Справа № 0240/3626/18-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

03 червня 2021 р. Справа № 0240/3626/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши в порядку письмового провадження звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про виконання судового рішення та клопотання позивача про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12.03.2019 адміністративний позов задоволено частково. Серед іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 07.10.2017 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 03.05.2018 №232 із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди, яку ОСОБА_1 отримував за останні 24 місяці перед звільненням та з якої були сплачені та нараховані внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

22.05.2019 Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №0240/3626/18-а.

26.08.2020 на адресу суду надійшла заява представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 12.03.2019 в порядку визначеному статтею 383 КАС України, в якій останній вказав, що ГУ ПФУ у Вінницькій області не здійснило виплату позивачу суми перерахунку пенсії починаючи з 07.10.2017. Разом з тим, листом від 07.08.2020 відповідач повідомив про здійснення перерахунку пенсії з 07.10.2017. Повідомлено, що доплату за період з 11.04.2019 по 31.05.2019 нараховано та виплачено в червні 2019 року, щодо доплати нарахованої за період з 07.10.2017 по 10.04.2019 відповідач вказав про застосування постанови КМУ від 22.08.2018 №649. Зазначену бездіяльність позивач вважає протиправною. Додатково вказав, що про порушення своїх прав позивач дізнається щодня недотримуючи суми перерахованої пенсії.

Зважаючи на наведене, представник позивача просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Вінницькій області, яка полягає у невиконанні рішення ВОАС від 12.03.2019 у справі №0240/3626/18-а та застосуванні при виконанні зазначеного рішення порядку визначеного постановою КМУ від 22.08.2018 №649 "Про питання погашення заборгованості пенсійних виплат за рішенням суду", пункти 1, 2 якої були визнані протиправними та нечинними;

- заборонити ГУ ПФУ у Вінницькій області застосовувати порядок затверджений постановою КМУ від 22.08.2018 №649 при виплаті суми перерахунку пенсії нарахованої на виконання рішення ВОАС від 12.03.2019 у справі №0240/3626/18-а (ч.2 ст.386 ЦК України).

- врахувати при прийнятті судового рішення рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 по справі №640/5248/19 та висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 10.03.2020 по справі №160/1088/19.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 21.12.2020 залишено без задоволення заяву представника позивача про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у невиконанні рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.03.2019 в адміністративній справі № 0240/3626/18-а та про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку встановленому статтею 382 КАС України.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2021 ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 21.12.2020 скасовано в частині відмови у встановленні судового контролю відповідно до статті 382 КАС України та прийнято в цій частині нову постанову. Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду подану в порядку ст. 382 КАС України задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протягом 15 днів подати до Вінницького окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року у справі №0240/3626/18-а.

10.03.2021 представником відповідача подано до суду звіт про виконання судового рішення, в якому останній вказав, що на виконання судового рішення ГУ проведено розрахунок розміру пенсії стягувача, який станом на 07.10.2017 (01.11.2017) склав -10740 на підставі довідки в/ч НОМЕР_1 від 03.05.2018 №232 та донараховано стягувачу кошти в сумі 45141, 23 грн. за період з 07.10.2018 по травень 2019. Сума доплати з 11 квітня (з дати набрання рішенням законної сили) по 31 травня 2019 року у сумі 2471,42 виплачена основною відомістю в червні, разом з новим розміром пенсії.

Сума заборгованості у розмірі 42 669,81 грн. за період з 07.10.2017 по 10.04.2019 буде виплачена у відповідності до Порядку №649.

Зокрема на момент виконання ГУ рішення ВОАС від 12.03.2019 у справі №0240/3626/18-а в частині виплати ОСОБА_1 донарахованих коштів механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду на цю мету, визначався Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою КМУ від 22.08.2018 №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".

Представник відповідача вказав, що в підтвердження нарахованих сум в Порядку №649 ГУ надає витяг про включення до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Отже, Головним управлінням вжито всіх можливих заходів у відповідності до чинного законодавства щодо виконання судового рішення на користь ОСОБА_1 .

При постановленні судового рішення, за наслідками розгляду поданого звіту представник боржника просив врахувати правовий висновок ВС, висловлений у постановах від 24.01.2018 К/9901/1598/18 (405/3663/13-а), від 21.02.2018 у справі №814/2655/14.

Крім того, щодо втрати чинності Порядком №649, вказали, що до 22.07.2020 Порядок №649 був чинний і ГУ ПФУ зобов`язане було ним керуватись. У той же час після 22.07.2020 відшкодування невиплаченої суми заборгованості може бути здійснено лише за наявності для цього відповідних фінансових ресурсів.

З метою отримання роз`яснень задля виконання судового рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області звернулось з листом до Пенсійного фонду України.

Листом Пенсійного фонду України від 09.11.2020 роз`яснено, що погашення заборгованості по вказаній категорії судових рішень проводиться в межах затверджених бюджетних призначень.

Бюджетом Пенсійного фонду України на 2020 рік, затвердженим постановою КМУ від 24.01.2020 на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду передбачено 200 млн. грн. Разом з тим, на погашення зазначеного виду заборгованості на 2021 виділено 360 млн. грн. у відповідності до постанови КМУ від 17.02.2021 №126.

06.04.2021 на адресу суду надійшло клопотання позивача, в якому останній просив вважати неподаним звіт ГУ ПФУ у Вінницькій області про виконання рішення ВОАС від 12.03.2019 у справі №0240/3626/18-а; накласти на начальника ГУ ПФУ у Вінницькій області штраф у розмірі 45400 грн. шляхом стягнення на користь ОСОБА_1 половини суми штрафу, іншу половину стягнути до Державного бюджету; встановити відповідачу новий строк для подання звіту про виконання судового рішення у даній справі.

21.04.2021 представником відповідача подано до суду пояснення на клопотання позивача по накладення штрафу на керівника ГУ ПФУ у Вінницькій області. У них зазначено, що існує пряма залежність між виділенням коштів з Державного бюджету згідно Постанови №649 та виконанням рішення ухваленого на користь ОСОБА_1 . Керівник ГУ у відповідності до Положення не наділений правом змінювати цільове призначення коштів Державного бюджету, що виділяються на виплату пенсій, призначених у відповідності до Закону №2262 та в межах своїх повноважень особисто не може визначати порядок їх використання.

Ухвалою від 13.05.2021 призначено до розгляду у судовому засіданні звіт ГУ ПФУ у Вінницькій області на 24.05.2021.

Ухвалою від 24.05.2021 судовий розгляд поданого звіту відкладено на 03.06.2021.

В судове засідання 03.06.2021 позивач та його представник не з`явились, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлялись належним чином. відповідно до вимог процесуального закону.

Частиною першою статті 205 КАС України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України у разі неявки без поважних причин або без повідомлення причин неявки в судове засідання учасника справи, який був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

Також враховуються положення ч. 4 ст. 382 КАС України, за змістом яких неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання щодо судового контролю за виконанням рішення суду.

Суд, за відсутності заперечень представника відповідача, ухвалою постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засіданні, визнав за можливе провести судове засідання за даної явки сторін.

Представник відповідача у судовому засідання надав пояснення, що відтворюють зміст звіту про виконання судового рішення від 12.03.2019 №0240/3626/18-а та письмових пояснень від 21.04.2021. Представник зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вжило усіх заходів для виконання вказаного судового рішення, зокрема перерахувало пенсію позивача. Водночас сума донарахованої пенсії буде виплачена позивачу в порядку черговості погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду та лише за наявності необхідних для цього коштів у державному бюджеті.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши поданий відповідачем звіт, зважаючи на клопотання позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2-4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Такі ж вимоги передбачені статтею 14 КАС України.

