські операцій. Однак на підтвердження реальності спірних взаємовідносин позивач повинен надати, зокрема, документи, що свідчать про фактичне виконання наведених у акті перевірки господарських операцій у спірний період з визначеним колом контрагентів.
Необхідно враховувати, що наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.
Необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного декларування податкового кредиту, створення умов бюджетного відшкодування тощо.
Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.
Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, робіт, що виконуються тощо.
Аналогічна правова позиції викладена в постанові Верховного Суду від 26 березня 2019 року у справі №0870/3891/12.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що порядок проведення вибору контрагентів для закупівлі товарів/послуг та укладення з ними відповідних договорів на закупівлю таких послуг/товарів здійснюється позивачем на підставі Політики по закупівлі в Групі МЕТИНВЕСТ, затвердженої наказом генерального директора ТОВ «МЕТИНВЕСТ ХОЛДИНГ» №20 від 22.04.2014, Політики з договірної роботи, затвердженої наказом генерального директора ТОВ «МЕТИНВЕСТ ХОЛДИНГ» №1540 від 02.10.2013, Положення про тендерний відділ управління комбінату, затвердженої наказом генерального директора ПРАТ «ПІВНГЗК» від 20.07.2011, Положення про відділ закупок управління комбінату, затвердженої наказом генерального директора ПРАТ «ПІВНГЗК» від 14.12.2016.
Однією з стратегічних цілей бізнес-процесу закупки в Групі МЕТИНВЕСТ є підвищення надійності ланцюга поставок за рахунок попередньої кваліфікації постачальників та відбору постачальників перед проведенням конкурсу (п. 3.2.7.Політики по закупкам), а одним з основних принципів закупівельної діяльності Групи МЕТИНВЕСТ є предкваліфікація, вибір та оцінка постачальника.
Відповідно до п. 7.3. Політики по закупкам вибір постачальника здійснюється в обов`язковому порядку із переліку предкваліфікованих постачальників. В процедурі предкваліфікації обов`язково приймають участь представники служби безпеки та служби закупки.
Служба закупки здійснює збір пакету документів, що необхідний для проведення предкваліфікації, проводить перевірку на відповідність вимогам категорії стратегії, організовує проведення аналізу достатності технічних, технологічних, фінансових, організаційних можливостей постачальника, оцінює можливості вступу постачальника у договірні відношення та виконанню ним зобов`язань перед Групою МЕТІНВЕСТ з поставки матеріалів, послуг у відповідності до вимог замовника та по результатам аналізу готує висновок на розгляд тендернго комітету.
Постачальники позивача проходять предкваліфікацію по кожній із категорій закупок, в рамках якої вони претендують виконати поставку. Наявність предкваліфікації постачальника з будь-якої категорії на одному з Активів або Керуючої компанії, означає його предкваліфікацію з цієї категорії для всієї Групи МЕТИНВЕСТ.
Підставою для укладення договору з постачальником є рішення за результатами процедури вибору постачальника, що прийнято з урахуванням вимог категорійної стратегії, а у разі її відсутності - даної політики.
Встановлено, що між позивачем та ПП «ЮАС» укладено договір підряду від 23.02.2018 №267, предметом якого було проведення ПП «ЮАС» (Підрядник) ремонту будівельних конструкцій виробничих корпусів будівлі профілакторію внутрикар`єрної техніки ГТЦ-2 (інв. №003166) ПРАТ «ПІВНГЗК» (Замовника). Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» було підписано в.о. генерального директора ОСОБА_1., який діяв на підставі наказу №12-к від 20.02.2018 та Статуту підприємства.
22.03.2018 року між позивачем та ПП «ЮАС» укладено договір підряду №404, предметом якого було проведення ПП «ЮАС» (Підрядник) робіт з ремонту конструкцій незадовільного технічного стану основних виробничих будівель ЦВО-2: корпусу обжигу та комковання ПРАТ «ПІВНГЗК» (Замовника). Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» було підписано в.о. генерального директора ОСОБА_1., який діяв на підставі наказу №12-к від 20.02.2018 та Статуту підприємства.
Між позивачем та ПП «ЮАС» укладено договір підряду від 21.01.2019 №40, предметом якого було проведення капітального ремонту по заміні балок перекриття метал о конструкцій ванн та майданчиків в осях 38- 39, ряда Л-М на відм. +6,600м будівлі блоків основного корпусу, інв. № 001100 РОФ-2 ПРАТ «ПІВНГЗК» (Замовника). Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» було підписано в.о. генерального директора ОСОБА_1., який діяв на підставі наказу 46-к від 06.06.2018р. та Статуту підприємства.
Між позивачем та ПП «ЮАС» укладено договір підряду від 15.02.2019 №176, предметом якого було проведення ремонту будівельних конструкцій корпусу збагачення РОФ-1, інв. № 000014 ПРАТ «ПІВНГЗК» (Замовника). Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» було підписано в.о. генерального директора ОСОБА_1., який діяв на підставі наказу 46-к від 06.06.2018р. та Статуту підприємства.
Також, 12.06.2019 року між позивачем та ПП «ЮАС» укладено договір підряду №698, предметом якого було проведення ремонту будівельних конструкцій будівлі корпусу грохочення № 1, інв. № 000522 ЦВО-1 ПРАТ «ПІВНГЗК» (Замовника). Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» було підписано в.о. генерального директора ОСОБА_1., який діяв на підставі наказу 46-к від 06.06.2018р. та Статуту підприємства.
Між позивачем та ПП «ЮАС» укладено договір підряду від 13.05.2019 №545, предметом якого було проведення ПП «ЮАС» (Підрядник) ремонту будівельних конструкцій корпусу збагачення РОФ-1, інв. № 000014 ПРАТ «ПІВНГЗК» (Замовника). Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» було підписано в.о. генерального директора ОСОБА_1., який діяв на підставі наказу 46-к від 06.06.2018р. та Статуту підприємства.
Також, між позивачем та ПП «ЮАС» було укладено договір підряду від 10.10.2019 №1179, предметом якого є проведення ремонту: приведення в проектне положення металевих балок та пошкоджених вузлів в місцях опори балок на з/б колони в корпусі 3-4 стадії подрібнена ДФ-1 (інв. № 000017) в рамках інвестпроекту ПРАТ «ПІВНГЗК» (Замовника). Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» було підписано в.о. генерального директора ОСОБА_1., який діяв на підставі наказу 46-к від 06.06.2018р. та Статуту підприємства.
Також судом під час судового розгляду були досліджені наступні документи, які долучені до матеріалів справи: листи ПП «ЮАС» для оформлення перепусток на автотранспорт ПП «ЮАС» для в`їзду на територію ПРАТ «ПІВНГЗК» вих. №№1846 від 11.10.2019, 1813 від 07.10.2019 1706 від 17.09.19, 1536 від 15.08.2019, 1508 від 12.08.2019, 1203 від 11.06.2019, 1073 від 22.05.2019, 999 від 06.05.2019, 686 від 25.03.2019, 715 від 27.03.2019, 358 від 06.02.2019, 201 від 31.01.2019, 11 від 03.01.2019, 12 від 03.01.2019; листи ПП «ЮАС» для оформлення перепусток на працівників ПП «ЮАС» для входу на територію ПРАТ «ПІВНГЗК» вих. №№ 2, 5, 9, 10, 14 від 03.01.2019, 47, 48, 49 від 10.01.2019, 421 від 15.02.2019, 464, 466 від 19.02.2019, 499 від 26.02.2019, 515, 512 від 28.02.2019, 523, 538 від 04.03.2019, 559 від 06.03.2019, 587 від 11.03.2019, 598 від 12.03.2019, 602 від 13.03.2019, 629 від 15.03.2019, 681 від 21.03.2019, 792 від 02.04.2019, 653 від 03.04.2019, 692 від 04.04.2019, 843 від 10.04.2019, 880 від 15.04.2019, 900 від 17.04.2019, 931 від 22.04.2019, 939 від 23.04.2019, 962 від 24.04.2019, 977 від 02.05.2019, 1018, 1026 від 10.05.2019, 1027 від 13.05.2019, 1045 від 15.05.2019, 1067 від 22.05.2019, 1066 від 21.05.2019, 1115 від 30.05.2019, 1155 від 07.06.2019, 1233 від 20.06.2019, 1246 від 24.06.2019, 1279 від 08.07.2019, 1361, 1117 від 15.07.2019, 1385 від 17.07.2019, 1373, 1406 від 19.07.2019, 1487, 1489 від 07.08.2019, 1502 від 09.08.2019, 1500 від 09.08.2019, 1516 від 13.08.2019, 1584 від 22.08.2019, 1573 від 20.08.2019, 1673 від 10.09.2019, 1725 від 23.09.2019, 1762 від 01.10.2019, дозвільні документи ПП «ЮАС» на виконання робіт підвищеної небезпеки №№0284.19.12 від 06.03.2019, 213.14.15 від 03.04.2014, 0700.19.12 від 17.07.2019; дозволи ПП «ЮАС» на експлуатацію механізмів, устаткування підвищеної небезпеки №1029.18.12 від 28.11.2018, 0285.19.12 від 06.03.2019, 214.14.15 від 03.04.2014; ліцензія Державної Архітектурно-будівельної інспекції України №27-л від 25.07.2016.
