Справа № 200/5334/21
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2021 р. Справа№200/5334/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І. С., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

05.05.2021 ОСОБА_1 , позивач, звернувся з позовною заявою до Донецького окружного адміністративного суду з вимогами до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про:

- визнання протиправною бездіяльність Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 на підземних роботах періодів роботи:

1) на шахті «Пролетарська-Крута» виробничого об`єднання «Макіїввугілля»:

з 11.07.1991 по 30.12.1994 та з 01.03.1995 по 07.08.1995 в якості гірника з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем в шахті;

з 27.10.1995 по 25.09.1996 в якості гірника очисного забою з повним робочим днем в шахті;

2) на МП «Горизонт»:

з 01.10.1996 по 01.08.1997 в якості гірника очисного забою з повним робочим днем в шахті;

3) на ДВАТ «Шахта Калинівська-Східна» ДП ДХК «Макіїввугілля»:

з 20.08.1997 по 16.09.1997 в якості гірника очисного забою з повним робочим днем в шахті;

4) на ДВАТ «Ордена Трудового Червоного Прапора «Шахтоуправління ім. В.І. Леніна» ДП ДХК «Макіїввугілля»:

з 23.11.1998 по 31.12.1998 в якості гірника очисного забою підземного з повним робочим днем в шахті.

- зобов`язання Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 на підземних роботах періоди роботи:

1) на шахті «Пролетарська-Крута» виробничого об`єднання «Макіїввугілля»:

з 11.07.1991 по 30.12.1994 та з 01.03.1995 по 07.08.1995 в якості гірника з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем в шахті;

з 27.10.1995 по 25.09.1996 в якості гірника очисного забою з повним робочим днем в шахті;

2) на МП «Горизонт»:

з 01.10.1996 по 01.08.1997 в якості гірника очисного забою з повним робочим днем в шахті;

3) на ДВАТ «Шахта Калинівська-Східна» ДП ДХК «Макіїввугілля»:

з 20.08.1997 по 16.09.1997 в якості гірника очисного забою з повним робочим днем в шахті;

4) на ДВАТ «Ордена Трудового Червоного Прапора «Шахтоуправління ім. В.І. Леніна» ДП ДХК «Макіїввугілля»:

з 23.11.1998 по 31.12.1998 в якості гірника очисного забою підземного з повним робочим днем в шахті.

- зобов`язання Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.01.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням зарахованих до пільгового стажу періодів роботи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06.05.2021 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

02.06.2021 відповідач надав відзив на позовну заяву.

Інші заяви чи клопотання до суду не надходили.

За правилами пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з нормами частини 3 статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідно до частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Позивач наголошує, що при призначенні йому пенсії відповідач безпідставно не застосував норми Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», причину незастосування вказаного Закону відповідачем не зазначено. Крім того, відповідачем не зараховано до пільгового стажу спірні періоди роботи на підприємствах які знаходяться на території непідконтрольній українській владі та періоди робити учнем гірника, оскільки невідомо чи відбувалась оплата праці за ці періоди.

Позивач вважає такі дії незаконними, оскільки вони порушують його конституційні права. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В установлений судом строк відповідачем через Відділ документообігу та архівної роботи суду надано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача.

Свою позицію відповідач мотивував тим, що розглянувши надані позивачем документи, до пільгового стажу позивача не враховано періоди роботи на підприємствах, які знаходяться на території тимчасово непідконтрольній українській владі. Також оскільки невідомо як відбувалася оплата праці за період роботи позивача учнем гірника з ремонту гірничих виробок та учнем гірника очисного забою, періоди роботи з 04.03.1991 по 10.07.1991 та з 08.08.1995 по 26.10.1995 враховано до загального стажу роботи позивача. Отже підземний стаж позивача складає 11 років 10 місяців, тому у позивача відсутнє право для призначення пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Відповідач вважає, що не порушив прав позивача, діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та Законами України. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України № НОМЕР_1 , виданого органом №1443 03.05.2019.

Позивачу присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, є органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього пунктом 12 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Положенням про Пенсійний фонд України», затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 №384/2011, згідно статті 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Позивач перебуває на обліку в Покровському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

27.04.2021 на звернення позивача про обчислення стажу роботи при призначенні пенсії на пільгових умовах надано відповідь листом №400-1205/А-03/8-0581/21, зі змісту якого вбачається, до пільгового стажу позивача не враховано періоди роботи на підприємствах, які знаходяться на території тимчасово непідконтрольній українській владі, а саме:

- з 11.07.1991 по 30.12.1994, з 01.03.1995 по 07.08.1995 в якості гірника з ремонту гірничих виробок та з 27.10.1995 по 25.09.1996 в якості гірника очисного забою на шахті «Пролетарська-Крута» виробничого об`єднання «Макіїввугілля»;

- з 01.10.1996 по 01.08.1997 у якості гірника очисного забою в МП «Горизонт»;

- з 20.08.1997 по 16.09.1997 в якості гірника очисного забою в ВАТ «Шахта «Калинівська-Східна»;

- з 23.11.1998 по 31.12.1998 в якості гірника очисного забою в ДВАТ «Шахта «Леніна» д/п ДХК «Макіїввугілля»;

- з 01.11.1999 по 15.11.1999 - відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Також суб`єкт владних повноважень зазначив, що оскільки невідомо як відбувалася оплата праці за період роботи учнем гірника з ремонту гірничих виробок та учнем гірника очисного забою, періоди роботи з 04.03.1991 по 10.07.1991 та з 08.08.1995 по 26.10.1995 враховано до загального стажу роботи позивача.

