Справа № 400/539/21
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 червня 2021 р. № 400/539/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2

про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі-відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не направлення позивача відповідно до довідки військово-лікарської частини комісії від 06.01.2021 року №182 на стаціонарне обстеження в умовах військової частини НОМЕР_2 з подальшим переоглядом;

- визнати протиправними дії відповідача щодо виключення позивача наказом зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 в порушення вимог ст. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України без усіх необхідних розрахунків;

- зобов`язати відповідача скасувати наказ про виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та поновити на військовій службі;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за весь час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення (виключення) зі списків особового складу частини.

В обґрунтування позову зазначає, що дії відповідача протиправні та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, оскільки лише в січні 2021 р. він дізнався, що його наказом від 14.12.2020 №229-РС звільнено та наказом від 21.12.2020 року №307 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. При цьому, його не було ознайомлено із вищевказаними наказами. Також, позивач зазначає, що його всупереч вимог чинного законодавства виключено зі списків особового складу військової частини без повного забезпечення грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Також, приймаючи оскаржуваний наказ, відповідачем позбавлено права позивача на направлення його відповідно до довідки військово-лікарської частини комісії від 06.01.2021 року №182 на стаціонарне обстеження в умовах військової частини НОМЕР_2 з подальшим переоглядом.

Ухвалою суду від 03.02.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що він діяв виключно в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, отже законні права та інтереси позивача при виключенні зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення порушено не було. Відповідач акцентує увагу, що рапортом від 12.11.2020 позивач висловив бажання на звільнення з військової служби відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту). Бажання щодо проходження ВЛК перед звільненням не висловлював. Також зазначає, що на день виключення зі списків особового складу військової частини позивача було повністю розраховано в грудні 2020 року.

Позивач направив суду відповідь на відзив Військової частини НОМЕР_1 , в якому зазначив, що не погоджується з доводами відповідача та наполягає на позовних вимогах.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач з 05.11.2018 року проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2018 року №294.

Згідно рапорту від 12.11.2020 року, позивач просив звільнити його з військової служби в запас на підставі ст. 26 ч. 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» п. 2 пп. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) 20.12.2020 року, направити особову справу до Заводського РВК м. Миколаєва та виплатити всі належні кошти при звільненні.

14.12.2020 р. наказом командира військової частини НОМЕР_1 №229-РС, старшина ОСОБА_1 , головного сержанта зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону був звільнений з військової служби за контрактом у зв`язку з закінченням строку контракту, та наказом №307 від 21.12.2020 року виключений зі списків особового складу військової частини та знятий зі всіх видів забезпечення.

Водночас, ніяких наказів про виключення зі списків частини він не отримував та не був ознайомлений з ними.

Як зазначає позивач, що він перед звільненням вирішив пройти військово-лікарську комісію у військовому шпиталі (військова частина НОМЕР_2 ) до 06.01.2021 р.

Відповідно до довідки ВЛК військової частини НОМЕР_2 №182 від 06.01.2021 року за наслідком проведення медичного огляду йому було встановлено діагноз та на підставі графи II Розкладу хвороб зазначено, шо він потребує стаціонарного обстеження в умовах в/ч НОМЕР_2 з подальшим переоглядом.

11.01.2021 року позивач подав відповідний рапорт відповідачу, про те, що він убуває для проходження лікування до військової частини НОМЕР_2 . Цього ж дня позивач отримав відповідне направлення №14 на медичний огляд ВЛК з метою визначення придатності до служби у десантно-штурмових військах.

Проте вказаний рапорт не був підписаний командиром військової частини НОМЕР_1 , мотивуючи тим, що військовослужбовець звільнений та виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спеціальним законом, що здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби є Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Згідно частини 1 статті 19 Закону № 2232-ХІІ, якою визначено загальні умови укладення контракту на проходження військової служби встановлено, що військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Пунктом «а» ч. 6 ст. 26 вказаного Закону № 2232-ХІІ передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

У відповідності до пункту 2 статті 24 Закону № 2232-ХІІ закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

При цьому, указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі-Положення).

Згідно п. 242 Положення, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

При звільненні з військової служби на військовослужбовця оформлюється службова характеристика, в якій відповідний командир (начальник) в обов`язковому порядку надає висновок щодо доцільності проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України на визначених ним посадах. Ця характеристика додається до особової справи військовослужбовця.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Таким чином, з наведених норм чинного законодавства слідує, що виключення зі списків особового складу військовослужбовця, звільненого з військової служби, можливе за умови здачі посади та проведення з ним усіх необхідних розрахунків по грошовому, продовольчому та речовому забезпеченню. При цьому, виключення військовослужбовця зі списків особового складу до проведення усіх необхідних розрахунків дозволяється лише зі згоди такого військовослужбовця.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з позицією позивача про те, що він не може бути виключений зі списків особового складу частини та знятий з усіх видів забезпечення без проведення з ним усіх необхідних розрахунків.

Як встановлено судом, станом на 21.12.2020 р. (виключення зі списків особового складу частини) з позивачем не було проведено всі необхідні розрахунки та на час розгляду справи досі не виплачена грошова компенсація за неотримане речове майно в розмірі 15352,82 грн. Таким чином, його виключення зі списків особового складу з 21.12.2020 р. є неможливим.

Крім того, позивач не надав згоду на виключення його зі списків особового складу військової частини оскільки з ним не були проведені належні розрахунки.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 05.12.2019 року (справа №420/6263/18).

Таким чином, з урахуванням наведених вище норм чинного законодавства та встановлених обставин у справі, суд приходить до висновку, що оскільки позивача виключено зі списків особового складу до проведення з ним усіх необхідних розрахунків та здачі посади, оскаржуваний наказ про виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 є незаконним та підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд погоджується із доводами позивача, що його протиправно не було направлено на медичний огляд відповідно до довідки ВЛК Військової частини НОМЕР_2 від 06.01.2021 року №182, виходячи з того, що поданий ним відповідний рапорт від 11.01.2021, про те, що він убуває для проходження лікування до Військової частини НОМЕР_2 підписаний безпосереднім керівництвом підрозділу та медичною ротою військової частини НОМЕР_1 надано направлення №14 на медичний огляд ВЛК з метою визначення придатності до служби у десантно-штурмових військах.

Щодо тверджень відповідача на той факт, що рапорт позивача на ВЛК від 11.01.2021 р. не був підписан його безпосереднім керівництвом, а підписаний замість командира зенітно-ракетного артилерійського дивізіону нібито тимчасово виконуючим обов`язки капітаном ОСОБА_2 , на якого в січні 2021 року не були покладені обов`язки ЗРАДН, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Не підлягають задоволенню судом вимоги позивача про поновлення його на військовій службі і стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Наведене обґрунтовується тим, що позивач наказ №229-РС від 14.12.2020 про його звільнення з військової служби у запас на підставі ст. 26 ч. 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» п. 2 пп. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) не оскаржував, тому суд не здійснював правову оцінку такого звільнення, що унеможливлює вирішення судом питання про поновлення позивача на цій посаді і стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Крім того слід зазначити, що наказ про виключення зі списків особового складу військової частини є наслідком вже винесеного наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби та спрямований виключно на його виконання, зокрема, в цілях здачі військовослужбовцем посади, отримання ним належного йому грошового забезпечення та здійснення інших визначених законодавством процедур пов`язаних із припиненням даного виду публічної служби, тому висновки щодо законності звільнення та можливості поновлення на посаді в ході проходження військової служби, слід проводити в аспекті законності самого наказу про звільнення, а не наказу про виключення зі списків особового складу, правова сутність такого наказу виключає його протиправність.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадахзмагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню з викладених вище підстав.

Судовий збір по справі не стягується.

Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 293, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо не направлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) відповідно до довідки військово-лікарської частини комісії від 06.01.2021 року №182 на стаціонарне обстеження в умовах військової частини НОМЕР_2 з подальшим переоглядом.

3. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо виключення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) наказом від 21.12.2020 р. №307 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 в порушення вимог ст. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України без усіх необхідних розрахунків.

4. Визнати протиправним та скасувати наказ Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) від 21.12.2020 р. №307 про виключення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. С. Брагар