Крім того, згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

В абзаці 3 пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Також у Рішенні від 26.06.2013 Конституційний Суд України врахував практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України", заява № 60750/00, зазначив, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

В пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019, на підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку, Конституційний Суд України вказав на те, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив на тому, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Тому обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено відповідний обов`язок.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Одним із способів судового контролю за виконанням судового рішення є зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення Кодексу адміністративного судочинства України не містять обмеження щодо стадій процесу на яких може бути вирішено питання про застосування заходів судового контролю, передбачених ч. 1 ст. 382 КАС України. Тобто зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення за наслідком розгляду клопотання позивача.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі № 800/592/17, та правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.04.2019 у справі № 286/766/17 та в ухвалі від 05.07.2018 у справі № 206/3911/17.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, на вимогу суду відповідач подав звіт про виконання рішення суду від 12.03.2019 в адміністративній справі №0240/3626/18-а, в якому зазначив, що на виконання судового рішення Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провело перерахунок пенсії позивача ОСОБА_1 , ГУ проведено розрахунок розміру пенсії стягувача, який станом на 07.10.2017 (01.11.2017) склав -10740 на підставі довідки в/ч А0549 від 03.05.2018 №232 та донараховано стягувачу кошти в сумі 45141, 23 грн. за період з 07.10.2018 по травень 2019. Сума доплати з 11 квітня (з дати набрання рішенням законної сили) по 31 травня 2019 року у сумі 2471,42 виплачена основною відомістю в червні, разом з новим розміром пенсії.

Сума заборгованості у розмірі 42 669,81 грн. за період з 07.10.2017 по 10.04.2019 буде виплачена у відповідності до Порядку №649.

Представник відповідача вказав, що в підтвердження нарахованих сум в Порядку №649 ГУ надає витяг про включення до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Отже, Головним управлінням вжито всіх можливих заходів у відповідності до чинного законодавства щодо виконання судового рішення на користь ОСОБА_1 .

З наведеного суд робить висновок, що рішення суду, ухвалене на користь ОСОБА_1 від 12.03.2019, в повному обсязі не виконане, адже цим рішенням відповідача зобов`язано не лише перерахувати позивачу пенсію, але й виплатити недоплачені у зв`язку з цим суми пенсії.

Оцінюючи доводи пенсійного органу щодо неможливості виконання судового рішення в цій частині, суд враховує, що Порядком № 649 дійсно передбачався механізм погашення заборгованості, яка утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійного фонду України на цю мету.

Відповідно до п. 5-6 Порядку № 649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі комісія).

Пунктом 8 Порядку № 649 було визначено, що комісія приймає одне з таких рішень: 1) про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; 2) про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.

Таким чином, аналіз наведених норм свідчить про те, що виплата коштів, нарахованих на виконання судових рішень, здійснювалася органами Пенсійного фонду України за правилами Порядку № 649, які визначали певну процедуру, що виключала можливість відповідача діяти в інший спосіб.

Втім, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 у справі №640/5248/19 визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", якими було затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Наслідки визнання нормативно-правового акту протиправним та нечинним передбачені статтею 265 КАС України.

Згідно з частиною 2 статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, нормативно-правовий акт, який встановлював окремий порядок виплати заборгованості, що утворилася внаслідок перерахунку пенсії за судовими рішеннями, втратив чинність з 22.07.2020.

Так, Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649, починаючи з 22.07.2020 до спірних правовідносин вже не може бути застосований і виконання рішення суду у даній справі повинно здійснюватись згідно вимог чинного законодавства в сфері виконання судових рішень.

Відтак, посилання відповідача на вчинення дій згідно з Порядком № 649, який вже втратив чинність та не підлягає застосуванню, суд вважає безпідставними та не визнає неналежним і достатнім обґрунтуванням виконання рішення суду.

При цьому суд враховує, що, незважаючи на рішення суду від 12.03.2019 справі №0240/3626/18-а, яке набрало законної сили 12.04.2019, ані відповідач, ані інші уповноважені органи державної виконавчої влади не вжили ефективних заходів для врегулювання питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, в тому числі рішення, що було ухвалене на користь позивача.

У звіті відповідач також посилається на відсутність у нього бюджетного фінансування для виплати позивачу присудженої суми та перерахованої суми пенсії в розмірі 42 669,81 грн. за період з 07.10.2017 по 10.04.2019.

