Справа № 140/2169/21
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року ЛуцькСправа № 140/2169/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Прилісненської сільської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Прилісненської сільської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання виплатити середню заробітну плату на період працевлаштування з дня звільнення, але не більше шести місяців.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що у період з 10 квітня 2006 року по 23 грудня 2016 року позивач займала посаду сільського голови Лишнівської сільської ради Маневицького району Волинської області.

З 23 грудня 2016 року рішенням Прилісненської сільської ради №1/5 року на ОСОБА_1 було покладено виконання обов`язків старости на території села Лишнівка до проведення перших виборів старости на території Прилісненської ОТГ.

25 листопада 2020 року рішенням Прилісненської сільської ради №1/2 припинено виконання обов`язків старости села Лишнівка, відповідно до п. п. 4 п. 2 розділу II «Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад».

Зазначає, що в день звільнення не здійснив виплату належних коштів , що є порушенням статті 116 КЗпП.

При цьому, зауважує, що відповідач допустив порушення вимог частини другої статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», оскільки при звільненні із посади виконуючого обов`язки старости мені не було запропоновано іншу роботу, а на моє звернення Прилісненською сільською радою повідомлено про неможливість працевлаштування за попереднім місцем роботи та посада виконуючого обов`язки старости села Лишнівка не підпадає під посади, щодо яких застосовуються гарантії передбачені п. 2 статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», відповідно також було відмовлено у виплаті середньомісячної заробітної плати на період працевлаштування за шість місяців.

Відповідно до довідки, виданої КП «Маневицька центральна районна лікарня» на даний час громадянку ОСОБА_1 працевлаштувати немає можливості в зв`язку з відсутністю відповідних курсів спеціалізації для молодих медичних працівників з медичною освітою, перериванням медичного стажу більше трьох років та відновленням диплому. Можливе працевлаштування на посаді молодшого медичного працівника з медичною освітою після проходження відповідних курсів спеціалізації за власні кошти, в зв`язку з тим, що дане фінансування не передбачалося на початку 2020 року.

Відтак, вважає, що при звільненні з посади голови та в подальшому в.о. старости Лишнівської сільської ради порушено мої права щодо своєчасного розрахунку та збереження на період працевлаштування, але не більше шести місяців середньої заробітної плати, яку позивач одержувала на виборній посаді.

Ухвалою судді від 05 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

01 квітня 2021 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти адміністративного позову з тих підстав, що як зазначає позивач, Прилісненською сільською радою були порушені норми частини першої статей 47 та 116 Кодексу законів про працю України, а саме не здійснив вчасно виплату належних коштів при звільненні.

Відповідач вважає, що такі твердження ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки згідно із Відомістю розподілу витрат Прилісненської сільської ради 25 листопада 2020 року було нараховано до виплати усю суму коштів, яка підлягала сплаті позивачу.

Щодо заявлених у позовній заяві фактів про неможливість працевлаштування на попередньому місці роботи, а саме в КП «Маневицька центральна районна лікарня», то відповідач зауважив, що у довідці за № 1930/01-06/2-20 від 30 листопада 2020 року КП «Маневицька центральна районна лікарня» не вказано, що позивачу прямо відмовлено в працевлаштуванні. У вказаній довідці зазначено, що працевлаштування можливе за умови проходження курсів спеціалізації молодшого медичного працівника.

Крім того, відповідно до статті 118 Кодексу законів про працю України працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а за її відсутності інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Зазначена норма законодавства містить категорію працівників, на яких гарантія розповсюджується це посади в державних органах та громадських організаціях. Служба в ОМС до таких не належить і на в.о. старост вказане положення законодавства не розповсюджується.

Слід зазначити, що Законом України від 16 липня 2020 року № 805-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення виборчого законодавства» було внесено зміни до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключено статтю 14-1 та внесено зміни в статтю 54-1. Виключення статті 14-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» скасувало виборність на посаду старости. Змінами до статті 54-1 визначено, що староста затверджується сільською, селищною, міською радою на строк її повноважень за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови. Відповідно до пункту 4 на старост поширюються гарантії діяльності депутатів місцевих рад, передбачені Законом України «Про статус депутатів місцевих рад», якщо інше не встановлено законом. Тобто вказаним законодавчим актом було скасовано поширення статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» на старост.

ІЦодо застосування норм закону то слід вказати, що дія нормативно-правового акту починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Вважає, що дії Прилісненської сільської ради відповідають вимогам чинного законодавства України, а тому у задоволенні позову просить відмовити.

У відповіді на відзив від 05 квітня 2021 року позивач просила задовольнити позов з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив від 14 квітня 2021 року № 436/02-10/2-21 просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з 07 квітня 1994 року позивач зарахована на посаду палтної медсестри палати новонароджених пологового відділення.

Як вбачається з копії трудової книжки НОМЕР_1 від 23 січня 1991 року (а. с. 8-11) 01 серпня 1996 року ОСОБА_1 переведено на посаду палатної акушерки пологового відділення (наказ № 170).