Суд критично ставиться до тверджень відповідача про те, що роботи по вищезазначеним договорам виконувались суб`єктами господарювання ТОВ «ГРУПА 7 ЕЛЕМЕНТ», ТОВ «СЕЛЕКТА АГРО», ПП «АЛЬЯНС ГРУП-КР», ТОВ «УКРАЇНСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АЛЬФА», ТОВ «РЕМБУДСЕРВІС-5» ЛТД», оскільки відповідачем не надано до матеріалів справи жодного доказу, що саме працівники даних суб`єктів господарювання перебували на території позивача та саме вони виконували роботи, які обумовлені укладеними між позивачем та ПП «ЮАС» договорами.
Судом встановлено та відповідачем не заперечується, що податкові накладні, які виписані ПП «ЮАС» та на підставі яких позивач сформував податковий кредит зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, розбіжності між показниками податкових зобов`язань ПП «ЮАС» та податкового кредиту ПРАТ «ПІВНГЗК» відсутні.
Також відповідачем не заперечувався той факт, що зауважень до оформлення первинних документів, які складені під час взаємовідносин позивача та ПП «ЮАС», при проведення перевірки не було, про свідчить й Акт перевірки.
Між позивачем та ТОВ «БВК «НОВІ МЕТОДИ» укладено договір підряду від 25.05.2018 №708, предметом якого було проведення ТОВ «БВК «НОВІ МЕТОДИ» (Підрядник) ремонту секції №24, в тому числі капітальний ремонт, демонтаж, монтаж обладнання ПРАТ «ПІВНГЗК» (Замовника). Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» було підписано генеральним директором Колдуновим Г.А. який діяв на підставі Статуту підприємства.
Також судом досліджені наступні документи, які надані позивачем на підтвердженні своєї позиції та містяться в матеріалах справи: листи ТОВ «БВК «НОВІ МЕТОДИ» для оформлення перепусток на автотранспорт ТОВ «БВК «НОВІ МЕТОДИ» для в`їзду на територію ПРАТ «ПІВНГЗК» вих. №№ 51 від 20.06.2019, 50 від 23.04.2019, 38 від 28.01.2019, 50 від 10.01.2019, 49 від 26.09.2018, 37, 38 від 17.09.2018, 36 від 07.09.2018, вх. 4344 від 08.06.2018, 1447 від 05.03.2018; листи ТОВ «БВК «НОВІ МЕТОДИ» для оформлення перепусток на працівників ТОВ «БВК «НОВІ МЕТОДИ» для входу на територію ПРАТ «ПІВНГЗК» вих. №№ 109 від серпня 2018, №148, 147, 140 від вересня 2018, №167, 162, 161, 159, 165, 163, 164, 158, 153, 156, 154, 149, 150, 151, 152, 157, від жовтня 2018, №169, 170, 172, 171, 175, 174, 176, 177, 178, 179, 180, 181, 182, 184, 180,177, 176, 183, 178, 1 від листопада 2018, №196, 185, 186, 187, 188, 189, 190, 191, 192, 193, 194, 197, 198, 199 від грудня 2018, №207, 208, 209, 210, 211, 214, 213, 216, 217, 218, 219, 220, 221, 223, 225, 224, 227, 228 від січня 2019, №237, 270, 272, 269, 257, 268, 266, 246, 249, 267, 243, 242, 263, 264, 240, 230, 231, 232, 233, 239, 236, 234 від лютого 2019, №273, 274, 275, 276, 277 від березня 2019, №281, 283, 282, 280 від квітня 2019, №290, 286, 289, 287, 284 від травня 2019, №295, 294, 299, 293, 292 від червня 2019; дозвільні документи - ліцензія Державної Архітектурно-будівельної інспекції України №17-л від 26.04.2017; дозволи ТОВ «БВК «НОВІ МЕТОДИ» на виконання робіт підвищеної небезпеки №№1195.17.12 від 25.10.2017, 0449.18.12 від 20.06.2018, дозвіл ТОВ «БВК «НОВІ МЕТОДИ» на експлуатацію механізмів, устаткування підвищеної небезпеки №0517.18.12 від 11.07.2018.
Суд критично ставиться до тверджень відповідача про те, що роботи по вищезазначеним договорам виконувались суб`єктами господарювання ТОВ «ЛАЙТ-ЕНЕРДЖИ», ТОВ «ГАРНА ХАТА ГРУП», ТОВ «УКРАЇНСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АЛЬФА», оскільки відповідачем не доведено, не надано до матеріалів справи жодного доказу, що саме працівники даних суб`єктів господарювання перебували на території позивача та саме вони виконували роботи, які обумовлені укладеним між позивачем та ТОВ «БВК «НОВІ МЕТОДИ» договором.
Судом встановлено та відповідачем не заперечується, що податкові накладні, які виписані ТОВ «БВК «НОВІ МЕТОДИ» та на підставі яких позивач сформував податковий кредит, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, розбіжності між показниками податкових зобов`язань ТОВ «БВК «НОВІ МЕТОДИ» та податкового кредиту ПРАТ «ПІВНГЗК» відсутні.
Також відповідачем не заперечується той факт, що зауважень до оформлення первинних документів, які складені під час взаємовідносин позивача та ТОВ «БВК «НОВІ МЕТОДИ», при проведення перевірки не було, про свідчить й Акт перевірки.
Також, між позивачем та ТОВ «СК СПМ» укладено договір підряду від 23.08.2018 №1113 предметом, якого було проведення робіт по відновленню обжигових візків для капітального ремонту обжигових машин «Лурги - 278А» (інв.№032628), «ОК-306» (інв. №036102) ЦПО-1. Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» було підписано в.о. генерального директора ОСОБА_1., який діяв на підставі наказу №46-к від 06.06.2018р. та Статуту підприємства.
В матеріалах справи містяться та досліджено судом наступні первинні документи, які надані позивачем на підтвердження реальності виконання даного договору: договір підряду від 23.08.2018 №1113, акт приймання-передачі виконаних робіт з додатками (в т.ч. розрахунок 1.1. Загальновиробничі витрати; відомості ресурсів, 5.1. витрати на перевезення робітників) №17 від 16.10.2019, рахунок на оплату №662 від 16.10.2019, акт приймання-передачі обладнання в ремонт №46 від 10.04.2019, акт приймання-передачі обладнання з ремонту №17 від 10.09.2019.
Між позивачем та ТОВ «СК СПМ» укладено договір підряду від 12.03.2018 №335 предметом, якого було проведення робіт по поточному ремонту та технічному обслуговуванню технологічного обладнання відповідно до специфікацій. Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» було підписано в.о. генерального директора ОСОБА_1., який діяв на підставі наказу №12-к від 20.02.2018р. та Статуту підприємства.
Також суд не приймає доводи відповідача про те, що роботи по вищезазначеним договорам виконувались ТОВ «ЄВРОТОРГГРАНД», ТОВ «ЄВРОДОНБУДСТАНДАРТ», ТОВ «АЗОВЛОДЖИСТІК», оскільки відповідачем не надано до матеріалів справи жодного доказу, що саме працівники даних суб`єктів господарювання перебували на території позивача, перепустки, звіти про відрядження тощо та саме вони виконували роботи, які обумовлені укладеним між позивачем та ТОВ «СК СПМ» договором.
Також суд критично ставиться до доводів відповідача про недостатність трудових ресурсів та технічно-матеріальної бази ТОВ СК «СПМ» для виконання взятих на себе зобов`язань, оскільки відповідачем не доведено та не обґрунтовано необхідну кількість трудових ресурсі та матеріально-технічної бази для виконання робіт, враховуючи що Акт перевірки містить інформацію про наявність у ТОВ «СК СПМ» трудових ресурсів у кількості 204 особи та основних засобів на загальну суму 280,7 тис.грн.
Судом під час судового розгляду встановлено та відповідачем не заперечується, що податкові накладні, які виписані ТОВ «СК СПМ» та на підставі яких позивач сформував податковий кредит, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, розбіжності між показниками податкових зобов`язань ТОВ «СК СПМ» та податкового кредиту ПРАТ «ПІВНГЗК» відсутні.
Відповідачем не заперечується той факт, що зауважень до оформлення первинних документів, які складені за під час взаємовідносин позивача та ТОВ «СК СПМ» при проведення перевірки не було, про свідчить також й Акт перевірки.
З матеріалів справи вбачається, що з урахуванням рішення тендерного комітету від 08.11.2017 про затвердження предкваліфікації ТОВ «ЕНЕРГОТРЕЙД КР», прийнято рішення, яке оформлене протоколом тендерного комітету №2251тк про доцільність укладення договору з даним контрагентом з зазначенням базових умов такого договору.
Між позивачем та ТОВ «ЕНЕРГОТРЕЙД КР» укладено договір поставки від 21.06.2018 №819, відповідно до якого, що ТОВ «ЕНЕРГОТРЕЙД КР» (постачальник) зобов`язується передати у власність Покупцю Товар, а (покупець) ПРАТ «ПІВНГЗК» прийняти й оплатити товар в номенклатурі по ціні та кількості, та порядку вказаному у специфікації, оформлених у вигляді додатків до договору, та які являються невід`ємною частиною договору. Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» було підписано в.о. генерального директора ОСОБА_1., який діяв на підставі наказу №46-к від 06.06.2018р. та Статуту підприємства.
