Справа № 640/5594/21
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 року м. Київ № 640/5594/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Світязь»

до Головного управління ДПС в м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Світязь» (далі по тексту - позивач), адреса: 03151, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 66 до Головного управління ДПС в м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС (далі по тексту - відповідач), адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у .м Києві про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку №17602 від 03 лютого 2021 року, котрим Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Світязь» визнано таким, що відповідає критеріям ризиковості платника податку встановленим пунктом 8 Критеріїв ризиковості платника податку;

- зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Світязь» з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості;

- зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві провести реєстрацію податкових накладних №19 від 28 січня 2021 року, № 20 від 28 січня 2021 року, №21 від 28 січня 2021 року, №22 від 28 січня 2021 року, №23 від 28 січня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 03 лютого 2021 року товариством сформовано та подано до податкового органу податкові накладні №19 від 28 січня 2021 року, № 20 від 28 січня 2021 року, №21 від 28 січня 2021 року, №22 від 28 січня 2021 року, №23 від 28 січня 2021 року, які прийняті, проте, їх реєстрація в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена, у зв`язку з відповідністю товариства пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку на підставі рішення №17602 від 03 лютого 2021 року.

Позивач не погоджується з вказаним рішенням, з огляду на те, що, на його переконання, відповідачем не додано до вказаного рішення жодних доказів або документів, що підтверджується факти чи наявність порушення податкового законодавства позивачем.

Більш того, у позовній заяві позивач зазначає, що усі господарські операції з його контрагентами мали реальний характер, що підтверджується відповідними первинними документами, а тому, як вважає позивач, податкові накладні мають бути зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Також, представником позивача надано суду додаткові пояснення до позову.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що реєстрацію податкових накладних, поданих позивачем, було зупинено, у зв`язку з його відповідністю останнього пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податків, та запропоновано надати пояснення для прийняття рішення про реєстрацію або про відмову у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Більш того, представник відповідача послався на те, що позивач не скористався своїм правом та не подав до контролюючого органу додаткових письмових пояснень та документів після зупинення реєстрації податкових накладних, зазначених у позовній заяві.

Також, у відзиві на позовну заяву зазначено, що на момент прийняття оскаржуваного рішення, комісія керувалась положеннями у тому числі постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1165, що регулюють порядок реєстрації податкових накладних.

На підставі викладеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд зазначає, що представником відповідача надано суду докази направлення відзиву на адресу позивача рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням, а тому у суду відсутні підстави не приймати його до розгляду.

Більш того, суд також вказує, що представник позивача, у відповідності до положень статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, не позбавлений права знайомитись з матеріалами справи та робити з них копії. В свою чергу, чинне законодавство не передбачає обов`язку суду надсилати копію відзиву на електронну адресу позивача або його представника.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

1) Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішення від 03 лютого 2021 року №17602 про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

У відповідності до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Світязь» зареєстровано як юридична особа приватного права з 05 листопада 2018 року, основним видом господарської діяльності є код КВЕД 46.38 оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками (https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search/person-result).

Судом встановлено та не спростовано сторонами у справі, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у м. Києві як платник податку на додану вартість.

28 січня 2021 року позивачем складено та 03 й 09 лютого 2021 року направлено на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №19, №20, №21, №23 які були прийняті податковим органом, проте, їх реєстрацію зупинено, у зв`язку з відповідністю платника податків пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку (Т.1, арк. 24-43).

Більш того, матеріалами справи підтверджується, що 03 лютого 2021 року Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації Головного управління ДПС у м. Києві (далі по тексту - Комісія) прийнято рішення № 17602, яким відповідно до пункту 6 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165, встановлена відповідність Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Світязь» на підставі пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку. У графі «Податкова інформація», зазначено «в ході аналізу баз даних ДПС України отримано податкову інформацію: невідповідність обсягів реалізованого товару придбаному по коду УКТЗЕД 0304 (Філе рибне та інше м`ясо риб) за рахунок придбаних та переалізованих товарів з кодом УКТЗЕД 1604 (Готова або консервована риба). Також реалізація на ризикові СГД: ТОВ «АВЕСТА-2019» (код 42869525), ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ТАЙМЕНЬ» (код 42594960), ТОВ «ЄВРО СЕЛ» (код 43544993)» (Т.1, арк. 18).

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача та не реєстрацією податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, позивач звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку вказаним спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165 (далі по тексту - Порядок №1165).

