Справа № 219/3366/21
Суддя: Дубовик Р. Є.
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/3366/21
Провадження № 2-а/219/67/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Кривошапко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з даним адміністративним позовом, позивач ОСОБА_1 просить скасувати постанову серії ЕАН № 3872911 від 05 березня 2021 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позову посилається на те, що постановою інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в м. Київ рядового поліції Коваленка Дмитра Олексійовича серії ЕАН № 3872911 від 05 березня 2021 року його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за ч. 3 ст. 122 КУпАП за те, що 05 березня 2021 року о 17 годині 18 хвилин у м. Києві по провулку Петропавлівському, 21 водій, керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8, чим порушив п. 17.1 ПДР України На дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі. Стверджує, що жодного пункту ПДР України він не порушував та в його діях не було складу адміністративного правопорушення, тому вважає оскаржувану постанову, винесену посадовою особою відповідача, неправомірною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що при винесенні оскаржуваної постанови посадова особа Департаменту патрульної поліції виходив з того, що він, нібито, рухався у смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8. що заборонено п. 17.1 ПДР України. Проте за зазначеною адресою нібито його правопорушення немає дорожнього знаку 5.8. Це прибудинкова територія. Більш того, в цей час ані він, ані його автомобіль не перебували за зазначеною адресою і розгляду справи там не відбувалося. Вважає, що працівник поліції не з`ясував всіх обставин справи, не врахував особливості пункту 17.2 ПДР України, який регламентує випадки, коли можна відступати від вимог п. 17.1 ПДР України, не довів належними і допустимими доказами факту скоєння правопорушення, зазначив адресу зупинки та нібито його правопорушення, де його не було і не могло бути, та де подібні правопорушення просто неможливі. Такі докази не були досліджені під час розгляду справи та не були додані до оскаржуваної постанови, тому рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності є безпідставним та протиправним. Крім того, вказав, що під час спілкування з ним працівник поліції намагався без попередження застосувати до нього силу і витягати його з машини з незрозумілих обставин, чим порушив Закон України «Про Національну поліцію», а також без поваги, принижуючи його гідність, вживав образливі звороти. У зв`язку із цим, ним була написана скарга до Національної поліції України. Звертає увагу суду, що у повідомленні було вказано, що після зупинки його інспектор ОСОБА_2 підійшов до водія автомобіля та чітко назвав, що водій ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху. Вважає, що не можна упереджено встановлювати вину повністю або оголошувати його винним ще до початку розгляду справи. Під час розгляду справи працівник поліції не впевнився, що він був повідомлений про час та місце розгляду справи, не оголосив, яка справа підлягає розгляду та хто притягається до адміністративної відповідальності, а також не роз`яснив йому права і обов`язки. Розглядаючи справу безпосередньо на місці зупинки, посадова особа відповідача позбавила його права на юридичну допомогу, передбаченого ст. 268 КУпАП. Також поліцейський, який виніс постанову, зробив це протягом 2 хвилин 44 секунд з моменту виявлення ним начебто правопорушення, про що свідчить запис у самій постанові.

Позивач ОСОБА_1 , який про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач Департамент патрульної поліції, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, явку свого представника у судове засідання не забезпечив. Відзив на адміністративний позов від відповідача не надходив.

Суд, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3).

Відповідно до ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1). Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

У судовому засіданні встановлено, що постановою інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в м. Київ рядового поліції Коваленка Дмитра Олексійовича серії ЕАН № 3872911 від 05 березня 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за ч. 3 ст. 122 КУпАП за те, що 05 березня 2021 року о 17 годині 18 хвилин у м. Києві по провулку Петропавлівському, 21 водій, керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8, чим порушив п. 17.1 ПДР України На дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі (а.с. 8).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Положеннями пункту 8 частини першої статті 23 цього ж Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частина 3 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з статтею 80 КАС України, речовими доказами є, зокрема, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що у постанові про вчинення адміністративного правопорушення немає посилань про те, що вчинення ОСОБА_1 правопорушення фіксувалося будь-яким технічним засобом, а також у постанові не зазначено, яким саме технічним засобом відбувалося фіксування правопорушення.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Матеріали вказаної адміністративної справи не містять належних доказів для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в порушення зазначених вище вимог законодавства щодо обов`язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення, не було надано суду достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, та які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Доказів, які б об`єктивно вказували на вину позивача у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, відповідачем до суду не надано.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача об`єктивної сторони правопорушення, а тому і відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, що, в свою чергу, є підставою для задоволення позову, скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України, суд враховує, що при зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 420,40 грн. (а.с. 1).

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки позов ОСОБА_1 задоволено, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 245, 246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову серії ЕАН № 3872911 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену 05 березня 2021 року інспектором 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в м. Київ рядовим поліції Коваленком Дмитром Олексійовичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3; ) на користь позивача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р.Є. Дубовик

01.06.2021