Суд зазначає, що твердження відповідача про формальний підхід боку позивача при проведені процесу предкваліфікації та прийняття рішення тендерним комітетом про доцільність укладення договору з даним контрагентом не знайшло свого підтвердження та спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи.
Суд також критично ставиться до позиції відповідача відносно того, що підпис зі сторони постачальника в особі директора ТОВ «ЕНЕРГОТРЕЙД КР» Кабаченка Сергія Валерійовича в Специфікаціях №10 та №11 суттєво відрізняється від підписів, які містяться в інших первинних документах, оскільки відповідачем на підтвердження такої позиції не надано жодного належного та допустимого доказу, як то почеркознавча експертиза тощо.
Стосовно зауважень відповідача до товарно-транспортних накладних та відсутності виплат згідно Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку та сум утриманого з них податку за формою 1ДФ водіям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд зазначає, що товарно-транспортна накладна не є первинним документом про формуванні податкового кредиту, а також суд не приймає доводи відповідача стосовно відсутності виплат водіям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки суб`єкт господарювання не позбавлені права укладати договори перевезення, в тому числі й з фізичними особами-підприємцями, а відповідачем дане питання в ході проведення перевірки не досліджувалося.
Також суд не приймає доводи відповідача про наявність кримінальних проваджень у відношенні ТОВ АЛИСКАР ТРЕНС» та ТОВ «ЕНТАЛЬ», оскільки вироки по даним кримінальним провадженням відповідачем до матеріалів справи не надані у зв`язку з відсутністю у позивача з даними контрагентами взаємовідносин.
Межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка відповідно до ст.61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб`єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст.228 Цивільного кодексу України та ст.ст.207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб`єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.
Відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу про випадки свідомого укладення позивачем нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.
Судом встановлено та відповідачем не заперечується, що податкові накладні, які виписані ТОВ «ЕНЕРГОТРЕЙД КР» та на підставі яких позивач сформував податковий кредит, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, розбіжності між показниками податкових зобов`язань ТОВ «ЕНЕРГОТРЕЙД КР» та податкового кредиту ПРАТ «ПІВНГЗК» відсутні.
Між позивачем та ТОВ «УКРІНДУСТРІЯ» укладено договір поставки від 17.02.2017 №184, відповідно до якого ТОВ «УКРІНДУСТРІЯ» (постачальник) зобов`язується передати у власність Покупцю Товар, а (покупець) ПРАТ «ПІВНГЗК» прийняти й оплатити товар в номенклатурі по ціні та кількості, та порядку вказаному у специфікації, оформлених у вигляді додатків до договору, та які являються невід`ємною частиною договору. Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» було підписано генеральним директором Тимошенко П.Г., який діяв на підставі наказу №22-к від 31.03.2016р. Статуту підприємства.
Судом досліджені наступні первинні документи, які містяться в матеріалах справи, які надані позивачем на підтвердження реальності виконання даного договору: договір поставки від 17.02.2017 №184 із специфікаціями, додатковими угодами та інш., прибуткові ордери №524 від 11.10.2019, №523 від 11.10.2019, №525 від 11.10.2019, №569 від 28.10.2019, №570 від 28.10.2019, №571 від 28.10.2019, видаткові накладні №388 від 11.10.2019, №387 від 11.10.2019, №386 від 11.10.2019, №403 від 28.10.2019, №404 від 28.10.2019, №405 від 28.10.2019, рахунки №454 від 11.10.2019, №453 від 11.10.2019, №452 від 11.10.2019, №475 від 28.10.2019, №476 від 28.10.2019, №477 від 28.10.2019, товарно-транспортні накладні №00000077 від 11.10.2019, №00000076 від 11.10.2019, №00000075 від 11.10.2019, №00000081 від 28.10.2019, №00000082 від 28.10.2019, №00000083 від 28.10.2019, відомості про вантаж - 6 шт., листи про поставку товару, що не підлягає сертифікації вих. №28/10/03 від 28.10.2019, 11/10/03 від 11.10.2019, довідки щодо розрахунків за жовтень 2019 року; списання у виробництво (залишки на складах).
Судом з матеріалів справи встановлено та відповідачем не заперечується, що податкові накладні, які виписані ТОВ «УКРІНДУСТРІЯ» та на підставі яких позивач сформував податковий кредит, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, розбіжності між показниками податкових зобов`язань ТОВ «УКРІНДУСТРІЯ» та податкового кредиту ПРАТ «ПІВНГЗК» відсутні.
Також відповідачем не заперечується той факт, що зауважень до оформлення первинних документів, які складені під час взаємовідносин позивача та ТОВ «УКРІНДУСТРІЯ» при проведення перевірки, не було, про свідчить Акт перевірки.
Між позивачем та ТОВ «БК ПОЛІС» укладено договір підряду від 18.10.2018 №1318, відповідно до якого Замовник - ПРАТ «ПІВНГЗК» доручає а Підрядник - ТОВ «БК «ПОЛІС» зобов`язується на свій ризик виконувати в порядку та на умовах даного договору роботи по очищенню обладнання ПРАТ «ПІВНГЗК», перелік якого наводиться в Специфікаціях. Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» було підписано в.о. генерального директора ОСОБА_1 , який діяв на підставі наказу №46-к від 06.06.2018р. та Статуту підприємства.
Судом досліджені наступні первинні документи, які містяться в матеріалах справи, які надані позивачем на підтвердження реальності виконання вказаного договору: договір підряду від 18.10.2018 №1318 із специфікаціями та додатковими угодами, рахунки на оплату №18/12/1 від 18.12.2018, 20/05/14, 20/05/13, 20/05/11, 20/05/12, 20/05/10 від 20.05.2019, 22/05/15 від 22.05.2019, 20/06/18, 20/06/17, 20/06/19, 20/06/20 від 20.06.2018, 25/06/21 від 25.06.2019, 33/09/19, 32/09/19, 31/09/19, 30/09/19 від 19.09.2019, акти виконаних робіт №1 від 20.12.2018, 14, 13, 11, 12, 10 від 20.05.2019, 15 від 22.05.2019, 18, 17, 19, 20 від 20.06.2018, 21 від 25.06.2019, 33, 32, 31, 30 від 19.09.2019, дозволи №0568.18.12 від 25.07.2018, строк дії 5 років, №0567.18.12 від 25.07.2018, строк дії 5 років.
Також судом досліджені наявні в матеріалах справи листи ТОВ «БК «ПОЛІС» для оформлення перепусток на працівників ТОВ «БК «ПОЛІС» для входу на територію ПРАТ «ПІВНГЗК» вих. №№40 від 15.02.2019, 61, 60 від 26.02.2019, 66, 68 від 28.02.2018, 79 від 14.03.2019, 91 від 28.03.2019, 92 від 29.03.2019, 110 від 08.04.2019, 123 від 18.04.2019, 147 від 13.05.2019, 169 від 27.05.2019, 173 від 31.05.2019, 205 від 03.07.2019, 207 від 08.07.2019, 243, 240 від 21.08.2019, 276 від 18.09.2019, 278 від 20.09.2019, 67 від 14.12.2018, 62 від 06.12.2018, 59 від 30.11.2018, 58 від 28.11.2018, 55 від 15.11.2018, 52, 53 від 13.11.2018, 48 від 08.11.2018, 45, 44 від 05.11.2018, 43 від 02.11.2018, які містять фотократки осіб, на яких необхідно оформити перепусти, а також освіта та спеціальність.
Суд критично ставиться до доводів відповідача про виконання робіт по договору підряду від 18.10.2018 №1318 ТОВ «ХАЙТБУД», ТОВ «КОНСОУРС», ТОВ «БП «КОМФОРТМОНТАЖ», ТОВ «РАВ ГУД», ТОВ ДЕС ТРЕЙД ЛТД», ТОВ «ГРУПА 7 ЕЛЕМЕНТ», оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження даного факту, натомість в матеріалах справи наявні листи ТОВ «ПОЛІС» на оформлення перепусток працівникам ТОВ «БК «ПОЛІС» для входу на територію ПРАТ «ПІВНГЗК» більш ніж на 165 працівників.
Суд не приймає доводи відповідача щодо неможливості виконання ТОВ «БК ПОЛІС» обумовлених договором підряду від 18.10.2018 №1318 робіт у зв`язку з відсутність достатньої чисельності працівників оскільки чисельність працівників досліджувалась в ході проведення перевірки за періоди грудень 2018 року, травень, червень та вересень 2019 року, коли перервіряємий період жовтень 2019 року, звітний період податку на додану вартість становить календарний місяць, податкова звітність по податку на додану вартість складається щомісячно, а не наростаючим підсумком. Чисельність працівників у суб`єкта господарювання може змінюватися, також суб`єкт господарювання не позбавлений укладати договори цивільно-правового характеру, жодним нормативно-правовим актом не встановлено вимоги щодо необхідної чисельності працівників для виконання обумовленої договором від 18.10.2018 №1318 роботи, відповідачем не враховано графік та режим роботи працівників ТОВ «БК ПОЛІС», який передбачено самим договором.