За визначенням пункту 2 Порядку № 1165 автоматизований моніторинг відповідності податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків - сукупність заходів та методів, що застосовуються контролюючим органом для виявлення ознак наявності ризиків порушення норм податкового законодавства за результатами проведення автоматизованого аналізу наявної в інформаційних системах контролюючих органів податкової інформації.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється. Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня. У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку. Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення. Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення (додаток 4). У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку. Комісією регіонального рівня розглядається питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, у разі виявлення обставин та/або отримання інформації, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку та/або отримання інформації та копій відповідних документів від платника податку, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку. У разі виявлення обставин та/або отримання інформації, визначених абзацом сьомим цього пункту, та прийняття комісією регіонального рівня рішення про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку платник податку отримує таке рішення в електронному кабінеті в день його прийняття (додаток 4). Інформація та копії документів подаються платником податку до ДПС в електронній формі засобами електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронні довірчі послуги" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Мінфіном. Документами, необхідними для розгляду питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, можуть бути: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством; інші документи, що підтверджують невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку. Інформацію та копії документів, подані платником податку, комісія регіонального рівня розглядає протягом семи робочих днів, що настають за датою їх надходження, та приймає відповідне рішення. За результатами розгляду інформації та копій документів комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, яке платник податку отримує в електронному кабінеті у день його прийняття (додаток 4). Виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення. Якщо комісією регіонального рівня протягом семи робочих днів, що настають за датою надходження зазначеної інформації та документів, не прийнято відповідного рішення, платник податку виключається з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку. У разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку. Комісія регіонального рівня постійно проводить моніторинг щодо відповідності/невідповідності платників податку критеріям ризиковості платника податку.

Пунктом 7 Порядку №1165 передбачено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Додатком 4 до Порядку зупинення реєстрації № 1165 встановлена форма рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, в якій зазначено, що рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Наведене в сукупності свідчить про те, що чинним законодавством України чітко та однозначно визначено, що прийняття контролюючим органом рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку змінює правовий режим моніторингу реєстрації податкових накладних в ЄРПН, з абсолютною невідворотністю призводить до зупинення реєстрації будь-якої складеної цією особою податкової накладної в ЄРПН, а відтак, на переконання суду, рішення Комісії регіонального рівня може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем було прийнято рішення від 03 лютого 2021 року № 17602 про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості.

Як вже зазначалось судом, нормативною підставою для його прийняття Комісією регіонального рівня зазначено пункт 6 та пункт 8 Порядку №1165, а фактичною - податкова інформація «в ході аналізу баз даних ДПС України отримано податкову інформацію: невідповідність обсягів реалізованого товару придбаному по коду УКТЗЕД 0304 (Філе рибне та інше м`ясо риб) за рахунок придбаних та переалізованих товарів з кодом УКТЗЕД 1604 (Готова або консервована риба). Також реалізація на ризикові СГД: ТОВ «АВЕСТА-2019» (код 42869525), ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ТАЙМЕНЬ» (код 42594960), ТОВ «ЄВРО СЕЛ» (код 43544993)».

Згідно з положеннями Порядку № 1165 в якості підстави для віднесення платника податку до ризикових повинно бути зазначено відповідний пункт критеріїв ризиковості платника податку та у разі відповідності пункту 8 критеріїв ризиковості платника податку розшифровується, яка саме податкова інформація.

В свою чергу, пунктом 8 Критеріїв ризиковості платника податків передбачено, що таким критерієм є: "у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування".

Разом з тим, в оскаржуваному рішенні в якості податкової інформації зазначено, що відповідачем використано бази даних ДПС та встановлено, що «в ході аналізу баз даних ДПС України отримано податкову інформацію: невідповідність обсягів реалізованого товару придбаному по коду УКТЗЕД 0304 (Філе рибне та інше м`ясо риб) за рахунок придбаних та переалізованих товарів з кодом УКТЗЕД 1604 (Готова або консервована риба). Також реалізація на ризикові СГД: ТОВ «АВЕСТА-2019» (код 42869525), ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ТАЙМЕНЬ» (код 42594960), ТОВ «ЄВРО СЕЛ» (код 43544993)»

