Справа № 360/1230/21
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2021-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

04 червня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1230/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі - відповідач, УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області), в якому позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України м. Сєвєродонецьку Луганської області від 01.02.2021 № 4566/2020 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за заявою від 12.06.2020, з 01.06.2020 року з урахуванням його заробітної плати за період з 01.08.1985 по 31.10.1996, з 01.01.1999 по 31.07.2000 на шахті «Краснопіллівська» на підставі довідок про заробітну плату № 523 від 16.04.2016, № 524 від 16.04.2016, № 525 від 16.04.2016, № 526 від 16.04.2016, № 528 від 16.04.2016, які видані ВП Шахта «Вергелівська» ДП «Луганськвугілля», з виплатою заборгованості, яка утворилася з 01.06.2020, з урахуванням нарахованих та виплачених сум пенсії за віком за вказаний період.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.09.2019 звернувся до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області №21744/03-22 від 04.10.2019 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 у зв`язку з відсутністю та не підтвердженням на день звернення необхідного пільгового стажу. Не погодившись з рішенням відповідача позивач звернувся до суду. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 у адміністративній справі № 360/5019/19, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2020, позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 04.10.2019 № 21744/03-22 про відмову в призначенні пенсії; зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 1 статті 114 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Рішення суду набрало законної сили 15.04.2020. На виконання рішення суду Відповідачем було призначено пенсію позивачу, яка виплачується по теперішній час. 12.06.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо допризначення у зв`язку з наданням додаткових документів, а саме перерахунку пенсії згідно довідок про заробітну плату за період з 01.08.1985 по 31.10.1996 та період з 01.01.1999 по 31.07.2000. До заяви позивачем було додані довідки про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 № 523 від 16.04.2016, №524 від 16.04.2016, №525 від 16.04.2016, №526 від 16.04.2016, № 528 від 16.04.2016, які видані ВП Шахта «Вергелівська» ДП «Луганськвугілля». Рішенням відповідача № 4566/2020 від 18.06.2020 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю законних підстав для здійснення перерахунку. Не погодившись з рішенням відповідача позивач звернувся до суду.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 28.10.2020 у адміністративній справі № 360/3517/20, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2021, позовні вимоги ОСОБА_1 до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 18.06.2020 за № 4566/2020 про відмову в перерахунку пенсії; зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача від 12.06.2020 про перерахунок пенсії. Рішення суду набрало законної сили 19.01.2021. На виконання рішення суду відповідачем повторно розглянуто заяву позивача від 12.06.2020 про перерахунок пенсії.

Рішенням УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області № 4566/2020 від 01.02.2021 позивачу повторно відмовлено в перерахунку пенсії.

Позивач вважає, шо відповідачем необґрунтовано та з порушенням норм законодавства не здійснено врахування в розмір пенсії за віком заробітної плати за період з 01.08.1985 по 31.10.1996 та період з 01.01.1999 по 31.07.2000 згідно довідок про заробітну плату № 523 від 16.04.2016, №524 від 16.04.2016, №525 від 16.04.2016, №526 від 16.04.2016, № 528 від 16.04.2016, які видані ВП Шахта «Вергелівська» ДП «Луганськвугілля» та відмовлено в перерахунку пенсії.

03.02.2021 від представника відповідача до відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) суду за вхідним реєстраційний номером 11400/2021 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі (арк.спр.57-58).

29.03.2021 від представника позивача до відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) суду за вхідним реєстраційним номером 11277/2021 надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі (арк.спр.55).

Судом по справі вчинено такі процесуальні дії:

- ухвалою суду від 16.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження (арк.спр.49-50);

- ухвалою суду від 14.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (арк.спр.89).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 є пенсіонером за віком з 26.09.2019, про що свідчить відомості з ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії (арк.спр.25-26).

Відповідно до інформації зазначеної у довідці від 10.11.2016 № 919-46819 ОСОБА_1 , є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції, тимчасова адреса місця проживання позивача: АДРЕСА_2 (арк.спр.8).

Судом встановлено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 28.10.2020 по справі № 360/3517/20 позовні вимоги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 18 червня 2020 року за № 4566/2020 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 червня 2020 року про перерахунок пенсії. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (арк.спр.15-19).

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28.10.2020 у справі № 360/3517/20 відповідачем повторно розглянута заява ОСОБА_1 від 12.06.2020 про перерахунок пенсії та прийнято рішення про відому в перерахунку пенсії від 01.02.2021 № 4566/2020 (далі - рішення від 01.02.2021 № 4566/2020).

