Справа № 420/4895/21
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4895/21
У Х В А Л А

07 червня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А. розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Одесі заяви про відвід судді за позовом ОСОБА_1 до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ), Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення,-

В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ), Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України про:

- визнання протиправною бездіяльність Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України та Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, яка полягає у неприйнятті 24.09.2020 обов`язкового рішення, оформленого наказом по стройовій частині Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України про виплату позивачу грошового і матеріального забезпечення за весь час вимушеного прогулу з 14 листопада 2016 року по 24 вересня 2020 року включно;

- визнання протиправною бездіяльність Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України та Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, яка полягає у неприйнятті 24.09.2020 обов`язкового рішення, оформленого наказом по стройовій частині Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України про нарахування та виплату мені компенсації втрати частини грошового доходу у зв`язку з порушенням строків виплати позивачу щомісячного грошового забезпечення за період вимушеного прогулу з 14 листопада 2016 року по 24 вересня 2020 року включно;

- зобов`язання Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України встановленим порядком прийняті рішення, оформлене наказом по стройовій частині Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України про виплату позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 14 листопада 2016 року по 24 вересня 2020 року включно, визначеного ч.2 ст.8, ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» и пунктом 9 розділу XXXI «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018;

- зобов`язання Командувача Військово-морських Сил Збройних Сил України встановленим порядком прийняті рішення, оформлене наказом по стройовій частині Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України про видачу позивачу речового майна за час вимушеного прогулу з 14 листопада 2016 року по 24 вересня 2020 року включно;

- зобов`язання Командувача Військово-морських Сил Збройних Сил України встановленим порядком прийняті рішення, оформлене наказом по стройовій частині Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України про нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини грошового доходу у зв`язку з порушенням строків виплати мені щомісячного грошового забезпечення за період вимушеного прогулу з 14 листопада 2016 року по 24 вересня 2020 року включно.

- стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача на відшкодування заподіяної йому протиправною бездіяльністю Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України та Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України моральної шкоди у розмірі 500 (п`ятсот) тисяч гривень.

Ухвалою суду від 05.04.2021 року адміністративний позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 27.04.2021 року позивачу продовжено строк на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 27.05.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Також у вищенаведеній ухвалі суду зазначено про те, що з урахуванням предмету позову суд не вбачає підстав для залучення такої третьої особи, як Державна казначейська служба України, оскільки рішення у справі не може вплинути на її права, свободи, інтереси або обов`язки.

Крім того у вказаній вище ухвалі суду стосовно заяв позивача (від 13.05.2021 року №24289/21 та від 12.04.2021 року №18263/21) про роз`яснення ухвал суду від 05.04.2021 року (ухвала про залишення позову без руху) та від 27.04.2021 року (ухвала про продовження позивачу строку на усунення недоліків)), зазначено, що КАС України не передбачено роз`яснення ухвал про залишення позову без руху та продовження строку на усунення недоліків, з підстав чого суд залишає без розгляду вказані заяви позивача.

07.06.2021 року від позивача на адресу суду надійшли заяви про відвід судді Іванова Е.А. за вх.№29356/21 та №29357/21.

В обґрунтування заяви вх.№29356/21, позивачем зазначено, про необ`єктивність та упередженість судді Іванова Е.А., оскільки на думку позивача суддя не мав права не розглядати його заяви про роз`яснення ухвал від 27.04.2021 року та 05.04.2021 року.

В заяві вх.№29357 позивач вказав на те, що суддя Іванов Е.А. порушив його конституційне право на розгляд справи в порядку визначеним чинним законодавством України, оскільки при прийнятті рішення від 27.05.2021 року про відкриття провадження у справі №420/4895/21 прийняв рішення про відсторонення Державної казначейської служби України від участі в даній справі в якості третьої особи на стороні відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості заявленого відводу, з урахуванням наступного.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Згідно з статями 126, 129 Конституції України, незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Це положення узгоджується зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (недопустимість повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).

Згідно з ч. 3 ст. 39 КАС України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження по справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Таким чином, підстави для відводу, у тому числі самовідводу судді, можна умовно поділити на безумовні - ті, що чітко визначені законом, й оціночні - які вимагають оцінки.

Так, безумовними є наступні підстави: 1) якщо суддя брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо суддя є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 3) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу; 4) підстави, встановлені статтею 37 КАС України. Наявність цих юридичних фактів достатньо для того, щоб суддя був відведений.

До оціночних підстав належать такі підстави: 1) якщо суддя прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 2) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Для відводу судді за наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість судді.

Тобто, в даному випадку особа, яка заявляє відвід судді із вказаних підстав, повинна навести конкретні факти такої заінтересованості, упередженості, необ`єктивності судді та підтвердити їх відповідними доказами, що дають підставу для застосування даної норми.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є обов`язковими для виконання Україною. У статті 17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так ЄСПЛ розрізняє, чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK). Крім того згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Визначаючись щодо наявності підстав для відводу необхідно враховувати, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах Фей проти Австрії (Fey v. Austria), рішення від 24.02.1993 року, серія A, №255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та Веттштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

У кожній окремій справі потрібно визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі Пуллар проти Сполученого Королівства (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10.06.1996, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі Веттштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, п. 43, ЄСПЛ 2000-XII).

Суд зазначає, що підстави, на які посилається ОСОБА_1 у заявах про відвід судді, не є такими, що можуть викликати сумнів у неупередженості судді, вони зводяться лише до незгоди позивача з прийнятими процесуальними рішеннями ухвалою суду від 27.05.2021 року, в частині не розгляду заяв позивача від 13.05.2021 року №24289/21 та від 12.04.2021 року №18263/21 про роз`яснення ухвал суду від 05.04.2021 року (ухвала про залишення позову без руху) та від 27.04.2021 року (ухвала про продовження позивачу строку на усунення недоліків), а також не залученням до розгляду справи №420/4895/21 третьої особи, а саме Державної казначейської служби України.

Суд зазначає що незгода сторони з процесуальним рішенням судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 КАС України).

Будь-яких інших посилань на ймовірну необ`єктивність та упередженість головуючого у результатах розгляду справи №420/4895/21, а також інших підстав для відводу судді, визначених ст.ст.36, 37 КАС України, позивачем в наданих до суду заявах не зазначено, з огляду на що суд доходить висновку про необґрунтованість та недоведеність заявленого відводу судді Іванову Е.А. та відсутність законодавчо визначених підстав для відводу головуючого у справі №420/4895/21.

Крім того, суд зазначає, що ухвали суду від 05.04.2021 року (про залишення позову без руху) та від 27.04.2021 року (про продовження строку на усунення недоліків) у справі №420/4895/21 не є судовими рішеннями, якими суд вирішив спір по суті, тобто такими рішеннями, які впливають на права, обов`язки та інтереси учасників спірних правовідносин, а є рішеннями суду прийнятими з процесуальних питань, які не стосуються предмета спору, тому, враховуючи положення статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, не підлягають роз`ясненню.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 11.09.2018 року по справі №810/71/17.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 243, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Заявлений відвід у заявах позивача вх.№29356/21 та №29357/21 від 07.06.2021 року вважати необґрунтованим.

Передати справу № 420/4895/21 до відділу з надання судово-адміністративних послуг та аналітичної роботи Одеського окружного адміністративного суду для виконання вимог ч.4 ст.40 КАС України.

Ухвала набирає законної сили негайно після підписання та оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи.

Суддя Е.А. Іванов