Справа № 200/4007/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року справа №200/4007/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Блохіна А.А., Ястребової Л.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року у справі № 200/4007/21 (головуючий І інстанції Толстолуцька М.М.) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2021 року позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій проси:

визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо перерахунку, не нарахування та невиплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на користь позивача недоплачену суму щорічної разової допомоги до 5 травня, згідно статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 6800 грн.

Разом із позовною заявою позивач заявив клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду. В обґрунтування клопотання зазначив, що в період з 30.03.2021 по 02.04.2021 перебував у відрядженні, що підтверджується посвідченням про відрядження №339 від 29.03.2021 та не міг звернутися до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 про визнання причин пропуску поважними та поновлення строку звернення до суду залишено без задоволення, а позовну заяву повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та на направити справу для продовження розгляду.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Судом першої інстанції не враховано, що позивач є військовослужбовцем, який виконує завдання у складі ООС та постійно перебуває у відрядженнях. З 30.03.2021 по 02.04.2021 позивач перебував у відрядження, що підтверджено посвідченням про відрядження, що обумовило пропуск строку звернення до суду з позовною заявою

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, зазначає наступне.

Оцінка суду.

За приписами частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Матеріали справи свідчать, що предметом позову є стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на користь позивача недоплаченої суму щорічної разової допомоги до 5 травня, згідно статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 6800 грн.

Згідно зі ст. 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Таким чином, перебіг строку звернення особи до суду з позовною вимогою про визнання дій протиправними щодо ненарахування щорічної разової допомоги в необхідному розмірі на підставі Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" слід обраховувати з 30 вересня відповідного поточного року.

Отже, 30 вересня 2020 року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги, і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж та, яка була йому нарахована.

Тобто, перебіг строку звернення позивача до суду з цим позовом слід обраховувати з 30 вересня 2020 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, останнім днем для звернення до адміністративного суду з цим позовом, є 30.03.2020 року.

Судами встановлено, що з позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 03 квітня 2021 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Разом із позовною заявою позивач заявив клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, яке обґрунтовано перебуванням позивача у відрядження в період з 30.03.2021 по 02.04.2021, що підтверджується посвідченням про відрядження №339 від 29.03.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яке він використовує виходячи із поважності причин пропуску строку на оскарження.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 121 КАС України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Наявними у справі доказами підтверджено, що ОСОБА_1 учасником бойових дій, військовослужбовцем, який виконує завдання у складі ООС та постійно перебуває у службових відрядженнях.

Згідно посвідчення про відрядження №339 від 29.03.2021 ОСОБА_1 з 30.03.2021 по 02.04.2021 перебував у службовому відрядженні у місті Костянтинівка.

При цьому, з позовом ОСОБА_1 звернувся 03.04.2020 року, тобто на наступний день після повернення з відрядження.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк для пред`явлення позову з поважних причин, у зв`язку з перебуванням у відрядженні в іншому місті, його пропущено на незначний строк, а тому, з метою забезпечення права позивача на доступ до суду, вказаний строк підлягає поновленню.

При цьому, є помилковим висновок суду першої інстанції, що до 30 березня 2021 року у позивача було достатньо часу звернутися до суду за захистом свого порушеного права, оскільки ст. 122 КАС України визначено шестимісячний строк, в який особа, на свій розсуд, може звернутися до суду, навіть в останній день такого строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

В рішення від 12.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28.10.1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що стало порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції.

Отже, виходячи з норм Конституції України та міжнародного права, повернення апеляційної скарги з формальних підстав унеможливлює доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Оскільки судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали було надмірно формально розтлумачено норми процесуального закону, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового та передчасного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Суд вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 294, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року у справі № 200/4007/21 задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року у справі № 200/4007/21 скасувати.

Справу № 200/4007/21 (головуючий І інстанції Толстолуцька М.М.) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії направити до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 07 червня 2021 року та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено та підписано 07 червня 2021 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

Л.В. Ястребова