Зі змісту рішення вбачається, що факт видання довідок про заробітну плату № 523, № 524, № 525, № 526 від 16.04.2016 закладом, що знаходиться на окупованій території в даній ситуації не є основним мотивом відмови в обчисленні пенсії ОСОБА_1 за наданими довідками. Основним є те, що довідки про заробітну плату за період з 01.08.1985 по 31.10.1996 та період з 01.01.1999 по 31.07.2000 видані ВП Шахта «Вергелівська» ДП «Лугансьвугілля», але згідно трудової книжки ОСОБА_1 працював в ці періоди на Шахті «Краснопіллівська» ДП «Стаханвугілля». На ВП Шахта «Вергелівська» ДП «Лисичанськвугілля» ОСОБА_1 не працював. Згідно довідок № 523, № 524, № 525, № 526 від 16.04.2016 на ВП Шахта «Вергелівська» ДП «Луганськвугілля» правонаступником архіву Шахти «Краснопіллівська», але це є неправомірним, оскільки поняття правонаступник архіву підприємства згідно чинного законодавства відсутнє. На думку відповідача, Шахта «Вергелівська» ДП «Луганськвугілля» не має повноважень видавати довідки про заробітну плату працівникам Шахти «Краснопіллівська», оскільки: не є підприємством, на якому працював ОСОБА_1 ; Шахта «Краснопіллівська» ліквідована без визначення правонаступника, але архіви ліквідованої шахти не передані на зберігання до державної архівної установи; Шахта «Вергелівська» ДП «Луганськвугілля» не є архівною установою, яка може видавати документи з архівів ліквідованих підприємств. Довідки про заробітну плату № 523, № 524, № 525, № 526 від 16.04.2016 видані ВП Шахта «Вергелівська» ДП «Луганськвугілля» оформлені відповідно до пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не відповідає Порядку № 22-1, оскільки пункт 7 в цьому порядку відсутній. Врахування довідок про заробітну плату, виданих підприємством, яке не має на це передбачених законодавством повноважень (незалежно від того, на якій території воно зареєстровано) тягне за собою неправомірність обчислення пенсії за такими довідками та порушення прав громадян, які проживають на контрольованій території порівняно з громадянами, які проживають на окупованій території. На підставі частини 5 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та наданих документів, прийнято рішення повторно відмовити ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за заявою від 12.06.2020 на підставі довідок про заробітну плату № 523, № 524, № 526, № 526 від 16.04.2016, виданими ВП Шахта «Вергелівська» ДП «Луганськвугілля» (арк.спр.13-14).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» «в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Зазначені конституційні положення розвинуті в розділі II Конституції України «Права, свободи та обов`язки людини і громадянина». Тим самим право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.»

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Згідно частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Відповідно до статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. Однак законодавство не встановлює, що неможливість здійснити перерахунок пенсії пенсіонеру є наслідком не надання підприємством документів для перевірки або неможливості їх перевірки.

Питання щодо подання та оформлення документів для перерахунку пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 22-1 заява про призначення та перерахунку пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

У пункті 2 Порядку № 22-1 міститься перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

Згідно з підпунктом 4.1 пункту 4 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Згідно з підпунктом 4.2 пункту 4 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (підпункт 4.3 пункту 4 Порядку № 22-1).

Право особи на одержання та перерахунок пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (пункт 4.7 Порядку № 22-1).

Відповідно до вимог частини 1 статті 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно з вимогами частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, рішення Луганського окружного адміністративного суду по справі № 360/3517/20 від 28.10.2020, яке набрало законної сили, має преюдиційне значення для розгляду цієї справи, тому обставини, встановлені цим судовим рішенням, не доказуються.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду встановлені наступні обставини та надано правову оцінку спірним правовідносинам.

Судом встановлено, що УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області при вирішенні питання щодо перерахунку пенсії за заявою від 12.06.2020 та на виконання рішення від 28.10.2020 по справі № 360/3517/20 було порушено приписи Порядку № 22-1.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 дотримано вимог вищевказаних нормативно-правових актів та додано до заяви про перерахунок пенсії довідки № 523, 524,525,526 від 16.04.2016 (арк.спр.30, 31, 32, 33), що підтверджують пільговий характер роботи позивача, в яких вказано всі необхідні відомості, а також про заробітну плату, в яких зазначено назви первинних документів, на підставі яких їх видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Однак відповідач відмовив у врахуванні цих довідок як підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Суд вважає відмову відповідача у здійсненні перерахунку пенсії позивача протиправною та такою, що суперечить вищевказаним положенням чинного законодавства, зважаючи на наступне.

В 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді Європейського суду з прав людини, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

З вищевикладеного слідує, що законодавцем встановлено заборону на використання тільки тих документів, що видані органами на тимчасово окупованій території, якщо ці органи створені у порядку не передбаченому законодавством України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач мав враховувати інформацію у наданих позивачем довідках від 16.04.2016 № 523, від 16.04.2016 № 524, від 16.04.2016 № 525, від 16.04.2016 № 526, виданих ВП «Шахта «Вергелівська» ДП «Луганськвугілля».

Суд вважає посилання відповідача стосовно того, що факт видачі вказаних довідок про заробітну плату установами, які знаходяться на тимчасово окупованій території та не є основним мотивом для відмови у пенсії, суд вважає необґрунтованими та безпідставними, з огляду на наступне.

Так, однією з основних підстав для відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , викладених в рішенні УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області про відмову в перерахунку пенсії від 18.06.2020 № 4566/2020, яке було предметом розгляду адміністративної справи № 360/3517/20 є те, що спірні довідки про заробітну плату були видані підприємствами, установами та організаціями, які розташовані в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1058 (в редакції розпорядження від 02.12.2015 № 1276-р.).

Рішенням суду від 28.10.2020 по справі № 360/3517/20 надано правову оцінку вказаним доводам відповідача. Натомість, при прийнятті рішення від 01.02.2021 № 4566/2020, яке набрало законної сили, відповідачем було проігноровано правові висновки суду, застосовано інші підставі для відмови у здійсненні перерахунку пенсії, що є недопустимим та свідчить про допущення УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області, як органом державної влади, надмірного формалізму та створення штучних підстав для вирішення питання перерахунку пенсії позивача, що призвело до його зволікання.

Крім того, при отриманні заяви від позивача та у спірному рішенні відповідач не зазначив, які саме первинні документи необхідно надати позивачу.

Суд також вважає за необхідне зауважити, що місцезнаходженням ДП «Луганськвугілля» є контрольована українською владою територія.

Пунктом 3 статті 44 Закону № 1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

У разі існування будь-яких сумнівів відповідач, використовуючи надані Порядком № 22-1 та Законом № 1058-IV повноваження.

Натомість, у матеріалах справи відсутність жодні відомості щодо вчинення управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області дій на виконання пункту 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, пенсійним органом грубо порушені вимоги підпункту 4.2 пункту 4 Порядку № 22-1 та неправомірно перекладений обов`язок доведення достовірності даних довідок на позивача.

Вищевказане свідчить про недотримання відповідачем вимог Закону № 1058-IV та Порядку № 22-1 щодо прийняття рішення про відмову у перерахунку пенсії, на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих позивачем документів, відповідно, й про невідповідність рішення відповідача принципам обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень, дотримання яких перевіряється адміністративним судом відповідно до вимог пунктів 3, 5 частини другої статті 2 КАС України, що є підставою для скасування такого рішення.

На підставі вищевикладеного, рішення управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 01.02.2021 № 4566/2020 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 є протиправним та таким, що не відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, дотримання яких перевіряє адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 2-4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Окрім того, суд звертає увагу відповідача на те, що частиною третьою статті 245 КАС України передбачено право суду у разі скасування індивідуального акта зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який, зокрема, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Проте, враховуючі обставини, які були встановлені судом, з метою недопущення порушення прав позивача на належний соціальний захист, запобігання з боку територіального органу Пенсійного фонду України допущення надмірного формалізму при вирішенні питання щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі шляхом зобов`язання відповідача здійснити відповідний перерахунок пенсії за заявою позивача від 12.06.2020 та на підставі спірних довідок про заробітну плату.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню зі словесним коригуванням обраного способу захисту порушених прав позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією № 79192 від 14.03.2021 (арк.спр.5).

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (, місцезнаходження: Луганська обл., м.Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд.9) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 01.02.2021 № 4566/2020 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області здійснити з 01.06.2021 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням його заробітної плати за періоди роботи з 01.08.1985 по 31.10.1996, з 01.01.1999 по 31.07.2000 на підставі довідок про заробітну плату №№ 523, 524, 525, 526, 528 від 16.04.2016, з урахуванням виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Кисельова