Справа № 620/2123/21
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 року Чернігів Справа № 620/2123/21

Чернігівський окружний адміністративний суду складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Шевченко А.В.,

представника відповідача Горенської О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та, змінивши позовні вимоги, просить:

1. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, строк військової служби з 02.11.1972 по 07.01.1975, що складає 2 роки 2 місяці 05 днів; половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті з 01.09.1975 по 01.07.1979, що складає 1 рік 11 місяців 00 днів.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області по зменшенню з 90% до 50% розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 при проведенні перерахунку згідно з довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 21.02.2020 № 03/36 -728.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % суддівської винагороди згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 21.02.2020 № 03/36-728, починаючи з 19 лютого 2020 року з урахуванням фактично виплачених сум.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, строк військової служби з 02.11.1972 по 07.01.1975, що складає 2 роки 2 місяці 05 днів; половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті з 01.09.1975 по 01.07.1979, що складає 1 рік 11 місяців 00 днів, а також дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області по зменшенню з 90% до 50% розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 при проведенні перерахунку згідно з довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 21.02.2020 № 03/36 -728, є пртиправними, не грунтуються на законі та порушують його права і соціальні гарантії.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву, що приєднаний до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, суд вважає позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є суддею у відставці, перебуває на обліку у ГУПФУ в Чернігівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, обчислене відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 08.09.2016 № 1515-VIII позивач був звільнений з посади судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у зв`язку з виходом у відставку, і перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 20.09.2016 та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди, призначене відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (далі Закон № 2453-VI) з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016.

21.02.2020 територіальним управлінням державної судової адміністрації України у Чернігівській області позивачу видана довідка № 03/36-728 про суддівську винагороду в розмірі 113508.00 грн. для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII зі змінами, Рішення Коституційного Суду Україним від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020.

Дана довідка прийнята 24 лютого 2020 року і зареєстрована за № 1026 відділом з питань перерахунків пенсій № 8 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області і мені видана розписка - повідомлення за підписом спеціаліста.

В подальшому, позивач отримав лист від відповідача, яким йому відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Не погодившись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі постанови Верховної Ради України від 08.09.2016 № 1515-VIII "Про звільнення суддів" ОСОБА_1 звільнено з посади судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області.

Відповідно до постанови Носівського районного суду Чернігівської області від 22березня 2017 року по справі № 740/4601/16 позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання.

24лютого 2020 року позивач звернувся до Головного управління із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області від 21.02.2020 № 03/36-728.

Головним управлінням позивачу відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.09.2020 по справі № 620/2371/20 визнано протиправними дії Головного управління щодо не проведення перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вищезазначеної довідки та зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області від С 21.02.2020 №03/36-728, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з / 19.02.2020.

На виконання зазначеного судового рішення, у відповідності до його змісту, позивачеві проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання починаючи з 19.02.2020 у розмірі 50% суддівської винагороди.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 14 та статтею 370 КАС України передбачено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.

Судові рішення, що набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України відповідно до покладених зобов`язань, в установленому чинним законодавством порядку.

Відповідно до статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час розгляду і вирішення справи. Відповідно до вимог КАСУ в порядку адміністративного судочинства захисту підлягають тільки порушені права, а не ті, які можуть бути порушені у майбутньому.

Положеннями частини третьої статті 142 Закону №1402, які є чинними на момент здійснення перерахунку та на даний час, і неконституційними не визнані, передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

З поданих суду доказів вбачається, що позивач з 02.11.1972 по 07.01.1975 проходив строкову військову службу, в період з 01.09.1975 по 01.07.1979 навчався за денною формою у Харківському юридичному інституті, з 01.08.1979 по 10.08.1999 працював слідчим в органах МВС України.

Оскільки відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується за роки роботи тільки на посаді судді, період строкової служби, половину строку навчання та роботу на посадах слідчого не повинно врахувати як суддівський стаж.

Стаж роботи позивача на посадах судді складає 17 років 1 місяць 5 днів, отже, загальний відсоток розрахунку щомісячного довічного грошового утримання не може перевищувати 50% суддівської винагороди.

При цьому суд констатує, що постанова Носівського районного суду Чернігівської області від 22березня 2017 року по справі № 740/4601/16, якою призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання закінчила свою дію, як така, що діяла до внесення змін у законодавство, а саме: до ч. 3 ст. 142 Закону № 1402 та до набуття чинності рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.09.2020 №620/2371/20, в ході виконання якого були застосовані норми чинного на момент його виконання правового регулювання.

Таким чином судом встановлено, що перерахунок позивачу проведений відповідно до норм чинного, на час проведення перерахунку, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці законодавства у відповідності до приписів статті 142 Закону №1402.

При цьому стаття 142 не містить жодних відсилочних норм, а відтак відсутні і підстави для врахування в період роботи на посаді судді будь-яких інших періодів, у тому числі і тих, про які просить позивач.

За таких обставин, суд звертає увагу на те, що після проведеного перерахунку розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача збільшився, що вказує на те, що звуження змісту його прав та соціальних гарантів не відбулося, адже перерахунок проведено у відповідності до приписів чинного правового регулювання і розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшено.

Окрім того, відповідно до ст. 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

З огляду на вище наведені нормативні обгрунтування, зарахування до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання, проходження строкової служби та роботу на посаді слідчого, з метою обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання, чинним законодавством не передбачене.

Норми статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються для обчислення стажу судді виключно для визначення права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, водночас не регулюють питання обчислення стажу з метою визначення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів. Натомість позивач помилково ототожнює стаж на посаді судді, який дає право на відставку, та роботу на посаді судді.

При цьому, суд зазначає, що для застосування розміру 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, про який просить позивач, немає підстав, оскільки розрахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не може бути здійснений одночасно із застосуванням двох різних законів, а саме: щодо відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді по Закону №2453-VI, а розмір суддівської винагороди - по Закону №1402-VIII, оскільки такий перерахунок ставить суддів, які вийшли або вийдуть у відставку по Закону №1402-VIII, у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом №2453-VI, так як Закон №2453-VI передбачав, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді за 20 років, а Закон №1402-VIII - 50 відсотків за 20 років суддівського стажу.

Частина третя статті 142 Закону №1402-VIII не визнавалась Конституційним судом України не конституційною.

Отже до спірних правовідносин мають застосовуватись норми одного Закону №1402-VIII, а не вибірково з різних законів.

Вищевикладене ґрунтується на висновках Конституційного Суду України, викладених у пункті 16 Рішення від 18.02.2020 №2-р/2020, де суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул.П`ятницька, 83-А,м.Чернігів,14005) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07 червня 2021 року.

Суддя С.Л. Клопот