Судом встановлено та відповідачем не заперечується, що податкові накладні, які виписані ТОВ «БК ПОЛІС» та на підставі яких позивач сформував податковий кредит, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, розбіжності між показниками податкових зобов`язань ТОВ «БК ПОЛІС» та податкового кредиту ПРАТ «ПІВНГЗК» відсутні.
Відповідачем також не заперечується той факт, що зауважень до оформлення первинних документів, які складені за під час взаємовідносин позивача та ТОВ «БК ПОЛІС» при проведення перевірки, не було, про свідчить й Акт перевірки.
Між позивачем та ТОВ «ПБК «ДНІПРОПРОМСЕРВІС» укладено договір підряду від 10.07.2017 №875, відповідно до якого Замовник - ПРАТ «ПІВНГЗК» доручає, а Підрядник ТОВ ПБК «ДНІПРОПРОМСЕРВІС» зобов`язується на свій ризик виконувати в порядку та на умовах даного договору роботи з поточного ремонту технологічного обладнання, перелік якого наведено в Специфікаціях до Договору (п.1.1), які є невід`ємною частиною Договору (п.2.1, п.5.1). Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» було підписано генеральним директором Тимошенко П.Г., який діяв на підставі наказу №26-к від 03.04.2017р. та Статуту підприємства.
Суд критично ставиться до позиції відповідача щодо неможливості встановити виконавця робіт/послуг, оскільки з первинних документів, зокрема актів прийняття виконаних робіт чітко слідує, що виконавцем «Поточного ремонту (відновлення) вузлів та механізмів, відповідно до ремонтних відомостей» є саме ТОВ «ПБК «ДНІПРОПРОМСЕРВІС», яке в свою чергу, як і зазначає відповідач, мав відповідні дозволи на проведення цих робіт, що підтверджується інформацією з інтернет-ресурсу Державної служби України з питань праці «Реєстр дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки» відповідно до Порядку №1107 та встановлено, що ТОВ «ПБК «ДНІПРОПРОМСЕРВІС» від Головного управління держпраці у Дніпропетровській області отримано наступні дозволи: №1096.17.12 (КВЕД 33.12.0), дата видачі 27.09.2017, строк дії дозволу: 5 років; №1058.17.12, (КВЕД 33.12.0), дата видачі 13.09.2017, строк дії дозволу: 5 років.
Судом встановлено та відповідачем не заперечується, що податкові накладні, які виписані ТОВ «ПБК «ДНІПРОПРОМСЕРВІС» та на підставі яких позивач сформував податковий кредит, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, розбіжності між показниками податкових зобов`язань ТОВ «ПБК «ДНІПРОПРОМСЕРВІС» та податкового кредиту ПРАТ «ПІВНГЗК» відсутні.
Також відповідачем не заперечується той факт, що зауважень до оформлення первинних документів, які складені під час взаємовідносин позивача та ТОВ «ПБК «ДНІПРОПРОМСЕРВІС», при проведення перевірки не було, про свідчить й Акт перевірки.
Між позивачем та ТОВ «БАРНАТ» укладено договір підряду від 19.09.2018 №1205, відповідно до якого Замовник - ПРАТ «ПІВНГЗК» доручає а Підрядник - ТОВ «БАРНАТ» зобов`язується на свій ризик виконувати в порядку та на умовах даного договору роботи з капітального ремонту автодороги к ПНС 2-го підйому від автодороги Терни-Жовті Води (інв.№006738) ПрАТ «ПІВНГЗК». Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» було підписано в.о. генерального директора ОСОБА_1 , який діяв на підставі наказу №46-к від 06.06.2018р. та Статуту підприємства.
Судом досліджені наступні первинні документи, які містяться в матеріалах справи, які надані позивачем на підтвердження реальності виконання даного договору: договір підряду від 19.09.2018 №1205, акт приймання виконаних підрядних робіт з додатками (в т.ч. розрахунок 1.1. Загальновиробничі витрати; відомості ресурсів, 5.1. витрати на перевезення робітників) №05-04-19 за квітень 2019; рахунки на оплату №15 від 25.04.2019; довідка вартості виконаних робіт за квітень 2019 №05-04-19; реєстр оплати по Договору.
Судом не приймаються доводи відповідача стосовно неможливості встановити виконавця робіт/послуг, оскільки з первинних документів, зокрема акту прийняття виконаних робіт слідує, що виконавцем Капітального ремонту автодороги до ПНС 2-го підйому від а/дороги Терни-Ж.Води (інв.№006738) є саме ТОВ «БАРНАТ». Також з`ясовано, що ТОВ «БАРНАТ» має матеріально-технічну базу для виконання даних робіт, а саме: основні засоби на загальну суму 1 252,7 тис.грн.
Судом встановлено та відповідачем не заперечується, що податкові накладні, які виписані ТОВ «БАРНАТ» та на підставі яких позивач сформував податковий кредит, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, розбіжності між показниками податкових зобов`язань ТОВ «БАРНАТ» та податкового кредиту ПРАТ «ПІВНГЗК» відсутні.
Також відповідачем в судовому засіданні не заперечується той факт, що зауважень до оформлення первинних документів, які складені за під час взаємовідносин позивача та ТОВ «БАРНАТ» при проведення перевірки, не було, що також підтверджується й Актом перевірки.
Між позивачем та ТОВ «ІСКМ» укладено договір поставки від 11.09.2018 №1179, відповідно до якого Постачальник - ТОВ «ІСКМ» зобов`язується передати запасні частини, кількість, номенклатура Ресурсів вказується у специфікаціях, а Покупець прийняти та оплатити товар. Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» було підписано в.о. генерального директора ОСОБА_1., який діяв на підставі наказу №46-к від 06.06.2018р. та Статуту підприємства
Суд не приймає позицію відповідача стосовно того, що сертифікат від ТОВ «ІСКМ» не доводить, що ТОВ «ІСКМ» є виробником зазначеного товару, оскільки відповідно до Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» сертифікат - документ, що виданий для підтвердження того, що продукція, система якості, система управління якістю, система управління довкіллям, персонал відповідає встановленим вимогам конкретного стандарту чи іншого нормативного документу, визначеного чинним законодавством. Крім того, сертифікат не є первинними документом в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» та не є підставою для формування податкового кредиту.
Судом встановлено та відповідачем не заперечується, що податкові накладні, які виписані ТОВ «ІСКМ» та на підставі яких позивач сформував податковий кредит, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, розбіжності між показниками податкових зобов`язань ТОВ «ІСКМ» та податкового кредиту ПРАТ «ПІВНГЗК» відсутні.
Також відповідачем не заперечується той факт, що зауважень до оформлення первинних документів, які складені за під час взаємовідносин позивача та ТОВ «ІСКМ» при проведення перевірки, не було, про свідчить також і Акт перевірки.
Між позивачем та ТОВ «ЮГСЕРВІС» укладено договір поставки від 06.02.2015 №123, відповідно до якого Постачальник - ТОВ «ЮГСЕРВІС» зобов`язується передати матеріали (Ресурси), кількість, номенклатура Ресурсів вказується у специфікаціях, якість, пакування та маркування Ресурсів повинні відповідати нормам, які визначено сертифікатами виробника, діючим стандартам (ТУ, ТОСТ) для даного виду Ресурсів, а також, спеціальним технічним вимогам, якщо такі встановлені за згодою Сторін, які відображені у Специфікаціях. Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» було підписано Директором по закупкам та логістики Коваль І.О., який діяв на підставі довіреності 29/12 від 10.07.2014р. та Статуту підприємства.
Судом досліджені наступні первинні документи, які містяться в матеріалах справи, які надані позивачем на підтвердження реальності виконання даного договору: договір поставки від 06.02.2015 №123 зі специфікаціями, прибуткові ордери №222, 345, 346 від 16.07.2019; видаткові накладні №2257, 7818, 2258, 7819 від 16.07.2019; рахунки-фактури № від 23.07.2019; товарно-транспортні накладні №1607 від 16.07.2019 - 2 шт.; відомості про вантаж - 2 шт.; журнал реєстрації довіреностей в якому зареєстрована довіреність №2059 12.07.2019 на ім`я Кадук Н.М. ; сертифікати якості, за підписом зав. лабораторією (підприємство не зазначено), в яких зазначено, що вироби відповідають ГОСТу; ліцензії видані ТОВ «ЮГСЕРВІС» та ПРАТ «ПІВНГЗК» на придбання, зберігання, перевезення, реалізацію прекурсорів (списку2 таблиці IV) Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.
Суд критично ставиться до доводів відповідача стосовно відсутності законного джерела походження ідентифікованого товару, активу, що свідчить про недійсність формування відповідного активу та неможливість (нереальність) здійснення господарських операцій із його подальшого постачання по всьому ланцюгу походження товару до кінцевого споживача, що в свою чергу свідчить про порушення з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» норм Податкового кодексу України та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту за жовтень 2019 року у розмірі 7 483,78 грн., оскільки відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Судом встановлено та відповідачем не заперечується, що податкові накладні, які виписані ТОВ «ЮГСЕРВІС» та на підставі яких позивач сформував податковий кредит, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, розбіжності між показниками податкових зобов`язань ТОВ «ЮГСЕРВІС» та податкового кредиту ПРАТ «ПІВНГЗК» відсутні.