Відповідно до пункту 25 Порядку №1165 Комісія центрального рівня приймає рішення про неврахування таблиці даних платника податку, розглядає скарги на рішення комісій регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Згідно з пунктами 44-46 Порядку №1165 Комісія контролюючого органу перевіряє подані платником податку копії документів щодо їх достовірності шляхом звірки даних, які містяться в таких копіях документів, з даними, що надходять або можуть бути отримані з інших джерел інформації (реєстри, що ведуться державними органами, документи, зокрема електронні). Розгляд питання на засіданні комісії контролюючого органу включає такі етапи: доповідь секретаря комісії; доповідь члена комісії, співдоповідь (у разі потреби); внесення членами комісії пропозицій, їх обговорення; оголошення головою комісії рішення про припинення обговорення питання; голосування; оголошення головою комісії результатів голосування; оформлення протоколу. У протоколі засідання комісії контролюючого органу зазначається перелік осіб, присутніх на засіданні, порядок денний засідання, питання, що розглядалися на засіданні, перелік осіб, які виступали під час засідання, результати голосування, прийняті такою комісією рішення.

Проте, з наданого суду витягу з протоколу засідання Комісії від 03 лютого 2021 року №74 не вбачається, які саме копії документів були перевірені на предмет їх достовірності, чи було зроблено звірку даних, які містяться в цих документів, з даними, що надходять або можуть бути отримані з інших джерел інформації (реєстри, що ведуться державними органами, документи, зокрема електронні), тобто, не вбачається, що комісією було дотримано вимоги Порядку №1165.

Водночас, як вже неодноразово зазначалось судом, відповідач, будучи контролюючим податковим органом, та проводячи аналіз діяльності позивача, як платника податку на додану вартість, встановив, що невідповідність обсягів реалізованого товару придбаному по коду УКТЗЕД 0304 (Філе рибне та інше м`ясо риб) за рахунок придбаних та переалізованих товарів з кодом УКТЗЕД 1604 (Готова або консервована риба). Також реалізація на ризикові СГД: ТОВ «АВЕСТА-2019» (код 42869525), ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ТАЙМЕНЬ» (код 42594960), ТОВ «ЄВРО СЕЛ» (код 43544993)».

Проте, жодних доказів невідповідності обсягів реалізованого товару придбаному по коду УКТЗЕД 0304 (Філе рибне та інше м`ясо риб) за рахунок придбаних та переалізованих товарів з кодом УКТЗЕД 1604 (Готова або консервована риба) та того, що зазначені вище контрагенти позивача віднесені до ризикових відповідачем надано не було, як і не було надано доказів взаємовідносин між позивачем та цими контрагентами.

Суд звертає увагу, що судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, тобто з презумпції економічної виправданості дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Варто також зазначити, що поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов`язань. А відтак платник не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Водночас, контролюючим органом не спростовано наявність у позивача належних первинних документів, фізичних і технічних можливостей для здійснення операцій з придбання товарів, а також не спростовано наявність зв`язку між фактом придбання такого товару і подальшою господарською діяльністю позивача, що, в свою чергу, є обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій.

При цьому, суд зазначає, що відповідачем не надано до суду жодних доказів провадження заявником господарської діяльності в умовах та обставинах, які характеризуються ознаками недодержання вимог чинного законодавства України, як і не надано податкової інформації, яка б містила відомості про проведення ризикових операцій позивачем, або будь-яким його контрагентом.

У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Суд зауважує, що не виклавши розшифрування податкової інформації, зокрема, не навівши конкретного переліку ризикових операцій з контрагентами, що були задіяні в таких операціях в спірному рішенні, як це передбачено пунктом 8 Порядку № 1165, відповідач фактично діяв без дотримання власної процедури, не прозоро та у спосіб, що виключає можливість мінімізувати ризик помилки у спірних відносинах.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 16 грудня 2020 року у справі № 340/474/20 та від 05 січня 2021 року у справі № 640/10988/20.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про протиправність прийняття рішення про відповідність позивача критеріям ризиковості платника податку від 03 лютого 2021 року №17602, відповідно, про наявність правових підстав для його скасування та зобов`язання відповідача виключити позивача з переліку ризикових платників податку.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та "Вуліч проти Швеції" суд визначив, що "... адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

2) Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зареєструвати податкові накладні, реєстрацію яких зупинено.

Як вбачається з матеріалів справи, податкові накладні, які позивач просить зобов`язати відповідача зареєструвати, були прийняті податковим органом, проте, їх реєстрацію зупинено, у зв`язку з тим, що платник податку відповідає пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку та запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову у реєстрації податкових накладних.