23 квітня 2002 року позивач звільнена від займаної посади на підставі статті 36 пункт 5 КЗпП України в зв`язку з переходом на виборну посаду.

У період з 10 квітня 2006 року по 23 грудня 2016 року позивач займала посаду сільського голови Лишнівської сільської ради Маневицького району Волинської області.

23 грудня 2016 року на підставі частини першої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та частини другої статті 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» прийнято відповідне рішення Прилісненської сільської ради №1/1, відповідно до якого повноваження ОСОБА_1 як Лишнівського сільського голови були припинені.

23 грудня 2016 року згідно рішення Прилісненської сільської ради №1/5 на ОСОБА_1 було покладено виконання обов`язків старости на території села Лишнівка до проведення перших виборів старости на території Прилісненської об`єднаної територіальної громади.

25 листопада 2020 року рішенням Прилісненської сільської ради №1/2 припинено виконання обов`язків старости села Лишнівка ОСОБА_1 , відповідно до п.п. 4 п. 2 розділу II «Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад».

У наявній в матеріалах справи довідки Комунального підприємства «Маневицька центральна районної лікарні» від 30 листопада 2020 року № 1930/01-06/2-20 вказано, що на даний час ОСОБА_1 працевлаштувати немає можливості, у зв`язку з відсутністю відповідних курсів спеціалізації для молодших медичних працівників з медичною освітою, перериванням медичного стажу більше трьох років та відновленням диплому. Можливе працевлаштування на посаді молодшого медичного працівника з медичною освітою після проходження відповідних курсів спеціалізації за власні кошти, оскільки фінансування не передбачалось на початку 2020 року(а. с. 13).

Разом з тим, відповідач у відповідь на звернення позивача щодо проведення виплат у зв`язку із неможливістю працевлаштування за попереднім місцем роботи повідомив наступне. Згідно із пунктом 2 статті 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, завершуються в день набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою. Факт закінчення повноважень сільського голови Лишиівської сільської ради підтверджується рішенням Прилісненської сільської ради від 23 грудня 2016 року № 1/1 та записом у трудовій книжці від 23 грудня 2016 року. Того ж дня на позивача покладено виконання обов`язків старости села Лишиівка. Вказана вище посада не підпадає під посади, щодо яких застосовуються гарантії передбачені пунктом 2 статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» (а. с. 12).

Так, ОСОБА_1 не погоджуючись з такими діями відповідача звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

У статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування регулює Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

З урахуванням Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

За правилами статті 118 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Статтею 14-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», в редакції чинній на момент обрання позивача на посаду в.о.старости, визначено, що староста є виборною посадовою особою місцевого самоврядування. Староста обирається жителями села, селища (сіл, селищ), розташованого на території відповідного старостинського округу, на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі.

У відповідності до частини другої статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», в редакції чинній на момент обрання позивача на посаду старости, депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо статусу старости села, селища» від 09 лютого 2017 року внесено зміни до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яким доповнено статтю 54-1 яка визначала повноваження старости.

Зокрема згідно із частиною четвертою статті 54-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» на старост поширюються гарантії діяльності депутатів місцевих рад, передбачені Законом України «Про статус депутатів місцевих рад», якщо інше не встановлено законом.

В свою чергу, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення виборчого законодавства» від 16 липня 2020 року № 805-ІХ були внесені зміни до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», які набрали законної сили 22 липня 2020 року, згідно яких ст. 14-1 виключено, а ст. 54-1 викладено в новій редакції, в якій зазначено, що староста затверджується сільською, селищною, міською радою на строк її повноважень за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови, а також відсутнє положення про поширення на старост гарантій діяльності депутатів місцевих рад, передбачені Законом України «Про статус депутатів місцевих рад», як це було у попередній редакції.

Системний аналіз наведених норм доводить, що на момент припинення повноважень позивача 25 листопада 2020 року діяла редакція Закону №280/97-ВР від 17 листопада 2020 року., в якій відсутня норма щодо поширення на старост відповідних гарантій діяльності депутатів місцевих рад відповідно і на посаду виконуючого обов`язки старости не поширюється також.

Таким чином, враховуючи, що на момент припинення повноважень виконуючого обов`язки старости ОСОБА_1 , (25 листопада 2020 року), була відсутня норма, що надавала право на грошову виплату, то і позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Суд також зважає на те, що відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 09 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) вказав, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

За таких обставин, до спірних правовідносин застосовуються закони та нормативно-правові акти, які є чинними на момент виникнення таких спірних правовідносин.

У даному випадку, правовідносини набули статусу спірних з моменту звільнення позивача з посади виконуючого обов`язки старости, тобто станом на 25 листопада 2020 року.

На час виникнення спірних правовідносин, ані Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ані Законом України «Про статус депутатів місцевих рад» не містили положень, за якими посада старости та виконуючого обов`язки старости зберігала статус виборності та відповідно на неї розповсюджувались депутатські гарантії.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 243-246, 255, 257, 262, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Прилісненської сільської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Відповідач: Прилісненська сільська рада (44614, Волинська область, Маневицький район, село Прилісне, вулиця Сойне, 6Б, ).

Суддя Ф.А. Волдінер