Також відповідачем не заперечується той факт, що зауважень до оформлення первинних документів, які складені за під час взаємовідносин позивача та ТОВ «ЮГСЕРВІС» при проведення перевірки, не було, про свідчить й Акт перевірки.
Між позивачем та ТОВ «ІННОВАЦІЙНІ ЕКОЛОГІЧНІ СИСТЕМИ» укладено договір підряду від 18.06.2018 №804, відповідно до якого Замовник - ПРАТ «ПІВНГЗК» доручає а Підрядник - ТОВ «ІНЕКСІ» зобов`язується на свій ризик виконувати в порядку та на умовах даного договору роботи з технічного діагностування, обстеження та випробовування механічного та електричного устаткування, налагодження та технічного обслуговування устаткування електрофільтрів ЦПО-1, ЦПО-2. Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» було підписано в.о. генерального директора ОСОБА_1., який діяв на підставі наказу №46-к від 06.06.2018р. та Статуту підприємства.
Судом досліджені наступні первинні документи, які містяться в матеріалах справи, які надані позивачем на підтвердження реальності виконання даного договору: договір підряду від 18.06.2018 №804, рахунки на оплату №28, 26, 30, 27, 29, 25, 35, 37, 39 від 20.09.2018, 53, 48, 49, 50, 46, 45, 44, 43, 52, 51, 47, 65, 64, 56, 57, 59, 61, 63, 58, 60, 62 від 22.10.2018; акти приймання виконаних робіт №2/2, 1/2, 3/2, 2/1, 3/1, 1/1, 11/1, 12/1, 13/1 від 20.09.2018р., 14/2, 9/2, 11/2, 12/2, 8/2, 8/1, 6/2, 6/1, 14/1, 13/2, 9/1, 18/1, 17/1, 1/2, 2/2, 7/2, 15/2, 16/2, 7/1, 15/1, 16/1, від 22.10.2018; лист ТОВ «ІНЕКСІ» для оформлення перепусток на автомобільний транспорт підприємства та працівників для допуску на територію ПРАТ «ПІВНГЗК» вих. 1115/10 від 16.07.2018.
Суд критично ставиться до доводів відповідача про неможливість ТОВ «ІНЕКСІ» виконати роботи обумовлені укладеним з позивачем договором у зв`язку з відсутністю основних засобів та трудових ресурсів, оскільки суб`єкт господарювання не позбавлений можливості укладати договори оренди, лізингу, договори цивільно-правового характеру.
Також суд не приймає доводів відповідача стосовно того, що ТОВ «ІНЕКСІ» не є виконавцем робіт, а роботи виконані ТОВ «АКТІВ ПРОМ ГРУП», ТОВ «СЕЙВ МАКС ГРУП», ТОВ «СЛІМ ГРУП», ТОВ «АЛІЯ-ГРУП», ТОВ «АСТАР-ТОРГ», ТОВ «БОНАМАРТ», ТОВ «СТАДІС ВЕГА», ТОВ «САП ГРУПП», оскільки жодного доказу на підтвердження даної позиції відповідачем не надано, натоміть матеріали справи містять лист ТОВ «ІНЕКСІ» для оформлення перепусток на автомобільний транспорт підприємства та працівників для допуску на територію ПРАТ «ПІВНГЗК» вих. 1115/10 від 16.07.2018, які доводять, що саме ТОВ «ІНЕКСІ» є виконавцем робіт по договору від 18.06.2018 №804.
Судом встановлено та відповідачем не заперечується, що податкові накладні, які виписані ТОВ «ІНЕКСІ» та на підставі яких позивач сформував податковий кредит, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, розбіжності між показниками податкових зобов`язань ТОВ «ІНЕКСІ» та податкового кредиту ПРАТ «ПІВНГЗК» відсутні.
Також відповідачем не заперечується той факт, що зауважень до оформлення первинних документів, які складені під час взаємовідносин позивача та ТОВ «ІНЕКСІ», при проведення перевірки не було, про свідчить й Акт перевірки.
З матеріалів справи вбачається, що з урахуванням рішення тендерного комітету від 18.10.2016 про затвердження предкваліфікації ТОВ «МК-СТАЛЬ» прийнято рішення, яке оформлене протоколом тендерного комітету №1642тк про доцільність укладення договору з даним контрагентом з зазначенням базових умов такого договору.
Між позивачем та ТОВ «МК-СТАЛЬ» укладено договір поставки від 21.10.2016 №884, відповідно до якого ТОВ «МК-СТАЛЬ»: зобов`язується передати запасні частини (далі - Ресурси) (п. 1.1); кількість, номенклатура Ресурсів вказується у специфікаціях (п.2.1). Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» було підписано генеральним директором Тимошенко П.Г., який діяв на підставі наказу №22-к від 31.03.2016р. Статуту підприємства.
Судом досліджені наступні первинні документи, які містяться в матеріалах справи, які надані позивачем на підтвердження реальності виконання даного договору: договір поставки від 21.10.2016 №884 зі специфікаціями, прибуткові ордери №4055 від 16.03.2018, 4181 від 27.03.2018, 4193 від 30.03.2018, 4201 від 03.04.2018, 64 від 20.04.2018, 121 від 27.04.2018, 247 від 25.05.2018, 282 від 31.05.2018, 283 від 01.06.2018, 396 від 27.06.2018, 485 від 18.07.2018, 184 від 18.07.2018, 654 від 17.08.2018, 693 від 22.08.2018, 217 від 17.08.2018, 223 від 22.08.2018, 1222 від 30.10.2018, 1618 від 21.12.2018, 1769 від 21.01.2019, 1769 від 21.01.2019, 1815 від 30.01.2019, 1939 від 18.02.2019, 2236 від 28.03.2019, видаткові накладні №64 від 16.03.2018, 74 від 27.03.2018, 80 від 30.03.2018, 82 від 03.04.2018, 98 від 20.04.2018, 112 від 27.04.2018, 134 від 25.05.2018, 139 від 31.05.2018, 140 від 01.06.2018, 163 від 27.06.2018, 184 від 18.07.2018, 184/к від 17.08.2018, 217 від 17.08.2018, 223 від 22.08.2018, 217/к від 16.09.2018, 223/к від 16.09.2018, 296 від 30.10.2018, 372 від 21.12.2018, 20 від 21.01.2019, 38 від 30.01.2019, 61 від 18.02.2019, 96 від 28.03.2019, рахунки-фактури №54 від 16.03.2018, 61 від 27.03.2018, 67 від 30.03.2018, 68 від 03.04.2018, 84 від 20.04.2018, 91 від 27.04.2018, 108 від 25.05.2018, 113 від 31.05.2018, 114 від 01.06.2018, 139 від 27.06.2018, 156 від 18.07.2018, 183 від 17.08.2018, 179 від 17.08.2018, 186 від 22.08.2018, 216 від 16.09.2018, 217 від 16.09.2018, 258 від 30.10.2018, 310 від 21.12.2018, 20 від 21.01.2019, 38 від 30.01.2019, 61 від 18.02.2019, 96 від 28.03.2019, товарно-транспортні накладні №160318 від 16.03.2018, 27032018 від 27.03.2018, 300318 від 30.03.2018, 030418 від 03.04.2018, 200418 від 20.04.2018, 270418 від 27.04.2018, 250518 від 25.05.2018, 310518 від 31.05.2018, 010618 від 01.06.2018, 270618 від 27.06.2018, 180718 від 18.07.2018, 170818 від 17.08.2018, 220818 від 22.08.2018, 301018 від 30.10.2018, 211218 від 21.12.2018, 20012019 від 21.01.2019, 300119 від 30.01.2019, 180219 від 18.02.2019, 280319 від 28.03.2019, відомості про вантаж - 18 шт., акти приймання - передачі №03/04-18 від 03.04.2018, сертифікати якості №56 від 17.08.2018, листи ТОВ «МК-СТАЛЬ» про приймання до обліку прибуткових документів, розрахунки коригування ціни від 16.09.2018р. - 2 шт.
З урахуванням рішення тендерного комітету від 18.02.2019 про затвердження предкваліфікації ТОВ «МК-СТАЛЬ» прийнято рішення, яке оформлене протоколом тендерного комітету №2642 про доцільність укладення договору з даним контрагентом з зазначенням базових умов такого договору.
Між позивачем та ТОВ «МК-СТАЛЬ» укладено договір поставки від 24.04.2019 №475, відповідно до якого Замовник - ПРАТ «ПІВНГЗК» доручає, а Підрядник - ТОВ «МК-СТАЛЬ»: зобов`язується передати запасні частини (далі - Ресурси) (п. 1.1); кількість, номенклатура Ресурсів вказується у специфікаціях (п.2.1). Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» було підписано в.о. генерального директора ОСОБА_1., який діяв на підставі наказу №46-к від 06.06.2018р. та Статуту підприємства.
