Справа № 751/5999/20
Суддя: Овсієнко Ю. К.
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№751/5999/20
Провадження №2-а/751/34/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2021 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Овсієнко Ю.К.,

за участю секретаря Ващиліна Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу №1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Дудко Руслана Григоровича, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 №595003 від 04.09.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП018 №595003 від 04.09.2020 року, винесеною капітаном поліції Інспектором взводу №1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Дудко Русланом Григоровичем, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

Позивач вважає дану постанову незаконною та необґрунтованою, і такою, що підлягає скасуванню з тих підстав, що під час винесення постанови не дотримано вимоги статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що він є власником транспортного засобу Volkswagen Transport д.н.з. НОМЕР_1 , фургон малотонажний-В, але висновок відповідача про те, що автомобіль марки «Volkswagen Transport» підлягає обов`язковому технічному контролю є безпідставним. Маса автомобіля, яким він керував, марки «Volkswagen Transport» типу «Вантажопасажирський-В», згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу становить 2800 кілограмів і кількістю місць для сидіння з місцем водія 3, є - легковим автомобілем. Транспортний засіб не використовується для роботи в якості таксі або для перевезення вантажу з метою отримання прибутку, у зв`язку з чим не підлягає обов`язковому технічному контролю. Поліцейським, не встановлено факту перевезення позивачем вантажу або пасажирів з метою отримання прибутків.

Також вказує, що згідно полісу № АО/2324683 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого 21.11.2019 року, транспортний засіб Volkswagen Transport д.н.з. НОМЕР_1 є застрахованим, строком дії до 20.11.2020 року. У випадку необхідності проходження технічного огляду, такого страхового полісу видано б не було.

15 вересня 2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

На адресу суду надійшов відзив відповідача інспектора взводу №1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Дудко Р.Г. на позовну заяву, з диском , на якому міститься відеозапис правопорушення, в якому відповідач просить повністю відмовити в задоволенні позову (а.с. 15-25).

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 5950003 (а.с. 22), винесеної 04.09.2020 року інспектором взводу №1 роти №4 БУІІІ1 в Чернігівській обл. ДПП Дудко Р.Г., вбачається, що 04.09.2020 року о 12 год. 20 хв. на 74 км автомобільної дороги М-01 «Київ-Чернігів-Н.Яриловичі», водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки VOLKSWAGEN TRANSPORT, номерний знак НОМЕР_1 , що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив вимоги п. 31.3.б) ПДР. У зв`язку з цим відносно позивача винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладений штраф у розмірі 340 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 9 КАС України в якості одного з принципів адміністративного судочинства вказує диспозитивність та змагальність сторін, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Стаття 77 КАС України обов`язок доказування обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, покладає на сторону, яка на такі обставини посилається. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 31.3. б) ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Відповідно до ст. 33 цього Закону обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Стаття 35 вищевказаного Закону передбачає, що обов`язковому технічному контролю підлягають транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Частиною 8 цієї статті визначено, що на кожний транспортний засіб, який пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, визначено постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 р. №137 (далі - Порядок №137).

У відповідності до п. 1 Порядку №137, проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС, за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Пункт 3 Порядку №137 передбачає, що періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонн, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку; для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

Відтак, ключовим моментом у з`ясуванні чи необхідно транспортному засобу проходити обов`язковий технічний контроль є тип такого транспорту та строк його експлуатації.

Для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонн, причепів до них із строком експлуатації більше двох років встановлено обов`язковість проходження технічного контролю кожні два роки.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобіль вантажний - це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральник, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо)-

При державній реєстрації легкових автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (легковий, таксі, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 : марка автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORT; державний номерний знак НОМЕР_1 , тип - ФУРГОН МАЛОТОНАЖНИЙ - В; дата реєстрації 18.04.2008 (а.с. 5).

При цьому, жодної відмітки, яка б свідчила про належність вказаного транспортного засобу до категорії легкових автомобілів у вказаному документі не має.