Більш того, в матеріалах справи наявні документи, якими позивач обгрунтовує реальність господарських операцій, внаслідок яких були складені вказані накладні.

В свою чергу, суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів того, що позивачем були надані відповідні письмові пояснення разом з документами, що підтверджують реальність господарських операцій за вказаними вище податковими накладними, як і відсутні докази того, що податковим органом за результатом розгляду таких письмових пояснень з документами до них були прийняті відповідні рішення.

Підпунктом 20.1.45 пункту 20.1 статті 20 ПК встановлено, що контролюючі органи мають право здійснювати щоденну обробку-даних та інформації електронного кабінету, необхідних для виконання покладених на них функцій з адміністрування податкового законодавства та законодавства з інших питань, контроль за дотримання якого покладено на контролюючий орган, що включає, зокрема, прийняття, обробку та аналіз документів та даних платників податків, здійснення повноважень, передбачених законом, які можуть бути реалізовані в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку.

В пункті 61.1 статті 61 Податкового кодексу України (далі - ПК) визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 ПК).

Згідно з пунктом 71.1 статті 71 ПК інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Порядок збору податкової інформації та отримання податкової інформації контролюючими органами встановлений статями 72, 73 ПК.

Відповідно до статті 74 ПК податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику. Інформаційні системи і засоби їх забезпечення, розроблені, виготовлені або придбані центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, є державною власністю. Система захисту податкової інформації, що зберігається в базах даних Інформаційних систем, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику. Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючими органами. Перелік Інформаційних систем визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

Пунктом 201.16 статті 201 ПК передбачено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Порядку №1165 передбачено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється. Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня. У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку. Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

При цьому, обов`язковою ознакою рішення, дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають для них обов`язковий характер.

Верховним Судом зроблено висновок щодо застосування норм податкового законодавства у разі включення платника податків до критеріїв ризиковості (зокрема, в постановах Верховного Суду від 20 липня 2019 року у справі №480/4006/18, від 03 березня 2020 року у справі №240/3665/19, від 05 серпня 2020 року у справі №520/5692/19, від 21 серпня 2020 року №520/6051/19, від 29 вересня 2020 року у справі №440/1385/19).

Згідно з висновком Верховного Суду використання контролюючим органом податкової інформації, наявної в інформаційних системах ДФС, або внесення інформації в такі бази за результатами її опрацювання у певний спосіб, зокрема, віднесення позивача до платників, які відповідають критеріям ризиковості, є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов`язків в порядку передбаченому ПК та є одним із заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на відповідача функцій та завдань. Безпосередньо рішення Комісії по віднесенню платника податків до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості, без прийняття рішення про відмову у реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань, не порушує права та інтереси позивача. Включення Комісією контролюючого органу платника податків до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості, є передумовою зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. У подальшому відповідність критеріям ризиковості має бути спростовано платником податків шляхом подання на вимогу податкового органу переліку документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, і лише ненадання платником податку відповідних письмових пояснень та запитуваних копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування є підставою для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування. Саме рішення контролюючого органу про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування призведе до певних негативних правових наслідків для платника податків, та, вважаючи таке рішення контролюючого органу неправомірним, особа може звернутись до суду за захистом своїх прав. У межах цього спору підставами позову, серед іншого, можуть бути доводи щодо неправомірності дій контролюючого органу по віднесенню до переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості.

Аналогічний правовий висновок зроблений Верховним Судом й у постанові від 12 листопада 2020 року у справі №240/3906/19, для відступу від якого суд в даному випадку правових підстав не вбачає.

Більш того, суд наголошує й на тому, що відповідно до пункту 20 Порядку ведення ЄРНП, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246, який є чинним на момент розгляду даної адміністративної справи, у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Отже, приписами чинного законодавства чітко зазначено про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРНП у разі набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРНП саме Державною податковою службою України, а не його відокремленим підрозділом.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем 1 доведено правомірності прийняття оскаржуваних рішень, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 13620,00 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 2270,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Світязь» до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві про відповідність Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Світязь» () критеріям ризиковості платника податку від 03 лютого 2021 року №17602.

3. Зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, код ЄДРПОУ ВП: 44116011) виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Світязь» (03151, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 66, ) з переліку платників податку, які відповідають Критеріям ризиковості платника податків.

6. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

7. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Світязь» (03151, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 66, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, код ЄДРПОУ ВП: 44116011) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя К.Ю. Гарник