Судом досліджені наступні первинні документи, які містяться в матеріалах справи, які надані позивачем на підтвердження реальності виконання даного договору: договір поставки від 24.04.2019 №475 зі специфікаціями, прибуткові ордери №2433 від 24.04.2019, №2626 від 22.05.2019, 2614 від 17.05.2019, №2689 від 27.05.2019, №181 від 24.06.2019, 242 від 27.06.2019, 253 від 28.10.2019, 935 від 29.10.2019, видаткові накладні №118 від 24.04.2019, №133 від 22.05.2019, №131 від 17.05.2019, №145 від 27.05.2019, 178 від 24.06.2019, 190 від 27.06.2019, 375 від 28.10.2019, 377 від 29.10.2019, 190/к від 03.10.2019; рахунки-фактури №118 від 24.04.2019, №113 від 22.05.2019, №131 від 17.05.2019, №145 від 27.05.2019, 178 від 24.06.2019, 190 від 27.06.2019, 375 від 28.10.2019, 377 від 29.10.2019, 190/к від 03.10.2019; товарно-транспортні накладні №240419 від 24.04.2019, №220519 від 22.05.2019, №170519 від 17.05.2019, №270519 від 27.05.2019, 240619 від 24.06.2019, 27062019 від 27.06.2019, 281019 від 28.10.2019, 291019 від 29.10.2019, відомості про вантаж - 9 шт.
Позиція відповідача по даному контрагенту ґрунтується на податковій інформації про неможливість ТОВ «МК-СТАЛЬ» постачати ТМЦ для ПРАТ «ПІВНГЗК`ТМЦ, оскільки виробництво ТМЦ потребує наявності достатньої кількості фахівців із необхідною кваліфікацією і наявність власних та/або орендованих виробничих потужностей.
Суд не приймає позицію відповідача, оскільки податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах контролюючого органу відносно контрагента позивача (суб`єктів господарювання) по ланцюгах постачання послуг, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами носить виключно інформаційний характер та може бути лише підставою для ініціювання перевірок або зустрічних звірок суб`єктів господарювання та не є безумовними доказами нереальності господарських операцій без дослідження первинних бухгалтерських документів суб`єкта господарювання, що також передбачено і нормами податкового законодавства.
Судом встановлено та відповідачем не заперечується, що податкові накладні, які виписані ТОВ «МК-СТАЛЬ» та на підставі яких позивач сформував податковий кредит, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, розбіжності між показниками податкових зобов`язань ТОВ «МК-СТАЛЬ» та податкового кредиту ПРАТ «ПІВНГЗК» відсутні.
Також відповідачем не заперечується той факт, що зауважень до оформлення первинних документів, які складені під час взаємовідносин позивача та ТОВ «МК-СТАЛЬ», при проведення перевірки не було, про свідчить й Акт перевірки.
З матеріалів справи вбачається, що з урахуванням рішення тендерного комітету від 16.03.2016 про затвердження предкваліфікації ТОВ «НВП «ГОРМАШ» прийнято рішення, яке оформлене протоколом тендерного комітету №2251тк про доцільність укладення договору з даним контрагентом з зазначенням базових умов такого договору.
Між позивачем та ТОВ «НВП «ГОРМАШ» укладено договір поставки від 29.12.2017 №1707, відповідно до якого ТОВ «НВП «ГОРМАШ»: зобов`язується передати запасні частини (далі - Ресурси) (п. 1.1); кількість, номенклатура Ресурсів вказується у специфікаціях. Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» було підписано в.о. генерального директора Евницьким К.С. який діяв на підставі наказу №242-в від 19.12.2017 та Статуту підприємства.
Встановлено, що між позивачем та ТОВ «НВП «ГОРМАШ» укладено договір поставки від 17.11.2015 №1231, відповідно до якого ТОВ «НВП «ГОРМАШ»: зобов`язується передати запасні частини (далі - Ресурси) (п. 1.1); кількість, номенклатура Ресурсів вказується у специфікаціях. Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» було підписано генеральним директором Тимошенко П.Г. який діяв на підставі наказу №14-к від 04.03.2015 та Статуту підприємства.
Між позивачем та ТОВ «НВП «ГОРМАШ» укладено договір підряду від 14.09.2018 №1191, відповідно до якого ТОВ «НВП «ГОРМАШ» приймає на себе виконання робіт по обстеженню та паспортизації «Загальне обстеження та паспортизація будівельних конструкцій будівель та споруджень ПРАТ «ПІВНГЗК» в 2018 (КВЕД 71.12). Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» було підписано в.о. генерального директора ОСОБА_1 , який діяв на підставі наказів 46-к від 06.06.2018р. та Статуту підприємства.
Між позивачем та ТОВ «НВП «ГОРМАШ» укладено договір підряду від 01.11.2018 №1365, відповідно до якого ТОВ «НВП «ГОРМАШ» приймає на себе виконання робіт по обстеженню та паспортизації «Загальне обстеження та паспортизація будівельних конструкцій будівель та споруджень ПРАТ «ПІВНГЗК» в 2018 (КВЕД 71.12). Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» було підписано в.о. генерального директора ОСОБА_1 , який діяв на підставі наказів 46-к від 06.06.2018р. та Статуту підприємства.
Між позивачем та ТОВ «НВП «ГОРМАШ» укладено договір підряду від 09.11.2017 №1459, відповідно до якого ТОВ «НВП «ГОРМАШ» приймає на себе виконання робіт по обстеженню та паспортизації «Загальне обстеження та паспортизація будівельних конструкцій будівель та споруджень ПРАТ «ПІВНГЗК» в 2017 (КВЕД 71.13, 71.12). Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» було підписано генеральним директором Тимошенко П.Г. який діяв на підставі наказу №26-к від 03.04.2017р. та Статуту підприємства.
Між позивачем та ТОВ «НВП «ГОРМАШ» укладено договір підряду від 28.05.2019 №641, відповідно до якого ТОВ «НВП «ГОРМАШ» приймає на себе виконання робіт по обстеженню та паспортизації «Загальне обстеження та паспортизація будівельних конструкцій будівель та споруд ПРАТ «ПІВНГЗК» в 2019-2020рр. Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» було підписано в.о. генерального директора ОСОБА_1 , який діяв на підставі наказів 46-к від 06.06.2018р. та Статуту підприємства.
Між позивачем та ТОВ «НВП «ГОРМАШ» укладено договір підряду від 15.05.2018 №658, відповідно до якого ТОВ «НВП «ГОРМАШ» приймає на себе виконання робіт по обстеженню та паспортизації «Загальне обстеження та паспортизація будівельних конструкцій будівель та споруд ПРАТ «ПІВНГЗК» в 2018 р. Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» генеральним директором Колдуновим Г.А. який діяв на підставі наказу №31-к від 10.04.2018р. та Статуту підприємства.
Судом досліджені наступні первинні документи, які містяться в матеріалах справи, які надані позивачем на підтвердження реальності виконання даного договору: договір на проведення дослідницьких проектних робіт від 15.05.2018 №658, акт здачі-приймання виконаних робіт №121909 від 19.12.2018, 1 від 20.12.2018, 121905 від 19.12.2018, 121906 від 19.12.2018, 121907 від 19.12.2018; рахунок-фактура №121909 від 19.12.2018 122002 від 20.12.2018, 121905 від 19.12.2018, 121906 від 19.12.2018, 121907 від 19.12.2018.
Посилання відповідача на те, що ТОВ «НВП «ГОРМАШ» не мало можливості здійснювати господарські операції з постачання на адресу ПРАТ «ПІВНГЗК» товарів/робіт спростовується наявними та дослідженими в матеріалах справи доказами про протилежне.
Суд критично ставиться до доводів відповідача про виконання робіт/постачання товарів по вищенаведеним договорам ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЛОТОС», ТОВ «БУД-ПРАКТІК», ТОВ «ХІМРЕСУРС ГРУП», ТОВ «ОПТ-ТОРГ 2019», ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «УКРАЇНСЬКА МАШИНОБУДІВЕЛЬНА ТЕХНІКА», оскільки під час судового розгляду відповідач не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своєї позиції, натомість матеріали справи містять первинні та інші документи, які підтверджують виконання ТОВ «НВП «ГОРМАШ» взятих на себе зобов`язань.
Також судом встановлено та відповідачем не заперечується, що податкові накладні, які виписані ТОВ «НВП «ГОРМАШ» та на підставі яких позивач сформував податковий кредит, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, розбіжності між показниками податкових зобов`язань ТОВ «НВП «ГОРМАШ» та податкового кредиту ПРАТ «ПІВНГЗК» відсутні.
Також відповідачем не заперечується той факт, що зауважень до оформлення первинних документів, які складені за під час взаємовідносин позивача та ТОВ «НВП «ГОРМАШ», при проведення перевірки не було, про свідчить й Акт перевірки.
З матеріалів справи вбачається, що з урахуванням рішення тендерного комітету від 24.04.2018 про затвердження предкваліфікації ТОВ «БАК «КАМЕЛОТ» прийнято рішення, яке оформлене протоколом тендерного комітету №201800936 про доцільність укладення договору з даним контрагентом з зазначенням базових умов такого договору.
Між позивачем та ТОВ «БАК «КАМЕЛОТ» укладено договір підряду від 19.06.2018 №810, відповідно до якого Замовник - ПРАТ «ПІВНГЗК» доручає а Підрядник - ТОВ «БАК «КАМЕЛОТ» зобов`язується на свій ризик виконувати в порядку та на умовах даного договору роботи по очищенню обладнання ПРАТ «ПІВНГЗК», перелік якого наводиться у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною Договору. Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» було підписано в.о. генерального директора ОСОБА_1., який діяв на підставі наказу №46-к від 06.06.2018р. та Статуту підприємства.
Судом досліджені наступні первинні документи, які містяться в матеріалах справи, які надані позивачем на підтвердження реальності виконання даного договору: договір підряду від 19.06.2018 №810, рахунки №УП-8/16/09 від 16.09.2019, УП-8/16/09 від 16.10.2019; акти приймання-передачі виконаних робіт №8 від 16.09.2019, №9 від 16.10.2019; лист ТОВ «БАК «КАМЕЛОТ» для оформлення перепусток на автомобільний транспорт підприємства та працівників для допуску на територію ПРАТ «ПІВНГЗК» вх. 7147 від 11.09.2019, 2863 від 11.04.2019, 1872 від 06.03.2019, 225 від 10.01.2019, 5074 від 178.07.2018, 6080 від 05.09.2018, вих. №7 від 02.01.2019; лист ТОВ «БАК «КАМЕЛОТ» про відсутність необхідності в отриманні ліцензій та дозволів; листи ТОВ «БАК «КАМЕЛОТ» для оформлення перепусток на автотранспорт ТОВ «БАК «КАМЕЛОТ» для в`їзду на територію ПРАТ «ПІВНГЗК» вх. №№1981 від 12.03.2019, 224 від 10.01.2019, 6164 від 31.07.2019.
Суд критично ставиться до позиції відповідача про те, що ТОВ «БАК «КАМЕЛОТ» не є виконавцем робіт/надавачем послуг у зв`язку з відсутністю трудових та матеріальних ресурсів, основних засобів, які необхідно використовувати працівниками під час виконання робіт, оскільки в матеріалах справи містяться, крім того, що первинні документи містять виконавця - ТОВ «БАК «КАМЕЛОТ», листи даного контрагента для оформлення перепусток для працівників та автотранспорту, а позивачем видано ТОВ «БАК «КАМЕЛОТ» більше 40 перепусток.
Твердження відповідача про те, що роботи виконувались ТОВ «БЕЛАРИС», ТОВ «ХАДВЕНДЖ» не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи.
Судом встановлено та відповідачем не заперечується, що податкові накладні, які виписані ТОВ «БАК «КАМЕЛОТ» та на підставі яких позивач сформував податковий кредит, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, розбіжності між показниками податкових зобов`язань ТОВ «БАК «КАМЕЛОТ» та податкового кредиту ПРАТ «ПІВНГЗК» відсутні.
Також відповідачем не заперечується той факт, що зауважень до оформлення первинних документів, які складені за під час взаємовідносин позивача та ТОВ «БАК «КАМЕЛОТ», при проведення перевірки не було, про свідчить й Акт перевірки.
Між позивачем та ПП «СТРОЙ-АРСЕНАЛ» укладено договір підряду від 01.01.2019 №91, відповідно до якого Замовник - ПРАТ «ПІВНГЗК» доручає а Підрядник - ПП «СТРОЙ-АРСЕНАЛ» зобов`язується на свій ризик виконувати в порядку та на умовах даного договору роботи по технічному обслуговуванню, поточному і капітальному ремонту сантехнічної частини РЗФ-2, ЦВО-1, ЦВО-2 (далі - Роботи) згідно Специфікації/додаткам/ до даного договору. Договір з боку ПРАТ «ПІВНГЗК» було підписано в.о. генерального директора ОСОБА_1., який діяв на підставі наказу №46-к від 06.06.2018р. та Статуту підприємства.
Також судом досліджені: лист ПП «СТРОЙ-АРСЕНАЛ» для оформлення перепусток на автомобільний транспорт підприємства та працівників для допуску на територію ПРАТ «ПІВНГЗК» вх. 8116 від 25.10.2019, 1013 від 13.02.2018, вих. 24/02 від 11.02.2019, 22/09 від 24.09.2019, 19/09 від 24.09.2019, 11/08, 12/08 від 05.08.2019, 40/07 від 24.07.2019, 43/07 від 29.07.2019, 31/05 від 16.05.2019, 03/06 від 03.06.2019, 43/05 від 22.05.2019, 03/052 від 06.05.2019, 25/05 від 10.05.2019, 15/05 від 07.05.2019, 27/05 від 13.05.2019, 22/04 від 10.04.2019, 32/03 від 19.03.2019, 08/03 від 11.03.2019, 41/02 від 14.02.2019; дозволи на експлуатацію машин, механізмів, устаткування: №1103.16.12, КВЕД 41.20, від 25.08.2016, №0583.18.12 від 01.08.2018; дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки №0280.19.12 від 06.03.2019, 0347.19.12 від 10.04.2019. №091.13.15 від 19.02.2013; ліцензія Державної архітектурно-будівельної інспекції України №641239 від 06.07.2015.
Суд критично ставиться до позиції відповідача про те, що ПП «СТРОЙ-АРСЕНАЛ» не є виконавцем робіт/надавачем послуг у зв`язку з відсутністю достатньої кількості трудових та матеріальних ресурсів, оскільки підприємством було надано до перевірки письмові заявки ПП «СТРОЙ- АРСЕНАЛ» на видачу перепусток на працівників, що і знайшло своє відображення в акті перевірки від 17.01.2020 №6/28-10-50-13/00191023. Таким чином ПП «СТРОЙ- АРСЕНАЛ» мало достатню кількість працівників для виконання вказаного виду робіт.
Не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи твердження відповідача про те, що роботи виконувались ТОВ «ДІОНА ТОРГ», ТОВ «ПРОФІТ СТАР ГРУП», жодного належного та допустимого доказу відповідач до матеріалів справи не надав.
Судом встановлено та відповідачем не заперечується, що податкові накладні, які виписані ТОВ «БАК «КАМЕЛОТ» та на підставі яких позивач сформував податковий кредит, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, розбіжності між показниками податкових зобов`язань ТОВ «БАК «КАМЕЛОТ» та податкового кредиту ПРАТ «ПІВНГЗК» відсутні.
Також відповідачем не заперечується той факт, що зауважень до оформлення первинних документів, які складені під час взаємовідносин позивача та ТОВ «БАК «КАМЕЛОТ», при проведення перевірки не було, про свідчить й Акт перевірки.
За змістом Акту перевірки, перевіряючими не встановлено порушень реєстрації податкових накладних чи фактів не реєстрації податкових накладних. Дефектність первинних документів при досліджені матеріалів справи не виявлено.
Також, суд зазначає, що контролюючим органом не спростовано того, що на момент складення податкових накладних контрагенти позивача мали статус платника податку на додану вартість та були зареєстровані як юридичні особи у встановленому законодавством порядку.
За таких обставин, висновки посадових осіб контролюючого органу про безпідставність віднесення позивачем до податкового кредиту сум ПДВ по взаємовідносинах позивача із вищенаведеними контрагентами за жовтень 2019 року є необґрунтованими, такими, що суперечать нормам податкового законодавства, оскільки зроблені на припущеннях, що не передбачено нормами податкового законодавства, спростовуються вище дослідженими первинними бухгалтерськими та іншими документами та при їх дослідженні судом не встановлено їх юридичної дефектності, а відповідачем така дефектність не доведена належними доказами виходячи з вимог ст.ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України.
Таким чином, аналіз вищенаведених документів та алгоритм дій позивача свідчить про те, що позивач діяв у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, а саме: після отримання товару, робіт та послуг від контрагентів позивача та податкових накладних, які були зареєстровані у ЄРПН у встановленому законодавством порядку, що давало позивачеві як покупцю послуг право (обов`язок) на віднесення вказаних сум податку на додану вартість до податкового кредиту у своїй податковій звітності, з урахуванням того, що порушення вимог законодавства при їх складанні під час проведення перевірки посадовими особами контролюючого органу не встановлено, про що в акті не зазначено, а тому, за викладених обставин та досліджених судом первинних бухгалтерських документів, які фіксують реальність здійснення господарських операцій, суд приходить до висновку про відсутність порушення саме позивачем як покупцем товару вимог п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 ПК України, виходячи із того, що за вищевказаними операціями відбулися зміни у капіталі позивача (отриманий товар, роботи, послуги), відбувся рух активів позивача по сплаті за придбані позивачем товар, робот послуги на користь вищенаведених контрагентів позивача, де у складі вартості придбаних товарів позивачем були і сплачені відповідні суми ПДВ, що підтверджено Реєстрами оплат та не спростовано відповідачем жодними належними та допустимими доказами у відповідності до вимог ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України.
А виходячи з того, що зміна власного капіталу та рух активів платника податків (позивача) фактично відбувся, що не спростовано відповідачем жодними доказами, позивач придбав товар, роботи, послуги, що підтверджено первинними бухгалтерськими документами, висновки посадових осіб контролюючого органу щодо безпідставного оформлення господарських операцій позивачем по нереальних господарських операціях із вищенаведеними контрагентами, які викладені в акті перевірки від 17.01.2020 року, є лише припущеннями таких посадових осіб та спростовуються оформленими у встановленому законодавством порядку первинними бухгалтерськими та іншими документами, які відповідають вимогам ст.ст.1, 2, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст.77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, представниками відповідача у ході судового розгляду справи не доведено жодними належними, достовірними та допустимими доказами правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, не спростовані докази, які надані позивачем з урахуванням обставин, встановлених судом у відповідності до вимог ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України.
Є безпідставними і доводи відповідача про те, що висновки акту перевірки контролюючого органу ґрунтуються на підставі аналізу баз електронних баз даних контролюючих органів, оскільки податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах контролюючого органу відносно контрагента позивача (суб`єктів господарювання) по ланцюгах постачання послуг, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами носить виключно інформаційний характер та може бути лише підставою для ініціювання перевірок або зустрічних звірок суб`єктів господарювання та не є безумовними доказами нереальності господарських операцій без дослідження первинних бухгалтерських документів суб`єкта господарювання, що також передбачено і нормами податкового законодавства.
Посилання відповідача на відсутність у контрагентів позивача достатньої кількості працівників та основних фондів для ведення господарської діяльності, а також і відсутність можливості продажу товару у виробника такого товару не може вважатися достатньою підставою для визнання господарських операцій між позивачем та його вищенаведеними контрагентами нереальними, оскільки при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні досліджуватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку, що передбачено нормами податкового законодавства України і жодними нормами не передбачено відповідальності платника податків, який не був учасником такої господарської операції за наведеним вище договором.
Вищенаведеної правової позиції дотримується і Верховний Суд у своїх постановах від 16.01.2018 у справі №820/4648/13-а, від 29.03.2019 у справі №808/3412/16.
Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Також слід зазначити, що судом враховується і те, що позивач не може нести відповідальності за недотримання вимог податкового законодавства контрагентом позивача, оскільки юридична відповідальність носить індивідуальних характер згідно ст.61 Конституції України.
Окрім того, і відповідно до норм Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов`язки іншого платника податків.
Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту або відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документально підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 січня 2018 року у справі №826/1244/13-а, від 06.02.2018 року у справі №816/166/15-а.
Також неодноразово зазначалася вказана правова позиція і у Інформаційних листах Вищого адміністративного Суду України від 20.07.2010 №1112/11/13-10, від 02.06.2011 № 742/11/13-11 стосовно того, що не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку та при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Таким чином, доводи відповідача про те, що контролюючий орган при проведенні перевірки не може встановити повного ланцюгу постачання того чи іншого товару аж до виробників (обрив (розрив) ланцюга), не може бути покладено в основу притягнення до відповідальності саме позивача як кінцевого споживача товарів, робіт та послуг за умови дотримання покупцем товару, робіт та послуг вимог податкового законодавства, зокрема, отримання податкової накладної та проведення оплати за придбаний товар, де у складі вартості товару позивачем сплачено було у суму податку на додану вартість.
Також відповідачем не було надано жодних доказів і на підтвердження того, яким чином дії третіх осіб (ланцюг постачання) можуть впливати на дані податкового обліку позивача, а також і не наведено жодних підстав на підтвердження того, що позивач, як платник податків, діяв без належної обачності і обережності та позивачу було відомо про можливі порушення, які допускали його контрагенти та/або контрагенти його контрагентів, аж до виробників продукції.
При цьому, слід зазначити, що висновки контролюючого органу не можуть ґрунтуватися на припущеннях посадових осіб контролюючого органу не підтверджених будь-якими належними та допустимими доказами.
Слід зазначити, що недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, водночас такі докази податковим органом в акті перевірки не наведено та реальність виконання господарських операцій не спростовано, як і не зазначено під час судового розгляду справи жодних належних доказів на підтвердження того, що визначені умови договорів не виконано.
Таким чином, факт отримання позивачем товарів, робіт, послуг, оплати їх вартості підтверджується документально, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському обліку та податковій звітності позивача. Отже, твердження контролюючого органу про відсутність факту реальності господарських операцій позивача з контрагентами, є необґрунтованими, зважаючи на те, що первинні документи відповідають вимогами чинного законодавства, необхідним для надання їм юридичної сили та доказовості та підтверджують суму сформованого та задекларованого позивачем податкового кредиту по податку на додану вартість та від`ємного значення, щ зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Реальність здійснення господарської операції повинна досліджуватися на підставі первинних документів, складених за результатами таких операцій та не може ґрунтуватися виключно на отриманій податковій інформації з баз даних податкового органу.
Крім того, суд наголошує на тому, що податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03.09.2019 у справі №810/3790/17.
Отже, суд не приймає посилання відповідача на податкову інформацію щодо контрагентів позивача, оскільки належними та допустимими в розумінні статті 124 Конституції України, статті 73 та 74 Кодексу адміністративного судочинства України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальному провадженню, або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином, або рішення суду про визнання правочину недійсним.
Разом з тим, під час розгляду справи відповідачем не подано до суду обвинувальних вироків судів, рішень судів про стягнення одержаного за нікчемним правочином, не надано доказів наявності рішень судів про визнання правочинів недійсними.
Крім того, під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06 листопада 2018 року у справі №826/1198/13-а, за умови реального здійснення платником податку господарської операції з придбання товарів (робіт, послуг), яка призвела до об`єктивної зміни складу активів такого платника, придбання такого товару (робіт, послуг) з метою використання у господарській діяльності, наявності первинних документів, які підтверджують понесені витрати, платник податку має право на віднесення таких витрат до витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, а податку на додану вартість - до складу податкового кредиту. Тобто, право на формування податкових вигод виникає у покупця за наявності сукупності обставин та підстав, однією із яких є ділова мета.
Суд зазначає, що непідтвердження операцій за ланцюгом постачання, відсутність основних засобів у контрагента, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.
До того ж, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами.
Відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12.07.2019 року у справі №808/109/18.
Таким чином, в матеріалах справи наявні первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, а також інші документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами. Зазначені документи складені за результатами проведених операцій та з дотриманням вимог діючого на момент виникнення правовідносин законодавства і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.
Тобто, фактичні обставини об`єктивно засвідчують правомірність формування позивачем податкового кредиту на підставі первинних документів, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин, що дало право позивачу включити дані суми до витрат та податкового кредиту та, відповідно, від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Отже, господарські операції між позивачем та його контрагентами мали реальний характер, діяльність позивача була спрямована на отримання економічної вигоди від підприємницької діяльності, що зумовлює хибність висновків податкового органу про вчинення платником податків порушень податкового законодавства, а відтак, вони не можуть бути покладені в основу спірних податкових повідомлень-рішень.
Вказана позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07.11.2019 року по справі №2а-5959/12/1470.
Таким чином, під час розгляду справи по суті, судом встановлено, що контролюючим органом отримано від позивача під час перевірки усі необхідні та достатні документи на підтвердження реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами, що не заперечується самим відповідачем у акті перевірки, але, відповідачем залишено їх без належної уваги такі первинні документи платника податків, не надавши їм оцінки чи аналізу.
В контексті викладеного, обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли свідчити про їх нереальність чи про те, що позивач як платник податків діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які міг допустити його контрагент чи інші учасники ланцюга постачання, або ж про те, що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій було одержання позивачем податкової вигоди, контролюючий орган під час розгляду справи не надав.
Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішення від 22.01.2009 («Булвес «АД проти Болгарії») зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є «власністю» у розумінні статті 1 Протоколу № 1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобов`язань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обов`язків постачальником, в той час коли це не залежало від волі одержувача поставки - застосування відповідних положень Закону «Про ПДВ» стало не передбаченим і самовільним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов`язків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обов`язку зі сплати ПДВ (п.43, п.69 зазначеного вище рішення Європейського Суду).
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09.01.2007р. у справі «Інтерсплав проти України»).
З огляду на викладене вище, судом не приймаються доводи відповідача щодо покладення юридичної відповідальності на позивача за порушення, які нібито вчинені контрагентом позивача та постачальниками контрагента позивача по ланцюгу постачання товару (обрив ланцюга), які викладені в акті перевірки від 21.12.2019, оскільки у відповідності до ст. 61 Конституції України та вищенаведених норм чинного податкового законодавства, позивач не може і не повинен нести відповідальність за дії своїх контрагентів.
При цьому, судом враховується і те, що наведений акт перевірки взагалі не містить жодних посилань на порушення саме позивачем вимог податкового законодавства, які перешкоджали або забороняли позивачеві віднести суми податку на додану вартість по вищенаведених правовідносинах з наведеними вище контрагентами до податкового кредиту.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Враховуючи встановлені обставини в їх сукупності, виходячи з аналізу норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що висновки контролюючого органу, на підставі яких прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, базуються на припущеннях та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а позовні вимоги обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що згідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 23.04.2021 року.

Суддя (підпис) В.В. Кальник

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя В.В.Кальник

23.04.2021

Рішення не набрало законної сили 23 квітня 2021 р.

Суддя В.В.Кальник