Більше того, в реєстраційній картці транспортного засобу з бази даних «НАІС» («код операції 80 реєстрація тз придбаного на аукціоні товар.

біржі» та «код операції 40 реєстрація тз, придбаного в торговельній організації») зазначені наступні реквізити транспортного засобу позивача: марка та модель VOLKSWAGEN TRANSPORT; рік випуску - 2000 рік; номер кузова (VIN) номером кузова НОМЕР_3 ; тип тз кузова - ФУРГОН МАЛОТОНАЖНИЙ-В; код типу тз - ВАНТАЖНИЙ (а.с. 24).

Також, згідно реєстраційних карток на транспортний засіб даний автомобіль експлуатується більше двох років (дата первинної реєстрації на території України 19.12.2002 рік) (а.с. 23).

Таким чином, вказані обставини у своїй сукупності свідчать про належність транспортного засобу, яким керував позивач, до вантажних автомобілів, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю з періодичністю його проходження - кожні два роки.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, являється водій транспортного засобу.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху(частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі ( ч. 2 ст. 258 КУпАП).

Згідно ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Остання, наразі, містить вимоги до змісту постанови про правопорушення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною третьою статті 121 виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2 розділу ІІІ).

У відповідності до ч. 3 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З метою всебічного та об`єктивного дослідження обставин у справі судом переглянуто відеозапис події, зроблений 04.09.2020 року. за допомогою відеореєстратора, що знаходиться в матеріалах адміністративної справи і записаний на dvd-r диску (а.с. 25). За результатами перегляду зазначеного відеозапису встановлено, що інспектором повідомлено причину зупинки транспортного засобу та пред`явлено законну вимогу надати для перевірки документи на транспортний засіб, в тому числі протокол обов`язкового контролю. Однак водієм такий протокол надано не було, з підстав, що його транспортний засіб такий контроль проходити не повинен.

Твердження позивача, що його транспортний засіб не підлягає обов`язковому технічному контролю у зв`язку із наявністю полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та відміткою в ньому про це - є помилковим, оскільки така відмітка не звільняє позивача від обов`язку проходження обов`язкового технічного огляду.

Так, відповідно до п. 11 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

В силу п. 2.4 в) ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

З огляду на вказані норми, повноваження щодо встановлення наявності обов`язку власника транспортного засобу проходити обов`язковий технічний контроль надано законодавцем патрульній поліції, а не страховій компанії, яка видає поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, у даному випадку - AT «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ».

В даному випадку, суд вважає вину позивача у вчиненні згаданого правопорушення доведеною.

Таким чином, суд не вбачає жодних порушень чинного законодавства, допущених відповідачем інспектором взводу №1 роти №4 БУПП в Чернігівській обл. ДПП Дудко Р.Г. при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, заперечення позивача щодо незаконності постанови носять виключно формальний характер та не спростовують факту скоєння правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення у зв`язку з необґрунтованістю вимог.

Також позивачем, при зверненні до суду з цим адміністративним позовом, посилаючись на приписи ст. 288КУпАП, не сплачено судовий збір.

З цього приводу слід зазначити наступне.

Правова позиція, щодо необхідності сплати судового збору за подання позовної заяви про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №543/775/17.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду відійшла від висновків Верховного Суду України, які викладені в постанові від 13 грудня 2016 року (провадження № 21-1410а16) та вказала, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Враховуючи, що позивачем при зверненні до адміністративного суду судовий збір не сплачувався та відмову в задоволенні позову, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 9, 33, ст. 132-1, 251, 258, 283, 288 ч.1, 289 КУпАП, ст. ст. 6, 8, 9, 12, 94, 241-246, 255, 257-263, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Залишити постанову серії ДПО № 595003 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 04.09.2020 року про притягнення ОСОБА_1 , винесену інспектором взводу №1 роти №4 БУІІІ1 в Чернігівській обл. ДПП Дудко Р.Г., без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Ю.К. Овсієнко