Разом з тим суд зауважує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа "Кечко проти України", № 63134/00, рішення від 07 листопада 2005 року) реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. У межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Крім того, в пункті 23 рішення у справі "Сук проти України" (№ 10972/05, від 10 червня 2011 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

На те, що відсутність бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат, також неодноразово вказував Верховний Суд (постанови від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі № 21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21-44а10).

Відтак доводи відповідача в цій частині суд до уваги не бере.

Крім того, суд не вважає переконливими твердження відповідача про відсутність у нього коштів для виплати позивачу спірної заборгованості.

Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами).

Як видно зі звіту відповідача, на виплату пенсійної заборгованості за судовими рішеннями на 2021 рік в бюджеті Пенсійного фонду України передбачено 360 млн. грн.

Отже, сам відповідач визнає, що з державного бюджету на цей рік пенсійному органу виділено кошти для погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Водночас у поданому звіті відповідач не пояснює та документально не підтверджує, що таких коштів є недостатньо для виплати заборгованості позивачу.

Крім того, суд враховує, що до звіту відповідач не надав жодних доказів, які б свідчили про вжиття ним конкретних заходів з метою отримання від Пенсійного фонду України додаткових коштів, необхідних на виплату позивачу перерахованої суми пенсії.

Також у звіті відповідач не вказує навіть орієнтовних термінів виплати позивачу присуджених коштів, що порушує принцип правової визначеності та ставить під сумнів обов`язковість рішення суду, що набрало законної сили.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про відсутність підстав для прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про виконання рішення суду у цій справі.

З урахуванням вищевикладеного, суд не може вважати виконаним рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.03.2019 у справі №0240/3626/18-а та як наслідок прийняти звіт відповідача про виконання судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 31.10.2018 в справі № 704/1547/17 сформував правову позицію, згідно з якою за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду, або в разі неподання такого звіту, суд може, зокрема, встановити новий строк подання звіту.

Тому, з урахуванням вимог частини 2 статті 382 КАС України, суд вважає за необхідне у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 10.03.2021 про виконання судового рішення від 12.03.2019 у справі №0240/3626/18-а в частині виплати нарахованої доплати до пенсії ОСОБА_1 - відмовити та з урахуванням частини 2 статті 382 КАС встановити новий строк для виконання судового рішення у вказаній частині - протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили даною ухвалою.

Разом з тим, беручи до уваги висновки Верховного Суду, зазначені у постанові від 23.04.2020 в справі № 560/523/19, суд вважає за необхідне встановити відповідачу новий строк для подання звіту про виконання судового рішення в цій справі.

Водночас суд враховує, що основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Щодо питання накладення на керівника Головного управління ПФУ у Вінницькій області штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд зазначає, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин саме відповідачем по справі.

Матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області вчиняються дії щодо виплати ОСОБА_1 нарахованої суми доплати до пенсії за період з 07.10.2017 по 11.04.2019 на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.03.2019 у справі №0240/3626/18-а.

Разом з тим, Верховний Суд у постановах від 07.11.2019 у справі №420/70/19, від 23.04.2020 у справі №560/523/19 дійшов висновку, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Водночас, за змістом статті 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду питання накладення штрафу є правом, а не обов`язком суду, враховуючи конкретні обставини в порядку виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для його застосування в даному випадку, з урахуванням того, що відповідачем частково виконано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.03.2020 у справі №0240/3626/18-а, а вини керівника пенсійного органу у невиконанні рішення суду в частині виплати перерахованої суми пенсії не встановлено.

Відтак у задоволенні заяви позивача в частині накладення за невиконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду 12.03.2019 у справі №0240/3626/18-а штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 294, 295, 382 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про виконання рішення суду в адміністративній справі №0240/3626/18-а таким, що не підтверджує виконання судового рішення у повному обсязі.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області новий строк для подання звіту про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.03.2019 у справі №0240/3626/18-а.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у місячний строк з дня проголошення цієї ухвали подати до Вінницького окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення в адміністративній справі №0240/3626/18-а.

У задоволенні заяви позивача в частині накладення за невиконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду 12.03.2019 у справі №0240/3626/18-а штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Повний текст ухвали складено та підписано суддею 07.06.2021

Суддя Томчук Андрій Валерійович