Зі змісту зазначеного листа вбачається, що відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», підземний стаж позивача складає 11 років 10 місяців, тому у позивача відсутнє право для призначення пенсії згідно зазначеного закону. Зазначена відповідь надана в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Судом встановлено, що згідно записів № 5-19 трудової книжки серії НОМЕР_3 від 22.07.1988, на ім`я ОСОБА_2 , позивач у періоди:

- з 04.03.1991 по 10.07.1991 призначений учнем гірника з ремонту гірничих виробок підземним з повним робочим днем в шахті, на шахті «Пролетарська-Крута» виробничого об`єднання «Макіїввугілля»;

- з 11.07.1991 по 30.12.1994 працював гірником з ремонту гірничих виробок підземним з повним робочим днем в шахті, на шахті «Пролетарська-Крута» виробничого об`єднання «Макіїввугілля»;

- з 01.03.1995 по 07.08.1995 працював гірником з ремонту гірничих виробок підземним з повним робочим днем в шахті, на шахті «Пролетарська-Крута» виробничого об`єднання «Макіїввугілля»;

- з 08.08.1995 по 26.10.1995 переведений учнем гірника очисного забою підземним з повним робочим днем в шахті, на шахті «Пролетарська-Крута» виробничого об`єднання «Макіїввугілля»;

- з 27.10.1995 по 25.09.1996 працював гірником очисного забою підземним з повним робочим днем в шахті, на шахті «Пролетарська-Крута» виробничого об`єднання «Макіїввугілля»;

- з 01.10.1996 по 01.08.1997 працював гірником очисного забою з повним робочим днем в шахті, в МП «Горизонт»;

- з 20.08.1997 по 16.09.1997 працював гірником очисного забою підземним з повним робочим днем в шахті, в ВАТ «Шахта «Калинівська-Східна»;

- з 23.11.1998 по 15.11.1999 працював гірником очисного забою підземним та машиністом підземних установок з повним робочим днем в шахті, в ДВАТ «Шахта «Леніна» д/п ДХК «Макіїввугілля».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 2014 № 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань; виконання інших завдань, визначених законом.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон України №1058-IV), цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до статті 44 Закону України № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до положень частини першої статті 1 Закону України № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Згідно з абзацом 1 частини другої цієї статті страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (частина четверта статті 24 Закону України № 1058-IV).

Згідно з пунктом 2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

До набрання чинності Законом України №1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлений порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону, згідно якої особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою Пенсійного фонду України № 18-1 від 10.11.2006 (далі - Постанова №18-1), Пенсійний фонд України визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах у разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника.

Згідно з пунктом 6 Постанови №18-1 підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії (далі - Комісії).

Згідно з пунктом 6 Постанови №18-1, основним завданням комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття рішень щодо підтвердження стажу для призначення пенсії або відмову в його підтвердженні в установленому порядку.

З аналізу змісту Постанови №18-1 вбачається, що Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, був прийнятий на виконання пункту 20 Порядку №637.

Разом з тим, Порядок № 637, застосовується в разі коли відсутня трудова книжка, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Записи, що містяться в трудовій книжці про роботу позивача у спірні періоди, свідчать про зайнятість позивача повний робочий день на підземних роботах. Іншого, зокрема про скорочений або неповний режим роботи протягом цих періодів, в трудовій книжці не міститься.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Як встановлено судом вище, трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у періоди з 11.07.1991 по 30.12.1994, з 01.03.1995 по 07.08.1995, з 27.10.1995 по 25.09.1996, з 01.10.1996 по 01.08.1997, з 20.08.1997 по 16.09.1997, з 23.11.1998 по 31.12.1998. Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.

Крім того, судом встановлено, що період роботи позивача з 04.03.1991 по 10.07.1991, з 08.08.1995 по 26.10.1995, з 01.11.1999 по 15.11.1999 також не були враховані до пільгового стажу позивача.

З огляду на наведене, враховуючи сукупність належних та допустимих доказів, приписи законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України №1058-IV, суд дійшов висновку, що записи у трудовій книжці підтверджують характер роботи позивача у періоди з 04.03.1991 по 10.07.1991, з 11.07.1991 по 30.12.1994, з 01.03.1995 по 07.08.1995, з 08.08.1995 по 26.10.1995, з 27.10.1995 по 25.09.1996, з 01.10.1996 по 01.08.1997, з 20.08.1997 по 16.09.1997, з 23.11.1998 по 31.12.1998, з 01.11.1999 по 15.11.1999, що надає право включення вищевказаних періодів роботи до пільгового стажу.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 05.08.2020 у справі № 127/9289/17, висновки яких суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина п`ята статті 242 КАС України).

