Справа № 480/3868/20
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2021-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 р.Справа № 480/3868/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області на додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.01.2021, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, м. Суми, повний текст складено 25.01.21 року по справі № 480/3868/20

за позовом ОСОБА_1

до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії та стягнення грошового забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.01.2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області № 2о/с від 29 травня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за віком.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

11.01.2021 року позивач звернувся до суду з заявою про постановлення додаткового рішення.

Додатковим рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задоволено.

Ухвалено додаткове рішення та стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Міністерства внутрішніх справ в Сумській області (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 23, ) витрати на правничу допомогу у розмірі 40000 (сорок тисяч) грн.

Відповідач, не погодившись із додатковим рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 року подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 є одним з двох учасників, які створили адвокатське об`єднання «Адвос», на банківський рахунок якого позивач сплатив вказану суму коштів за надання йому правничої допомоги. Зазначене

вказує на відсутність витрат позивача, які пов`язані з правничою допомогою.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольнивши клопотання позивача, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлена до відшкодування сума у 40000 грн. є обґрунтованою, та підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно частини першої та третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя №R(81)7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Приписами п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 300/941/19 та від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.

Так, в матеріалах справи наявні докази витрат на професійну правничу допомогу, а саме копії наступних документів:

договір № 14-2020 від 01.06.2020 між адвокатським об`єднанням Адвос та ОСОБА_1 про надання правничої допомоги;

додаткова угода № 1 від 04.06.2020, відповідно до якої розмір гонорару сторонами визначено у залежності від результатів розгляду справи та становить у разі повного задоволення позову 60000 грн, у випадку часткового задоволення 40000 грн. Та у випадку відмови у його задоволенні 10000 грн. Гонорар має бут сплачений протягом п`яти днів ві дати ухвалення судом рішення у справі;

копії свідоцтв про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

ордери, що видані для участі у справі на стороні позивача адвокатським об`єднанням;

рахунок на оплату № 1 від 06.01.2021 на суму 40000 грн;

квитанція від 11.01.2021 про здійснення касової операції на суму 40000 грн;

акт наданих послуг від 11.01.2021;

звіт про обсяг наданих послуг за договором, відповідно до змісту якого, позивачу були надано послуги загальною тривалістю 56 годин, у тому числі: підготовка позовної заяви 16 годин, підготовка адвокатського запиту 1 година, підготовка відповіді на відзив на позовну заяву - 8 годин, підготовка та направлення запиту до МВС України 1 година, підготовка до участі у засіданнях, у тому числі до допиту свідків 20 годин, особисте представництво Довірителя у судових засіданнях 10 год.

З наданих доказів слідує, що 01.06.2020 між адвокатським об`єднанням Адвос та ОСОБА_1 укладено договір № 14-2020 про надання правничої допомоги під час розгляду Сумським окружним адміністративним судом справи за його позовом до УМВС України в Сумській області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення. Відповідно до п. 4.1 договору сума гонорару визначається сторонами у додатках до договору. Його оплата проводиться довірителем протягом п`яти днів з моменту отримання рахунку на оплату.

В цілому, з вказаних документів вбачається, що позивач поніс витрати в першій інстанції на послуги адвоката 40000,00 грн., які включали в себе підготовку позовної підготовку адвокатського запиту, підготовку відповіді на відзив на позовну заяву, підготовку та направлення запиту до МВС України, підготовку до участі у засіданнях, особисте представництво Довірителя у судових засіданнях.

Крім того, за додатковою угодою № 1 від 04.06.2020, встановлено фіксований розмір гонорару у залежності від результатів розгляду справи та становить, зокрема, у випадку часткового задоволення позову 40000 грн.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Колегія суддів зазначає, що вимогами частини шостої, сьомої статті 134 КАС України встановлено право суду, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, за умови недотримання критеріїв співмірності. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що у цьому випадку принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Вказаний висновок відповідає висновкам викладеним у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2020 у справі №400/478/19, від 22 квітня 2020 у справі 440/1757/19, від 05.08.2020 року у справі № 640/15803/19.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач проти задоволення заяви заперечив у повному обсязі в судовому засіданні від 25.01.2021 року, та зазначив, що за інформацією з відкритих джерел ОСОБА_1 є одним із засновників адвокатського об`єднання Адвос, з яким він уклав договорів та сплатив кошти. За відомостями з ЄДРПОУ права другого засновника обмежені можливістю укладати від імені об`єднання угоди на суму не більше 50000 грн. Опосередковано це свідчить про те, що саме ОСОБА_1 є кінцевим бенефіціаром адвокатського об`єднання. Порядок розподілу отриманих коштів в об`єднанні та серед засновників невідомий. Відповідач вважає, що тим самим позивач фактично сплатив кошти самому собі і фактично ніяких витрат на правничу допомогу не поніс. Також припускає, що додаткова угода з визначенням розміру гонорару у відповідності до результатів розгляду справи фактично складена не у червні 2020 року, а вже після проголошення судом вступної та резолютивної частини рішення.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що ОСОБА_1 є одним з двох учасників, які створили адвокатське об`єднання «Адвос», на банківський рахунок якого, позивач сплатив вказану суму коштів за надання йому правничої допомоги, судом апеляційної інстанції не приймаються, враховуючи приписи ч.1 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Отже, відповідач скористався можливістю згідно ст. 134 КАС України довести неспівмірність заявлених вимог, однак не навів жодних доказів на спростування заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення заявленого клопотання позиваем, та зазначає про обґрунтованість суми витрат на професійну правничу допомогу позивача в суді першої інстанції у розмірі 40 000 (сорок тисяч) грн. 00 коп.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області на додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 р. залишити без задоволення.

Додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 по справі № 480/3868/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 07.06.2021 року