Органом Пенсійного фонду України фактично не зараховані до пільгового стажу позивача періоди роботи з 04.03.1991 по 10.07.1991, з 11.07.1991 по 30.12.1994, з 01.03.1995 по 07.08.1995, з 08.08.1995 по 26.10.1995, з 27.10.1995 по 25.09.1996, з 01.10.1996 по 01.08.1997, з 20.08.1997 по 16.09.1997, з 23.11.1998 по 31.12.1998, з 01.11.1999 по 15.11.1999, які відображені в його трудовій книжці, оскільки позивач працював на підприємствах, які наразі знаходяться на непідконтрольній українській владі території.

Суд критично оцінює вказану підставу для не зарахування вказаних періодів огляду на наступне.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII (далі - Закон № 1207-VII) визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 Закону № 1207-VII на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

На підставі частини першої статті 17 Закону № 1207-VII передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно із статтею 18 Закону № 1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом № 1207-VII.

Згідно із частинами першою-третьою статті 9 Закону № 1207-VII передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з цим, суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, на думку суду, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

При цьому, суд також вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства» з 01.12.2014 на непідконтрольних територіях Донецької та Луганської областей, органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

На підставі наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №841 від 25.11.2014 «Про заходи стабілізації соціально-економічної ситуації у Донецькій та Луганській областях» виробнича та фінансово-господарська діяльність підприємств повністю припинена на час проведення антитерористичної операції з 28.11.2014.

Вказані періоди роботи підтверджені та зафіксовані в трудовій книжці позивача. Записи у трудовій книжці позивача виконані чітко, зрозуміло та в повному обсязі, містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені, тому надання позивачем довідок на підтвердження пільгового стажу не має бути обов`язковою умовою для такого підтвердження.

Позивач набув трудовий стаж у періоди, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і їх було утворено відповідно до законодавства України.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно не врахував позивачу періоди його роботи з 04.03.1991 по 10.07.1991, з 11.07.1991 по 30.12.1994, з 01.03.1995 по 07.08.1995, з 08.08.1995 по 26.10.1995, з 27.10.1995 по 25.09.1996, з 01.10.1996 по 01.08.1997, з 20.08.1997 по 16.09.1997, з 23.11.1998 по 31.12.1998, з 01.11.1999 по 15.11.1999 до пільгового стажу при призначенні пенсії.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За правилами частин першої, п`ятої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 245 КАС України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з пункту 7 частини другої статті 245 КАС України.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи викладене, суддя вважає позовні вимоги обґрунтованими та за доцільне визнати протиправними саме дії відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 04.03.1991 по 10.07.1991, з 11.07.1991 по 30.12.1994, з 01.03.1995 по 07.08.1995, з 08.08.1995 по 26.10.1995, з 27.10.1995 по 25.09.1996, з 01.10.1996 по 01.08.1997, з 20.08.1997 по 16.09.1997, з 23.11.1998 по 31.12.1998, з 01.11.1999 по 15.11.1999, зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача періоди роботи з 04.03.1991 по 10.07.1991, з 11.07.1991 по 30.12.1994, з 01.03.1995 по 07.08.1995, з 08.08.1995 по 26.10.1995, з 27.10.1995 по 25.09.1996, з 01.10.1996 по 01.08.1997, з 20.08.1997 по 16.09.1997, з 23.11.1998 по 31.12.1998, з 01.11.1999 по 15.11.1999 та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з дня її призначення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до фіскального чека від 28.04.2021 позивачем сплачено судовий збір в сумі 908,00 гривень.

Згідно частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору та позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; рнокпп НОМЕР_2 ) до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місце знаходження: вул. Центральна, буд. 13, м. Мирноград, Покровський район, Донецька область, 85323, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 04.03.1991 по 10.07.1991, з 11.07.1991 по 30.12.1994, з 01.03.1995 по 07.08.1995, з 08.08.1995 по 26.10.1995, з 27.10.1995 по 25.09.1996, з 01.10.1996 по 01.08.1997, з 20.08.1997 по 16.09.1997, з 23.11.1998 по 31.12.1998, з 01.11.1999 по 15.11.1999.

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 04.03.1991 по 10.07.1991, з 11.07.1991 по 30.12.1994, з 01.03.1995 по 07.08.1995, з 08.08.1995 по 26.10.1995, з 27.10.1995 по 25.09.1996, з 01.10.1996 по 01.08.1997, з 20.08.1997 по 16.09.1997, з 23.11.1998 по 31.12.1998, з 01.11.1999 по 15.11.1999

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дня її призначення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 07.06.2021.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна