Справа № 320/6338/19
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6338/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Терлецька О.О.,
Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Беспалова О.О., Костюк Л.О.,

при секретарі Хмарській К.І.

за участю:

представника позивача: Лисенка Ю.М.

представника відповідача: Норця В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року по справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів» (далі - Позивач, ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів») звернулося до суду із адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДПС (далі - Відповідач, Офіс ВПП ДПС) у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11.11.2019 року:

- № 000171501, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 20 382 368 грн.;

- № 000166501, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 8 776 429 грн., у тому числі 7 021 143 грн. основний платіж та 1 755 286 грн. штрафні (фінансові) санкції;

- № 000168501, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 71 797 389 грн., у тому числі 57 435 511 грн. основний платіж та 14 358 878 грн. штрафні (фінансові) санкції;

- № 000169501, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 9 062 005 грн.;

- № 00167501, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на загальну вартість 102 216 177 грн., у тому числі 68 144 118 грн. основний платіж та 34 072 059 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши представників сторін, які прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати, виходячи з наступного.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп комбікормів» є юридичною особою, зареєстрованою 05.11.2007 року, перебуває на обліку в Офісі ВПП ДПС України, як платник податків, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У період з 27.12.2018 по 30.09.2019, відповідно до наказу контролюючого органу від 14.12.2018 року №2359 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ «Миронівський завод по виготовленню круп комбікормів», посадовими особами відповідача було проведено перевірку позивача.

За результатами вказаної перевірки контролюючим органом складено акт №183/28-10-05-01-01/00951770 «Про результати документальної планової перевірки Приватного акціонерного товариства «Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів», дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 30.09.2018» від 15.10.2019 (далі - акт перевірки).

Так, в акті перевірки відповідачем визначено наступні порушення:

1) пп.134.1.1. п. 134.1.ст.134, пп.140.4.2. п.140.4. ст.140 розділу ІІІ Податкового кодексу України від 02.12.2010, п.5 П (С) БО «Дохід», - в наслідок чого товариством було занижено податок на прибуток у загальній сумі 19 430 806 грн. та завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування у загальній сумі 20 382 368 грн.

2) п.44 ст.44, п.189.1 та п.189.9 ст.189, п.198.1 - п.198.3 та п.198.5 - п.198.6 ст.198, п.200.1 - п.200.2 та п.200.4 ст.200, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, - в наслідок чого товариством було занижено суму ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету у розмірі 59 219 050 грн., завищено суму податку, що підлягає сплаті бюджетному відшкодуванню у розмірі 109 512 934 грн. та зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного періоду) у розмірі 9 062 005 грн.

На підставі зазначених висновків, податковим органом винесено повідомлення-рішення, а саме від 11.11.2019 року:

- № 000171501, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 20 382 368 грн.;

- № 000166501, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 8 776 429 грн., у тому числі 7 021 143 грн. основний платіж та 1 755 286 грн. штрафні (фінансові) санкції;

- № 000168501, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 71 797 389 грн., у тому числі 57 435 511 грн. основний платіж та 14 358 878 грн. штрафні (фінансові) санкції;

- № 000169501, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 9 062 005 грн.;

- № 00167501, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на загальну вартість 102 216 177 грн., у тому числі 68 144 118 грн. основний платіж та 34 072 059 грн. штрафні (фінансові) санкції (далі - оскаржувані рішення).

Підставами для вказаних висновків стало встановлення відповідачем порушення позивачем, як платником податків, пп. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134., пп. 140.4.2. п. 140.4. ст. 140 розділу III Податкового кодексу України від 02.12.2010 року, п. 5 П(С)БО 15 «Дохід», внаслідок чого останнім занижено податок на прибуток підприємства у загальній сумі 19 430 806 грн. та завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування у загальній сумі 20 382 368 грн. пов`язані (є наслідком) заниження доходу та фінансового результату за звітний період у розмірі 149 028 112 грн. по господарським операціям із контрагентами - постачальниками ТОВ «АГРОТОВ» (код за ), ТОВ «ВРОЖАЙ-АГРО» (код за ), ТОВ «ТД «ЕКОПРІНТ» (код за ), ПП «ЕЛІТАР АВТО» (код за ), ТОВ «НИКСЕРВИС-ПЛЮЄ» (код за ), ТОВ «СЕРВІЄБУДІНТЕР» (код за ), ТОВ «СИНТЕЗ - ПРОФІТ» (код за ), ТОВ «СПЕЦИНВЕЄТ» (код за ), ТОВ «ТРАНСАГРОКОРМ» (код за ), ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР КОМЕРС» (код за ), ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР ТРЕЙД» (код за ), ТОВ НВП «ЦЕНТР ТЕХНІЧНОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ» (код за ), ТОВ «ЧАРІВНА ЛОЗА» (), TOB «ТІРАС ТРЕЙД» (), ФГ «САН» (код за ), ТОВ «ЗЕЛЕНЕЦЬКЕ», (код за ), ПП «АСКОВ» (на даний момент ПП «МОСТ СТРОЙ ЛТД») (код за ), ТОВ ПВП «СТАНДАРТ» (код за ) та TOB «ЕКСІТОС» (код за ).

Такий висновок податковим органом зроблено, у зв`язку з тим, що на переконання останнього позивачем відображено в бухгалтерському обліку первинні документи по господарських взаємовідносин із вказаними вище контрагентами - постачальниками за відсутності в дійсності господарських операцій, а складені та надані до перевірки первинні бухгалтерські документи не можуть вважатись первинними для підтвердження даних бухгалтерського обліку.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції погодився із твердженнями та мотивацією контролюючого органу про вчинення позивачем порушень, наведених у акті перевірки, й, як наслідок, визнав оскаржувані рішення такими, що прийнято у відповідності до вимог законодавства.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України та Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України)(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Стаття 67 Конституції України визначає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За правилами п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов`язку, як передбачено п. 38.1 ст. 38 ПК України, визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III Податкового кодексу України.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Згідно пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті, інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

У відповідності до пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Пунктом 140.4. статті 140 ПК України визначено, що фінансовий результат до оподаткування зменшується:

140.4.1. на суму нарахованих доходів від участі в капіталі інших платників податку на прибуток підприємств, платників єдиного податку та на суму нарахованих доходів у вигляді дивідендів, що підлягають виплаті на його користь від інших платників цього податку (крім інститутів спільного інвестування та платників, прибуток яких звільняється від оподаткування відповідно до положень цього Кодексу, у розмірі прибутку, звільненого від оподаткування);

140.4.2. на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років. Положення зазначеного пункту застосовуються з урахуванням пункту 3 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу.

Згідно із п.1 ст. 11 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV) на основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов`язані складати фінансову звітність. Регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, який затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності. (ч.2 ст.6 Закону №996-XIV).

Пунктом п.8 розділу II Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 №73 і зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за №336/22868, далі - НП(С)БО 1) у звіті про фінансові результати розкривається інформація про доходи, витрати, прибутки і збитки, інший сукупний дохід та сукупний дохід підприємства за звітний період. Фінансова звітність повинна бути достовірною. Інформація, наведена у фінансовій звітності, є достовірною, якщо вона не містить помилок та перекручень, які здатні вплинути на рішення користувачів звітності, (п. З розділу III НП(С)БО 1).

Правовими положеннями ст.44 ПК України встановлено вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності.

Згідно із п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до статті 1 Закону №996-ХІУ (в редакції чинній в період взаємовідносин): первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Як наслідок, - будь які документи (договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх нормальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Статтею 2 Закону №996-ХІV визначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством. Згідно із вимогами п.2 ст.3 Закону №996-ХІУ бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні. Тому для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Відповідності до статті 4 Закону №996-ХІV бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема, на таких основних принципах:

1) превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми;

2) нарахування та відповідність доходів і витрат - для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів.

При цьому доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів. Керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів (п.6 ст.8 Закону №996-ХІV).

Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 9 Закону №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Господарська операція у тому звітному періоді, в якому її було фактично здійснено, підлягає відображенню (на підставі первинного документа) в облікових регістрах, відповідальність за достовірність даних яких несе особа, яка їх склала і підписала (частина п`ята статті 9 Закону № 996-ХІУ).

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Пунктом 44.2 статті 44 ПК України визначено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Як встановлено статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до частин першої, другої статті 3 Закону № 996-ХІV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частиною третьою статті 6 Закону № 996-ХІV передбачено, що порядок ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в банках встановлюється Національним банком України відповідно до цього Закону та міжнародних стандартів фінансової звітності.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про доходи підприємства та її розкриття у фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затверджене наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за № 860/4153, із змінами та доповненнями (далі - П(С)БО 15).

Відповідно до пункту 5 П(С)БО 15 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Крім того, за змістом частини першої статті 9 вищезазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною другою статті 9 Закону № 996-ХІV передбачені обов`язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.

Таким чином, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість необхідно з`ясовувати, зокрема, такі обставини:

- рух активів у процесі здійснення господарської операції;

- установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, у перевіряємий період ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів» мало господарські відносини із контрагентами - постачальниками, зокрема, ТОВ «АГРОТОВ» (код за ), ТОВ «ВРОЖАЙ-АГРО» (код за ), ТОВ «ТД «ЕКОПРІНТ» (код за ), ПП «ЕЛІТАР АВТО» (код за ), ТОВ «НИКСЕРВИС-ПЛЮС» (код за ), ТОВ «СЕРВІСБУДІНТЕР» (код за ), ТОВ «СИНТЕЗ - ПРОФІТ» (код за ), ТОВ «СПЕЦИНВЕСТ» (код за ), ТОВ «ТРАНСАГРОКОРМ» (код за ), ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР КОМЕРС» (код за ), ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР ТРЕЙД» (код за ), ТОВ НВП «ЦЕНТР ТЕХНІЧНОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ» (код за ), ТОВ «ЧАРІВНА ЛОЗА» (), TOB «ТІРАС ТРЕЙД» (), ФГ «САН» (код за ), ТОВ «ЗЕЛЕНЕЦЬКЕ», (код за ), ПП «АСКОВ» (на даний момент ПП «МОСТ СТРОЙ ЛТД») (код за ), ТОВ ПВП «СТАНДАРТ» (код за ) та TOB «ЕКСІТОС» (код за ).

1. Так, по взаємовідносинам із ТОВ «Агротов» позивачем до перевірки надано договір поставки від 07.03.2017 року за № 070317-М, предметом якого є поставка соєвого шроту. Оплата за поставлений товар проведена у безготівковій формі. Станом на 05.07.2017 року заборгованість за товар відсутня. У бухгалтерському обліку, згідно рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» операції з придбання товару відображено Дт 281 «Товари на складі» та вартість придбаного товару віднесено на собівартість реалізованих Товарів (Дт 902). Також, в матеріалах містяться видаткові накладні, належними чином зареєстровані податкові накладні та товарно-транспортні накладні.

При цьому, висновки податкового органу містять наступні посилання, що згідно розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку та сум отриманих з них податку (ф. №1ДФ) встановлено, що доходи на користь перевізників, не нараховувались та не виплачувались, ознака доходу 157 «Дохід, виплачений самозайнятій особі» відсутня. Згідно переліку основних зернових складів, зазначена адреса в ТТН не обліковується в даному реєстрі. В ході перевірки надано запит до ДП «ДЕРЖРЕЄСТРИ УКРАЇНИ» про отримання інформації, щодо зберігання зерна соняшнику за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 pp. ТОВ «АГРОТОВ» в зазначений період не зберігало зернову продукцію.

До Офісу від ГУ ДФС у Донецькій області від 29.03.2019 за №2594/7/05-99-14-15 надійшли пояснення в яких зазначено, що громадянин ОСОБА_1 , який значиться засновником ТОВ «АГРОТОВ», стверджує, що реєстрація підприємств, серед яких ТОВ «АГРОТОВ», на його ім`я проведена без його відома.

Окрім того, відповідач вказав, що до Офісу від ГУ ДФС у Кіровоградській області надійшла податкова інформація від 10.10.2017 №93/11-28-14-04/41052453 по контрагенту ТОВ «АГРОТОВ» за період декларування ПДВ лютий - вересень 2017, в якій зазначено: узагальнена податкова інформація складена, у зв`язку з неможливістю проведення перевірки ТОВ «АГРОТОВ», враховуючи відсутність посадових осіб за податковою адресою згідно службових записок оперативного управління ГУ ДФС у Кіровоградській області від 15.09.2017 № 2068/11-28-21-05 та від 21.09.2017 № 2103/11-28-21-12.

Разом з тим, ТОВ «АГРОТОВ» реалізувало на адресу позивача товар, а саме: шрот соняшниковий.

Між тим, згідно податкової звітності ТОВ «АГРОТОВ», встановлено недостатність кваліфікованих трудових ресурсів та відсутність виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності.

З врахуванням зазначеної на момент перевірки позивача інформації, та поясненням засновника ТОВ «АГРОТОВ» ОСОБА_1 , відсутністю матеріальних, трудових та інших ресурсів, наявністю обриву ланцюга по постачанню товару, відповідач дійшов висновку про нереальність придбання позивачем товарів у ТОВ «АГРОТОВ» та неможливість здійснення ним господарських операцій.

2. По взаємовідносинам із ТОВ «ВРОЖАЙ-АГРО» позивачем до перевірки надано договір поставки від 05.03.2018 року за № 9187/м, предметом якого є поставка сільськогосподарської продукції. Оплата за поставлений товар проведена у безготівковій формі. Станом на 24.05.2018 року заборгованість за товар відсутня. У бухгалтерському обліку, згідно рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» операції з придбання товару відображено Дт 281 «Товари на складі» та вартість придбаного товару віднесено на собівартість реалізованих Товарів (Дт 902). Також, в матеріалах містяться видаткові накладні, належними чином зареєстровані податкові накладні та товарно-транспортні накладні.

При цьому, висновки податкового органу містять наступні посилання: автомобілі з державними номерами, що зазначені в ТТН згідно інформаційної бази НАІС МВС України належать на праві власності водіям. Ці ж водії зазначені в ТТН, як перевізники. В якості замовника зазначено ТОВ «ВРОЖАЙ-АГРО». При цьому, згідно розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку та сум отриманих з них податку (ф. №1ДФ) встановлено, що доходи на користь перевізників, не нараховувались та не виплачувались, ознака доходу 157 «Дохід, виплачений самозайнятій особі» - відсутня.

В ході перевірки відповідачем було направлено запит до ДП «ДЕРЖРЕЄСТРИ УКРАЇНИ» про отримання інформації, щодо зберігання зерна соняшнику за період з 01.01.2015 по 30.09.2018. У відповідь на цей запит відповідачем було отримано відповідь, що ТОВ «ВРОЖАЙ-АГРО» не зберігало соняшник в зазначений період. Однак в інформації про зберігання соняшнику в селищах, які зазначені в ТТН зазначено місце навантаження в період травень 2018: Київська обл., Бородянський р-н, с. Лубянка, вул. Калова, 39-Ж. ТОВ «ВРОЖАЙ-АГРО» здійснювало навантаження соняшнику в періоди коли термін збирання врожаю ще не розпочався і мало бути на складському зберіганні.

За даними офіційного сайту ДП «ДЕРЖРЕЄСТРИ УКРАЇНИ» по наявній адресі не зазначено в переліку зернових складів. Відповідач також вказав, що згідно пошукових систем встановлено неможливість здійснення зберігання соняшнику на зазначеній території, а також здійснення навантаження - розвантаження вказаного у ТТН товару великогабаритним транспортом, у зв`язку з відсутністю зерносховищ та відсутності вантажопідйомних засобів для належного відпуску автомобілів до пункту розвантаження, що свідчить про неможливість зберігання соняшнику за даною адресою.

Крім того, СУФР ГУ ДФС у Кіровоградській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000038 від 13.06.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.205, ч.5 ст.27 ч.3 ст.212 КК України, згідно якого встановлено, що мешканці м. Кропивницького та інші не встановлені особи з метою прикриття незаконної діяльності, що полягала у наданні реально діючим суб`єктам господарювання послуг по незаконному зменшенню податкових зобов`язань перед бюджетом, не маючи наміру здійснювати господарську діяльність, діючи умисно, повторно в період з 2016 по 2017 створили та придбали наступні суб`єкти господарської діяльності (юридичні особи), серед яких зазначається ТОВ «ВРОЖАЙ-АГРО» та використовуючи реквізити, печатки та банківські рахунки вищевказаних підприємств, шляхом документування безтоварних фінансово - господарських операцій надавали послуги щодо мінімізації податкових зобов`язань підприємствам реального сектору економіки Кіровоградської та інших областей України.

Разом з тим, ТОВ «ВРОЖАЙ-АГРО» реалізувало на адресу ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів» соняшник врожаю 2017 року.

Згідно податкової звітності ТОВ «ВРОЖАЙ-АГРО», відповідачем встановлено недостатність кваліфікованих трудових ресурсів та відсутність виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності.

Проведеним аналізом інформації, по ланцюгу постачання, відповідачем встановлено оформлення податкових накладних на ТОВ «ВРОЖАЙ-АГРО» від наступних контрагентів-постачальників: - TOB «К.А.С.»;

Проведеним аналізом інформації, що міститься в АІС «ПОДАТКОВИЙ БЛОК» по контрагентам-постачальникам контролюючим органом встановлено обрив по ланцюга постачання соняшнику.

З врахуванням зазначеної на момент перевірки позивача інформації, у зв`язку з відсутністю матеріальних, трудових та інших ресурсів, наявністю обриву ланцюга придбання товару, відповідач дійшов висновку про нереальність придбання позивачем товарів у ТОВ «ВРОЖАЙ-АГРО» та неможливість здійснення ним господарських операцій.

3. По взаємовідносинам із ТОВ «ТД «ЕКОПРІНТ» позивачем до перевірки надано договір поставки від 27.05.2015 року за № 171/05-2015, предметом якого є поставка сточ-стрічки. Оплата за поставлений товар проведена у безготівковій формі на загальну суму 267 789,46 грн. Станом на 02.03.2016 року заборгованість за товар відсутня. У бухгалтерському обліку, згідно рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» операції з придбання Товару відображено Дт 281 «Товари на складі» та вартість придбаного товару віднесено на собівартість реалізованих товарів (Дт 902). Також, в матеріалах містяться видаткові накладні, належними чином зареєстровані податкові накладні.

При цьому, висновки податкового органу містять наступні посилання: що стрічку поліпропіленову з липким шаром ТОВ «ТД «ЕКОПРІНТ» придбаває у інших контрагентів по ланцюгу постачання та послуги з перевезення здійснювались безпосередньо третіми особами (підприємствами чи фізичними - особами підприємцями). Проведеним аналізом даних зазначених в ТТН та згідно інформаційної бази «НАІС ДДАІ» МВС України відповідачем встановлено наступне: автомобілі з державними номерами, що зазначені в ТТН згідно інформаційної бази НАІС МВС України належать на праві власності водіям. Ці ж водії зазначені в ТТН, як перевізники. В якості замовника зазначено ТОВ «ТД «ЕКОПРІНТ». Згідно розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку та сум отриманих з них податку (ф. №1ДФ) встановлено, що доходи на користь перевізників, не нараховувались та не виплачувались, ознака доходу 157 «Дохід, виплачений самозайнятій особі» відсутня.

Також, відповідачем зазначено, що згідно інформації розміщеної в Єдиному державному реєстрі судових рішень, по контрагенту ТОВ «ТД «ЕКОПРІНТ» СУ ФР ГУ ДФС у Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000078 від 17.08.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 212 КК України, згідно якого встановлено наявність схема ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, шляхом проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов`язання, з метою штучного формування податкового кредиту та витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, які не мають реального товарного характеру, серед яких зазначається ТОВ «ТД «ЕКОПРІНТ».

Разом з тим, ТОВ «ТД «ЕКОПРІНТ» реалізувало на адресу позивача товар, а саме, стрічку поліпропіленову з липким шаром.

Між тим, податковим органом встановлено недостатність кваліфікованих трудових ресурсів та відсутність виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності.

З врахуванням зазначеної на момент перевірки позивача інформації, у зв`язку з відсутністю матеріальних, трудових та інших ресурсів, відповідач дійшов висновку про нереальність придбання позивачем товарів у ТОВ «ТД «ЕКОПРІНТ» та неможливість здійснення ним господарських операцій.

4. По взаємовідносинам із ПП «ЕЛІТАР АВТО» позивачем до перевірки надано договір поставки від 05.03.2018 року за № 9187/м, предметом якого є поставка сільськогосподарської продукції. Оплата за поставлений товар проведена у безготівковій формі. Станом на 24.05.2018 року заборгованість за товар відсутня. У бухгалтерському обліку, згідно рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» операції з придбання товару відображено Дт 281 «Товари на складі» та вартість придбаного товару віднесено на собівартість реалізованих товарів (Дт 902). Також, в матеріалах містяться видаткові накладні, належними чином зареєстровані податкові накладні та товарно-транспортні накладні.

По наданим товарно-транспортним накладним податковим органом встановлено, що соняшник ПП «ЕЛІТАР АВТО» придбано у інших контрагентів по ланцюгу постачання. Послуги з перевезення здійснювались третіми особами (підприємствами чи фізичними - особами підприємцями).

Також, відповідачем зазначено, що згідно інформаційної бази «НАІС ДДАІ» МВС України відповідачем встановлено наступне: автомобілі з державними номерами, що зазначені в ТТН згідно інформаційної бази НАІС МВС України належать на праві власності водіям. Ці ж водії зазначені в ТТН, як перевізники. В якості замовника зазначено ПП «ЕЛІТАР АВТО». Згідно розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку та сум отриманих з них податку (ф. №1ДФ) відповідачем встановлено, що доходи на користь перевізників, не нараховувались та не виплачувались, ознака доходу 157 «Дохід, виплачений самозайнятій особі» відсутня. Навантаження ТТН містять лише область та селище без ідентифікації адреси, основних реквізитів навантаження.

В ході перевірки відповідачем було сформовано запит до ДП «ДЕРЖРЕЄСТРИ УКРАЇНИ» щодо отримання інформації, про зберігання зерна соняшнику за період з 01.01.2015 по 30.09.2018. у відповідь на цей запит відповідач отримав відомості, що ПП «ЕЛІТАР АВТО» в зазначений період зернову продукцію не зберігало.

Крім того, відповідач зазначив, що до Офісу ВПП ДФС надійшов вирок Вінницького міського суду Вінницької області по справі №127/24813/18 в якому встановлено, що: ОСОБА_2 , який на момент здійснення господарських операцій був керівником ПП «ЕЛІТАР АВТО», в січні 2016 року, перебуваючи у м. Вінниці, отримав від невстановленої особи пропозицію за грошову винагороду придбати та перереєструвати на своє ім`я суб`єкти підприємницької діяльності (юридичні особи), стати їх засновником, не маючи на меті здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку, тобто зайнятись фіктивним підприємництвом. Не маючи наміру здійснювати господарську діяльність, усвідомлюючи протиправний характер запропонованих йому дій, як майбутнього засновника та директора підприємства, ОСОБА_2 погодився на таку пропозицію. Вінницький міський суд Вінницької області визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.205, ч.5 ст.27 ч.1 ст.205 Кримінального кодексу України.

Разом з тим, ПП «EЛІTAP АВТО» реалізувало на адресу позивача товар, а саме: соняшник.

За висновками податкового органу, згідно податкової звітності ПП «EЛІTAP АВТО» недостатньо кваліфікованих трудових ресурсів та відсутні виробничі обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності.

З врахуванням зазначеної на момент перевірки позивача інформації, у зв`язку з відсутністю матеріальних, трудових та інших ресурсів, наявним вироком по керівнику ПП підприємства ОСОБА_2 , відповідач дійшов висновку про нереальність придбання позивачем товарів у ПП «ЕЛІТАР АВТО» та неможливість здійснення ним господарських операцій.

5. Щодо ТОВ «НИКСЕРВИС-ПЛЮС» позивачем до перевірки надано договір поставки від 02.09.2015 року за № 5271/м, предметом якого є поставка насіння соняшника. Оплата за поставлений товар проведена у безготівковій формі. Станом на 11.04.2016 року заборгованість за товар відсутня. У бухгалтерському обліку, згідно рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» операції з придбання товару відображено Дт 281 «Товари на складі» та вартість придбаного товару віднесено на собівартість реалізованих товарів (Дт 902). Надано видаткові накладні, податкові накладні.

До перевірки позивачем було надано товарно-транспортні накладні щодо транспортування товарів у кількості 12 штук. Згідно видаткових накладних об`єм постачання складав 1 438,32 т. товарно-транспортних накладних надано на 1 423,60 т.

По наданим товарно-транспортним накладним податковим органом встановлено, що соняшник ТОВ «НИКСЕРВИС- ПЛЮС» придбаває у інших контрагентів по ланцюгу постачання та послуги з перевезення здійснювались безпосередньо третіми особами (підприємствами чи фізичними - особами підприємцями).

Проведеним аналізом даних зазначених в ТТН та згідно інформаційної бази «НАІС ДДАІ» МВС України встановлено наступне: автомобілі з державними номерами, що зазначені в ТТН, згідно інформаційної бази НАІС МВС України належать на праві власності водіям. Ці ж водії зазначені в ТТН, як перевізники. В якості замовника зазначено ТОВ «НИКСЕРВИС-ПЛЮС». При цьому, згідно розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку та сум отриманих з них податку (ф. №1ДФ) встановлено, що доходи на користь перевізників, не нараховувались та не виплачувались, ознака доходу 157 «Дохід, виплачений самозайнятій особі» відсутня.

Крім того, відповідач зазначив, що навантаження ТТН містять лише область та селище без ідентифікації адреси та основних реквізитів навантаження.

В ході перевірки відповідачем було сформовано запит до ДП «ДЕРЖРЕСТРИ УКРАЇНИ» про отримання інформації, щодо зберігання зерна соняшнику, за період з 01.01.2015 по 30.09.2018.

За наслідками запиту відповідачем було отримано відомості, що ТОВ «НИКСЕРВИС-ПЛЮС» зберігало соняшник з 26.10.2015 по 01.06.2016 року в кількості 196,1 тон за адресою: Дніпропетровська обл., Широківський район, с. Карпівка, вул. Центральна, буд.1А . - ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО НОВОІНГУЛЕЦЬКЕ ХПП», код за та з 22.04.2016 по 01.07.2016 року за адресою: 27100, Кіровоградська обл., Новоукраїнський, м. Новоукраїнка, вул. Курчатова, буд.40Г - ТОВ «ЗЕРНОВИК», код за . Проте інформації щодо зберігання соняшнику в селищах, які зазначені в ТТН відсутня.

Відповідачем було встановлено, що ТОВ «НИКСЕРВИС-ПЛЮС» здійснювало навантаження соняшнику в періоди, коли терміни збирання врожаю закінчились і зерно мало бути на складському зберіганні.

Згідно інформації розміщеної в Єдиному державному реєстрі судових рішень по контрагенту ТОВ «НИКСЕРВИС-ПЛЮС» СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до СРДР за №0000039 від 12.04.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.205, ч.3 ст.212 КК України, згідно якого встановлено, що розроблена схема ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, шляхом проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов`язання, з метою штучного формування податкового кредиту та витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, які не мають реального товарного характеру, серед яких зазначається ТОВ «НИКСЕРВИС-ПЛЮС».

Також, відповідач вказав, що він отримав від ГУ ДФС у м. Києві податкову інформацію від 01.03.2017 року №42/26-15-14-04-03 по контрагенту ТОВ «НИКСЕРВИС-ПЛЮС» за період декларування ПДВ з березня - травень 2016 року, в якій зазначено: ТОВ «НИКСЕРВИС-ПЛЮС» за місцезнаходженням не значиться.

В розрізі номенклатури і позицій ТОВ «НИКСЕРВИС-ПЛЮС» реалізувало на адресу позивача товар, а саме, соняшник некласний врожаю 2015 року. Фактично згідно податкової звітності ТОВ «НИКСЕРВИС-ПЛЮС» відповідачем під час перевірки було встановлено недостатність кваліфікованих трудових ресурсів та відсутність виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності.

Проведеним аналізом інформації, що міститься в АІС «ПОДАТКОВИЙ БЛОК» по контрагентах постачальниках відповідачем встановлено наступне:

- аналізом податкових накладних оформлених ТОВ «НИКСЕРВИС-ПЛЮС» на ТОВ «АЛЬФА-ТРЕСТ», в період з 01.01.2015 по 30.09.2018, встановлено відсутність придбання соняшника, натомість оформлені податкові накладні на придбання продуктів харчування;

- аналізом податкових накладних оформлених на ТОВ «ТЕХНОРЕСУРС-КОНТАКТ», в період з 01.01.2015 по 30.09.2018 встановлено відсутність придбання соняшника, натомість оформлені податкові накладні на придбання продуктів харчування.

Аналізом податкових накладних оформлених на ТОВ «ПАЛЛАТІУМ» в період з 01.01.2015 по 30.09.2018 встановлено відсутність придбання соняшника, натомість оформлені податкові накладні на придбання одягу, взуття, іграшок дитячих, цукерок.

З врахуванням зазначеної на момент перевірки позивача інформації, у зв`язку з відсутністю матеріальних, трудових та інших ресурсів, відповідач дійшов висновку про нереальність придбання позивачем товарів у ТОВ «НИКСЕРВИС-ПЛЮС» та неможливість здійснення ним господарських операцій.

6. Щодо ТОВ «СЕРВІСБУДІНТЕР» позивачем до перевірки надано договір поставки від 10.05.2016 року за № 6288/м, предметом якого є поставка сільськогосподарської продукції. Оплата за поставлений товар проведена у безготівковій формі. Станом на 24.05.2016 року заборгованість за товар відсутня. У бухгалтерському обліку, згідно рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» операції з придбання товару відображено Дт 281 «Товари на складі» та вартість придбаного товару віднесено на собівартість реалізованих товарів (Дт 902). Надано видаткові накладні, належними чином зареєстровані податкові накладні, надано товарно-транспортні накладні.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем зазначено, що згідно АІС «Податковий блок» встановлено, що в період взаємовідносин керівником та підписантом від ТОВ «СЕРВІСБУДІНТЕР» був ОСОБА_2 . Згідно державного реєстру юридичних та фізичних осіб керівником є ОСОБА_2 . Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д4) та податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку (Форма №1ДФ) до контролюючих органів не подавалася взагалі, а отже інформація про трудові ресурси відсутня. Оплата за поставлені товари проведена позивачем згідно банківських виписок на суму 5 455 737,17 грн., в т.ч. ПДВ. операції з придбання товарів, відображено в податковому обліку у складі витрат 90 «собівартість реалізації» та у рядку 2050 Звіту про фінансові результати (форма №2) у загальній сумі 5 455 737,17 грн.

Згідно наданих первинних документів за травень 2016 року підприємству надійшло соняшника некласного урожаю 2015 року у загальній кількості 485,40 тонн. По дослідженим відповідачем товарно-транспортним накладним встановлено, що соняшник ТОВ «СЕРВІСБУДІНТЕР» придбавав у інших контрагентів по ланцюгу постачання. Послуги з перевезення здійснювались безпосередньо третіми особами (підприємствами чи фізичними - особами підприємцями). Проведеним аналізом даних зазначених в ТТН та згідно інформаційної бази «НАІС ДЦАІ» МВС України контролюючим органом встановлено наступне: автомобілі з державними номерами, що зазначені в ТТН згідно інформаційної бази НАІС МВС України належать на праві власності водіям. Ці ж водії зазначені в ТТН, як перевізники. В якості замовника зазначено ТОВ «СЕРВІСБУДІНТЕР». Згідно розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку та сум отриманих з них податку (ф.№1ДФ) встановлено, що доходи на користь перевізників, не нараховувались та не виплачувались, ознака доходу 157 «Дохід, виплачений самозайнятій особі» відсутня. Навантаження ТТН містять лише область та селище без ідентифікації адреси, основних реквізитів навантаження.

В ході перевірки відповідачем було сформовано запит до ДП «ДЕРЖРЕЄСТРИ УКРАЇНИ» про отримання інформації, щодо зберігання зерна соняшнику за період з 01.01.2015 по 30.09.2018. Згідно отриманої відповіді на зазначений запит, ТОВ «СЕРВІСБУДІНТЕР» у в зазначений період не зберігало зернову продукцію.

Також, податковий орган посилався на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від по справі №127/24813/18 в якому встановлено, що ОСОБА_2 , який в період взаємовідносин з ТОВ «СЕРВІСБУДІНТЕР» був керівником та підписантом, у січні 2016 року, перебуваючи у м. Вінниці, отримав від невстановленої особи пропозицію за грошову винагороду придбати та перереєструвати на своє ім`я суб`єкти підприємницької діяльності (юридичні особи), стати їх засновником, не маючи на меті здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку, тобто зайнятись фіктивним підприємництвом.

Вінницький міський суд Вінницької області визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.205, ч.5 ст.27 ч.І ст.205 Кримінального кодексу України.

Також, контролюючим органом вказано на наявну податкову інформацію, яка надійшла від ГУ ДФС у Вінницькій області, по контрагенту ТОВ «СЕРВІСБУДІНТЕР» за період декларування ПДВ - травень 2016 року, в якій зазначено, що узагальнена податкова інформація складена з причини неможливості проведення документальної позапланової виїзної перевірки, у зв`язку із відсутністю ТОВ «СЕРВІСБУДІНТЕР» за місцезнаходженням: м. Вінниця, вул. Вишнева, 5.

У свою чергу позивачем зазначено, що ТОВ «СЕРВІСБУДІНТЕР» реалізувало на адресу позивача товар, а саме: соняшник некласний урожаю 2015 року у загальній кількості 485,40 тон. Фактично, згідно податкової звітності ТОВ «СЕРВІСБУДІНТЕР» встановлено недостатність кваліфікованих трудових ресурсів та відсутність виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності.

Проведеним аналізом інформації, що міститься в АІС «ПОДАТКОВИЙ БЛОК» по контрагентах - постачальниках встановлено, що податкова декларація з транспортного податку, податкова декларація з податку на нерухоме майно до контролюючого органу не надавалась, що свідчить про відсутність на підприємстві транспортних засобів.

Згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних, транспортні засоби у інших контрагентів не орендувалось та не придбавались. Податкова декларація зі сплати земельного податку та орендної плати за землю до ДПІ за основним місцем обліку не подавалась, що свідчить про неможливість вирощування олійних та зернових культур. Аналізом податкових накладних встановлено відсутність придбання соняшника, натомість оформлені податкові накладні на придбання дизельного пального та бензину.

З врахуванням зазначеної на момент перевірки позивача інформації, у зв`язку з відсутністю матеріальних, трудових та інших ресурсів, з наявним вироком по керівнику ТОВ «СЕРВІСБУДІНТЕР» ОСОБА_2 , відповідач дійшов висновку про нереальність придбання позивачем товарів у ТОВ «СЕРВІСБУДІНТЕР» та неможливість здійснення ним господарських операцій.

7. Щодо ТОВ «СИНТЕЗ - ПРОФІТ» позивачем до перевірки надано договір поставки від 14.08.2015 року за № 229/08-2015, предметом якого є поставка м`ясної продукції. Оплата за поставлений товар проведена у безготівковій формі. Станом на 04.04.2016 року заборгованість за товар відсутня. У бухгалтерському обліку, згідно рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» операції з придбання товару відображено Дт 281 «Товари на складі» та вартість придбаного товару віднесено на собівартість реалізованих товарів (Дт 902). Надано видаткові накладні, належними чином зареєстровані податкові накладні.

До перевірки позивачем надано договір поставки від 14.08.2015 року №229/08-2015, укладений між ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів» («Покупець») та ТОВ «СИНТЕЗ - ПРОФІТ» («Постачальник») про поставку покупцеві яловичину 1-го ґатунку. Оплата за поставлені товари проведена згідно банківських виписок на суму 194 427,17 грн. в т.ч. ПДВ. Позивачем операції з придбання товарів, відображено в податковому обліку у складі витрат 90 «собівартість реалізації» та у рядку 2050 Звіту про фінансові результати (форма №2) у загальній сумі 162 022,64 грн. Згідно наданих первинних документів за вересень 2015 - березень 2016 року підприємству надійшли напівфабрикати з яловичини 1с заморожені від ТОВ «СИНТЕЗ - ПРОФІТ» у загальній кількості 3 246,48 кг.

Відповідач зазначив, що на час перевірки позивача до Офісу ВПП ДФС надійшло пояснення від СУФР ГУ ДФС у Київській області в якому встановлено, що засновник ОСОБА_3 жодних СГД не реєстрував, підприємницьку діяльність від імені ТОВ «СИНТЕЗ - ПРОФІТ» не здійснював та не мав на меті здійснювати. Таким чином, в ході проведення перевірки позивача при взаємовідносинах з контрагентом-постачальником ТОВ «СИНТЕЗ - ПРОФІТ» відповідачем було враховано наступне: в період взаємовідносин засновник ОСОБА_3 жодних СГД не реєстрував, підприємницьку діяльність від імені ТОВ «СИНТЕЗ - ПРОФІТ» не здійснював та не мав на меті здійснювати; повідомлення за формою №20-ОПП щодо наявності об`єктів оподаткування до ДПІ за основним обліком не подавались, що свідчить про відсутність на підприємстві власного майна (земельні ділянки, офіси, склади та інше), передбачено статтею 63 ПКУ; податкова декларація з транспортного податку, податкова декларація з податку на нерухоме майно до контролюючого органу не надавалась, що свідчить про відсутність на підприємстві транспортних засобів; відповідно до отриманої інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.05.2019 №168013277, у ТОВ «СИНТЕЗ - ПРОФІТ» відсутні у власності будівлі, споруди, земельні ділянки тощо.

З врахуванням зазначеної на момент перевірки позивача інформації, у зв`язку з наявними поясненнями громадянина ОСОБА_3 , згідно яких жодних СГД він не реєстрував, підприємницьку діяльність від імені ТОВ «СИНТЕЗ - ПРОФІТ» не здійснював та не мав на меті здійснювати, відсутністю матеріальних, трудових та інших ресурсів, відповідач дійшов висновку про нереальність придбання позивачем товарів у ТОВ «СИНТЕЗ - ПРОФІТ» та неможливість здійснення ним господарських операцій.

8. Щодо ТОВ «СПЕЦИНВЕСТ» позивачем до перевірки надано договір поставки від 14.04.2016 року за № 6235/м, предметом якого є поставка насіння соняшника. Оплата за поставлений товар проведена у безготівковій формі. Станом на 16.04.2016 року заборгованість за товар відсутня. Позивачем операції з придбання товарів, відображено в податковому обліку у складі витрат 90 «собівартість реалізації» та у рядку 2050 Звіту про фінансові результати (форма №2) у загальній сумі 8 510 607,86 грн.

Згідно наданих позивачем паперових носіїв за формою первинних документів за квітень - червень 2016 року, підприємству надійшов соняшник некласний урожаю 2015 року у загальній кількості 913,86 т.

Так, позивач надав до перевірки товарно-транспортні накладні щодо транспортування товарів у кількості 38 штук на загальну кількість у 913,86 т., згідно яких товар (соняшник) ТОВ «СПЕЦІНВЕСТ» придбав у інших контрагентів по ланцюгу постачання. Послуги з перевезення здійснювались безпосередньо третіми особами (підприємствами чи фізичними-особами підприємцями).

Проведеним аналізом наданих до перевірки товарно-транспортних накладних відповідачем встановлено наступне: автомобілі з державними номерами, що зазначені в ТТН, згідно інформаційної бази НАІС МВС України належать на праві власності водіям. Ці ж водії зазначені в ТТН, як перевізники. В якості замовника зазначено ТОВ «СПЕЦІНВЕСТ». Згідно розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку та сум отриманих з них податку (ф. №1ДФ) встановлено, що доходи на користь перевізників, не нараховувались та не виплачувались, ознака доходу 157 «Дохід, виплачений самозайнятій особі» відсутня. Навантаження ТТН містять лише область та селище без ідентифікації адреси, основних реквізитів навантаження.

В ході перевірки відповідачем було сформовано запит до ДП «ДЕРЖРЕЄСТРИ УКРАЇНИ» про отримання інформації, щодо зберігання зерна соняшника за період з 01.01.2015 по 30.09.2018. Згідно складських квитанцій, ТОВ «СПЕЦІНВЕСТ» не зберігав на зерноскладах насіння соняшнику в період взаємовідносин з ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів», а саме, квітень 2016 - червень 2016.

Як зазначено відповідачем, що за даними офіційного сайту ДП «ДЕРЖРЕЄСТРИ УКРАЇНИ», вказані в ТТН адреси не містяться в переліку зернових складів. Так згідно пошукових систем відповідачем встановлено неможливість здійснення зберігання соняшнику на зазначеній території, а також здійснення навантаження - розвантаження вказаного у ТТН товару великогабаритним транспортом у зв`язку з відсутністю зерносховищ та відсутності вантажопідйомних засобів для належного відпуску автомобілів до пункту розвантаження, що свідчить про неможливість зберігання соняшнику за даними адресами.

У своєму відзиві відповідач вказав на те, що, згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень по контрагенту ТОВ «СПЕЦІНВЕСТ» значиться інформація, що СВ ФР ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області проводить досудове розслідування, за кримінальним провадженням №0000039 від 12.04.2017, згідно якого встановлено, що розроблена схема ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, шляхом проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов`язання, з метою штучного формування податкового кредиту та витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, які не мають реального товарного характеру, серед яких зазначається ТОВ «СПЕЦІНВЕСТ».

На момент перевірки до контролюючого органу надійшла податкова інформація за №108/14-03-14-02/38458405 по контрагенту ТОВ «СПЕЦІНВЕСТ», за період декларування ПДВ січень - червень 2016 року, в якій зазначено, що узагальнена податкова інформація складена з причини неможливості проведення перевірки ТОВ «СПЕЦІНВЕСТ». Враховуючи вимоги пункту 3 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України від 28 грудня 2014 р. №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи»: ТОВ «СПЕЦІНВЕСТ» задекларувало у 2015 році дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку у розмірі 723 702 грн.

Як зазначено позивачем, ТОВ «СПЕЦІНВЕСТ» реалізувало на адресу останнього товар, а саме: соняшник некласний урожаю 2015 року у загальній кількості 913,86 т. Фактично, згідно податкової звітності ТОВ «СПЕЦІНВЕСТ» відповідачем встановлено недостатність кваліфікованих трудових ресурсів та відсутність виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності.

У подальшому, відповідачем встановлено, що по ланцюгу постачання, ТОВ «СПЕЦІНВЕСТ» був у взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками: ТОВ «АЛЬФА-ТРЕСТ» (код за ); ТОВ «ТЕХНОРЕСУРС-КОНТАКТ» (код за ); ТОВ «ПАЛЛАТІУМ» (код за ).

Проведеним аналізом інформації, що міститься в АІС «ПОДАТКОВИЙ БЛОК» по контрагентах постачальниках контролюючим органом встановлено, що згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних, устаткування та обладнання, що потрібне для вирощування та оброблення сільськогосподарських земель у інших контрагентів не орендувалось та не придбавалось; податкова декларація з транспортного податку, податкова декларація з податку на нерухоме майно до контролюючого органу не надавалась, що свідчить про відсутність на підприємстві транспортних засобів.

З врахуванням зазначеної на момент перевірки позивача інформації, у зв`язку з відсутністю матеріальних, трудових та інших ресурсів, наявністю обриву ланцюга постачанню товару, відповідач дійшов висновку про нереальність придбання позивачем товарів у ТОВ «СПЕЦІНВЕСТ» та неможливість здійснення ним господарських операцій.

9. Щодо ТОВ «ТРАНСАГРОКОРМ» позивачем до перевірки надано договір поставки від 05.02.2016 року за № 6124/м, предметом якого є поставка насіння соняшника. Оплата за поставлений товар проведена у безготівковій формі. Станом на 30.09.2018 року заборгованість за товар відсутня. Позивачем операції з придбання товарів, відображено в податковому обліку у складі витрат 90 «собівартість реалізації» та у рядку 2050 Звіту про фінансові результати (форма №2) у загальній сумі 2 889 688,89 гривень. Згідно наданих паперових носіїв за формою первинних документів за лютий 2016 року підприємству від ТОВ «ТРАНСАГРОКОРМ» надійшов соняшник некласний урожаю 2015 року у загальній кількості 318,84 т.

По наданим позивачем відповідачу товарно-транспортним накладним встановлено, що соняшник ТОВ «ТРАНСАГРОКОРМ» придбав у інших контрагентів по ланцюгу постачання. Послуги з перевезення здійснювались безпосередньо третіми особами (підприємствами чи фізичними - особами підприємцями).

Проведеним аналізом даних зазначених в ТТН та згідно інформаційної бази «НАІС ДДАІ» МВС України встановлено наступне: автомобілі з державними номерами, що зазначені в ТТН згідно інформаційної бази НАІС МВС України належать на праві власності водіям. Ці ж водії зазначені в ТТН, як перевізники. В якості замовника зазначено ТОВ «ТРАНСАГРОКОРМ». При цьому, згідно розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку та сум отриманих з них податку (ф. №1ДФ) встановлено, що доходи на користь перевізників, не нараховувались та не виплачувались, ознака доходу 157 «Дохід, виплачений самозайнятій особі» відсутня. Навантаження ТТН містять лише область та селище без ідентифікації адреси, основних реквізитів навантаження.

В ході перевірки відповідачем було сформовано запит до ДП «ДЕРЖРЕЄСТРИ УКРАЇНИ» про отримання інформації, щодо зберігання зерна соняшнику за період з 01.01.2015 по 30.09.2018. У відповідь на цей запит відповідач отримав відомості, що ТОВ «ТРАНСАГРОКОРМ» в зазначений період не зберігало соняшник.

Відповідач звернув увагу на вирок Вінницького міського суду Вінницької області по справі №127/24813/18 в якому встановлено, що ОСОБА_2 , який був посадовою особою ТОВ «ТРАНСАГРОКОРМ», в січні 2016 року, перебуваючи у м. Вінниці, отримав від невстановленої особи пропозицію за грошову винагороду придбати та перереєструвати на своє ім`я суб`єкти підприємницької діяльності (юридичні особи), стати їх засновником, не маючи на меті здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку, тобто зайнятись фіктивним підприємництвом. Не маючи наміру здійснювати господарську діяльність, усвідомлюючи протиправний характер запропонованих йому дій як майбутнього засновника та директора підприємства, ОСОБА_2 погодився на таку пропозицію.

Вінницький міський суд Вінницької області визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.205, ч.5 ст.27 ч.1 ст.205 Кримінального кодексу України.

Як зазначено позивачем, ТОВ «ТРАНСАГРОКОРМ» реалізувало на адресу позивача товар, а саме: соняшник некласний урожаю 2015 року. Фактично згідно податкової звітності ТОВ «ТРАНСАГРОКОРМ» встановлено недостатність кваліфікованих трудових ресурсів та відсутність виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності. Проведеним аналізом інформації, по ланцюгу постачання товару, відповідачем не встановлено оформлення податкових накладних на користь ТОВ «ТРАНСАГРОКОРМ» від контрагентів-постачальників.

З врахуванням зазначеної на момент перевірки позивача інформації, у зв`язку з відсутністю матеріальних, трудових та інших ресурсів, наявністю обриву ланцюга постачанню товару, з наявним вироком по керівнику ОСОБА_2 , відповідач дійшов висновку про нереальність придбання позивачем товарів у ТОВ «ТРАНСАГРОКОРМ» та неможливість здійснення ним господарських операцій.

10. Щодо ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР КОМЕРС» позивачем до перевірки надано договір поставки від 27.05.2016 року за № 6392/м, предметом якого є поставка насіння соняшника. Оплата за поставлений товар проведена у безготівковій формі. Станом на 06.07.2016 року заборгованість за товар відсутня. У бухгалтерському обліку, згідно рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» операції з придбання товару відображено Дт 281 «Товари на складі» та вартість придбаного товару віднесено на собівартість реалізованих Товарів (Дт 902). Надано видаткові накладні, належними чином зареєстровані податкові накладні та товарно-транспортні накладні.

Як зазначено податковим органом, видаткові накладні з боку ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР КОМЕРС» оформлені та підписані невідомими особами: за директора - ОСОБА_4 та за бухгалтера - ОСОБА_5 . Згідно аналізу змін історії посадових осіб АІС «Податковий блок» встановлено, що в період взаємовідносин керівником та підписантом був ОСОБА_2 .

Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д4) та податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку (Форма 1ДФ) до контролюючого органу ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР КОМЕРС» не надавалась взагалі. Отже, інформація про трудові ресурси відсутня, у зв`язку з неподанням відповідної звітності всупереч пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України.

Оплата за поставлені товари проведена згідно банківських виписок на суму 5 778 364,30 грн., в т.ч. ПДВ.

Позивачем операції з придбання товарів, відображено в податковому обліку у складі витрат 90 «собівартість реалізації» та у рядку 2050 Звіту про фінансові результати (форма №2) у загальній сумі 4 815 303,57 грн. По наданим позивачем ТТН встановлено, що соняшник ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР КОМЕРС» придбав у інших контрагентів по ланцюгу постачання. Послуги з перевезення здійснювались безпосередньо третіми особами (підприємствами чи фізичними - особами підприємцями).

Проведеним аналізом даних зазначених в ТТН та згідно інформаційної бази «НАІС ДДАІ» МВС України встановлено наступне: автомобілі з державними номерами, що зазначені в ТТН згідно інформаційної бази НАІС МВС України належать на праві власності водіям. Ці ж водії зазначені в ТТН, як перевізники. В якості замовника зазначено ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР КОМЕРС». При цьому, згідно розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку та сум отриманих з них податку (ф. №1ДФ) встановлено, що доходи на користь перевізників, не нараховувались та не виплачувались, ознака доходу 157 «Дохід, виплачений самозайнятій особі» відсутня.

В ході перевірки надано запит до ДП «ДЕРЖРЕЄСТРИ УКРАЇНИ» про отримання інформації, щодо зберігання зерна соняшнику за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 та встановлено, що ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР КОМЕРС» в зазначений період не зберігало зернову продукцію.

Крім того, до Офісу ВПП ДФС надійшов вирок Вінницького міського суду Вінницької області по справі №127/24813/18 в якому встановлено, що ОСОБА_2 , який був посадовою особою ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР КОМЕРС», в січні 2016 року, перебуваючи у м. Вінниці, отримав від невстановленої особи пропозицію за грошову винагороду придбати та перереєструвати на своє ім`я суб`єкти підприємницької діяльності (юридичні особи), стати їх засновником, не маючи на меті здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку, тобто зайнятись фіктивним підприємництвом. Не маючи наміру здійснювати господарську діяльність, усвідомлюючи протиправний характер запропонованих йому дій як майбутнього засновника та директора підприємства, ОСОБА_2 погодився на таку пропозицію.

Вінницький міський суд Вінницької області визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.205, ч.5 ст.27 ч.1 ст.205 Кримінального кодексу України.

Як зазначено позивачем, ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР КОМЕРС» реалізувало на адресу позивача товар, а саме: соняшник некласний урожаю 2015 року у загальній кількості 517,08 т. Згідно податкової звітності ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР КОМЕРС» відповідачем встановлено недостатність кваліфікованих трудових ресурсів та відсутність виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності.

Проведеним аналізом інформації по ланцюгу постачання, відповідачем під час перевірки встановлено оформлення податкових накладних на ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР КОМЕРС» від контрагента - постачальника: TOB «КОРТЕС- ПЛЮС» (код за ).

Також, контролюючим органом встановлено, що податкова декларація з транспортного податку, податкова декларація з податку на нерухоме майно до контролюючого органу не надавалась, що свідчить про відсутність на підприємстві транспортних засобів. Згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних, транспортні засоби у інших контрагентів не орендувалось та не придбавались. Податкова декларація зі сплати земельного податку та орендної плати за землю до ДПІ за основним місцем обліку не подавалась, що свідчить про неможливість вирощування олійних та зернових культур.

З врахуванням зазначеної на момент перевірки позивача інформації, у зв`язку з відсутністю матеріальних, трудових та інших ресурсів, наявністю обриву ланцюга постачанню товару, з наявним вироком по керівнику ОСОБА_2 , відповідач дійшов висновку про нереальність придбання позивачем товарів у ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР КОМЕРС» та неможливість здійснення ним господарських операцій.

11. Щодо ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР ТРЕЙД» позивачем до перевірки надано договір поставки від 23.06.2016 року за № 6450/м, предметом якого є поставка насіння соняшника. Оплата за поставлений товар проведена у безготівковій формі. Станом на 05.07.2016 року заборгованість за товар відсутня. У бухгалтерському обліку, згідно рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» операції з придбання товару відображено Дт 281 «Товари на складі» та вартість придбаного товару віднесено на собівартість реалізованих товарів (Дт 902). Надано видаткові накладні, належними чином зареєстровані податкові накладні та товарно-транспортні накладні.

Відповідачем зазначено, що видаткові накладні з боку ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР ТРЕЙД» оформлені та підписані невідомими особами: за директора - ОСОБА_6 та за бухгалтера - ОСОБА_5 . Згідно аналізу змін історії посадових осіб а АІС «Податковий блок» встановлено, що в період взаємовідносин керівником та підписантом був ОСОБА_2 . Згідно державного реєстру юридичних та фізичних осіб керівником є ОСОБА_2 . Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д4) та податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку (Форма 1ДФ) до контролюючих органів ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР ТРЕЙД» не подавав взагалі, а отже інформація про трудові ресурси відсутня у зв`язку з неподанням відповідної звітності всупереч пп. 16.1.3 п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України.

Оплата за поставлені товари проведена згідно банківських виписок на суму 3 877 751,72 грн., в т.ч. ПДВ.

Позивачем операції з придбання товарів, відображено в податковому обліку у складі витрат 90 «собівартість реалізації» та у рядку 2050 Звіту про фінансові результати (форма №2) у загальній сумі 3 231 459, 77 грн.

Згідно наданих первинних документів за червень 2016 року підприємству надійшов соняшник некласний урожаю 2015 року у загальній кількості 351,64 т. ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР ТРЕЙД» зареєстровано в ЄРПН податкові накладні.

По наданим до перевірки ТТН відповідачем встановлено, що соняшник ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР ТРЕЙД» придбав у інших контрагентів по ланцюгу постачання. Послуги з перевезення здійснювались безпосередньо третіми особами (підприємствами чи фізичними - особами підприємцями). Проведеним аналізом даних зазначених в ТТН та згідно інформаційної бази «НАІС ДДАІ» МВС України відповідачем встановлено наступне: автомобілі з державними номерами, що зазначені в ТТН згідно інформаційної бази НАІС МВС України належать на праві власності водіям. Ці ж водії зазначені в ТТН, як перевізники. В якості замовника зазначено ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР ТРЕЙД». При цьому, згідно розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку та сум отриманих з них податку (ф. №1ДФ) встановлено, що доходи на користь перевізників, не нараховувались та не виплачувались, ознака доходу 157 «Дохід, виплачений самозайнятій особі» відсутня.

Навантаження ТТН містять лише область та селище без ідентифікації адреси, основних реквізитів навантаження.

В ході перевірки відповідачем було сформовано запит до ДП «ДЕРЖРЕЄСТРИ УКРАЇНИ» про отримання інформації, щодо зберігання зерна соняшнику за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 та встановлено, що ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР ТРЕЙД» в зазначений період не зберігало зернову продукцію.

Також, відповідачем зазначено, про вирок Вінницького міського суду Вінницької області по справі №127/24813/18 в якому встановлено, що ОСОБА_2 , який був посадовою особою ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР ТРЕЙД», в січні 2016 року, перебуваючи у м. Вінниці, отримав від невстановленої особи пропозицію за грошову винагороду придбати та перереєструвати на своє ім`я суб`єкти підприємницької діяльності (юридичні особи), стати їх засновником, не маючи на меті здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку, тобто зайнятись фіктивним підприємництвом.

Вінницький міський суд Вінницької області визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.205, ч.5 ст.27 ч.1 ст.205 Кримінального кодексу України.

Позивачем зазначено, що ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР ТРЕЙД» реалізувало на користь позивача товар, а саме: соняшник некласний урожаю 2015 року в загальній кількості 351,64 т. Фактично, згідно податкової звітності ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР ТРЕЙД», встановлено недостатність кваліфікованих трудових ресурсів та відсутність виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності.

Проведеним аналізом інформації, по ланцюгу постачання, встановлено оформлення податкових накладних на ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР ТРЕЙД» від контрагента - постачальника ТОВ «ВАЙТЛАЙН» (код за ). Відповідно до відомостей АІС «ПОДАТКОВИЙ БЛОК», - по контрагентах постачальниках встановлено, що згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних, устаткування та обладнання, що потрібне для вирощування та оброблення сільськогосподарських земель у інших контрагентів не орендувалось та не придбавалось. Податкова декларація з транспортного податку, податкова декларація з податку на нерухоме майно до контролюючого органу не надавалась, що свідчить про відсутність на підприємстві транспортних засобів. Згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних, транспортні засоби у інших контрагентів не орендувалось та не придбавались.

Податкова декларація зі сплати земельного податку та орендної плати за землю до ДПІ за основним місцем обліку не подавалась, що свідчить про неможливість вирощування олійних та зернових культур.

Контролюючим органом встановлено відсутність придбання соняшника, натомість оформлені податкові накладні на придбання продуктів харчування.

З врахуванням зазначеної на момент перевірки позивача інформації, у зв`язку з відсутністю матеріальних, трудових та інших ресурсів, наявністю обриву ланцюга постачанню товару, з наявним вироком по керівнику ОСОБА_2 , відповідач дійшов висновку про нереальність придбання позивачем товарів у ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР ТРЕЙД» та неможливість здійснення ним господарських операцій.

12. Щодо ТОВ НВП «ЦЕНТР ТЕХНІЧНОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ» позивачем до перевірки надано договір поставки від 16.05.2016 року за № 6312/м, предметом якого є поставка насіння соняшника. Оплата за поставлений товар проведена у безготівковій формі. Станом на 30.09.2018 року заборгованість за товар відсутня. У бухгалтерському обліку, згідно рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» операції з придбання товару відображено Дт 281 «Товари на складі» та вартість придбаного товару віднесено на собівартість реалізованих товарів (Дт 902). Надано видаткові накладні, належними чином зареєстровані податкові накладні та товарно-транспортні накладні.

Як зазначено відповідачем, відповідно до АІС «Податковий блок» встановлено, що в період взаємовідносин керівником та підписантом був ОСОБА_2 .

Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д4) та податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку (Форма 1ДФ) до контролюючих органів ТОВ НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЦЕНТР ТЕХНІЧНОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ» не подавався, а отже, інформація про трудові ресурси відсутня у зв`язку з неподанням відповідної звітності всупереч пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України. Оплата за поставлені товари проведена згідно банківських виписок на суму 5 354 731,79 грн., в т.ч. ПДВ.

Позивачем операції з придбання товарів, відображено в податковому обліку у складі витрат 90 «собівартість реалізації» та у рядку 2050 Звіту про фінансові результати (форма №2) у загальній сумі 4 462 366,49 грн.

Згідно наданих первинних документів за травень 2016 року підприємству надійшов соняшник некласний урожаю 2015 року у загальній кількості 468,98 т. По наданим ТТН встановлено, що соняшник ТОВ НАУКОВО- ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЦЕНТР ТЕХНІЧНОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ» придбано у інших контрагентів по ланцюгу постачання. Послуги з перевезення здійснювались безпосередньо третіми особами (підприємствами чи фізичними - особами підприємцями).

Проведеним аналізом даних зазначених в ТТН та згідно інформаційної бази «НАІС ДДАІ» МВС України встановлено наступне: автомобілі з державними номерами, що зазначені в ТТН згідно інформаційної бази НАІС МВС України належать на праві власності водіям. Ці ж водії зазначені в ТТН, як перевізники. В якості замовника зазначено ТОВ НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЦЕНТР ТЕХНІЧНОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ». При цьому, згідно розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку та сум отриманих з них податку (ф. №1ДФ) встановлено, що доходи на користь перевізників, не нараховувались та не виплачувались, ознака доходу 157 «Дохід, виплачений самозайнятій особі» відсутня.

Навантаження ТТН містять лише область та селище без ідентифікації адреси, основних реквізитів навантаження.

В ході перевірки відповідач подав запит до ДП «ДЕРЖРЕЄСТРИ УКРАЇНИ» про отримання інформації, щодо зберігання зерна соняшнику за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, за наслідками якого встановлено, що ТОВ НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЦЕНТР ТЕХНІЧНОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ» в зазначений період не зберігало зернову продукцію.

Відповідно до вироку Вінницького міського суду Вінницької області від по справі №127/24813/18 встановлено, що ОСОБА_2 , який був посадовою особою ТОВ НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЦЕНТР ТЕХНІЧНОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ», в січні 2016 року, перебуваючи у м. Вінниці, отримав від невстановленої особи пропозицію за грошову винагороду придбати та перереєструвати на своє ім`я суб`єкти підприємницької діяльності (юридичні особи), стати їх засновником, не маючи на меті здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку, тобто зайнятись фіктивним підприємництвом. Не маючи наміру здійснювати господарську діяльність, усвідомлюючи протиправний характер запропонованих йому дій як майбутнього засновника та директора підприємства, ОСОБА_2 погодився на таку пропозицію.

Вінницький міський суд Вінницької області визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.205, ч.5 ст.27 ч.І ст.205 Кримінального кодексу України.

Як зазначено позивачем, ТОВ НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЦЕНТР ТЕХНІЧНОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ» реалізувало на користь позивача товар, а саме: соняшник некласний врожаю 2015 року у загальній кількості 468,98 т.

Згідно податкової звітності ТОВ НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЦЕНТР ТЕХНІЧНОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ» встановлено недостатність кваліфікованих трудових ресурсів та відсутність виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності.

Відповідачем встановлено оформлення податкових накладних на ТОВ НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЦЕНТР ТЕХНІЧНОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ» від контрагента - постачальника ТОВ «КОРТЕС-ПЛЮС» (код за ).

Також проведеним аналізом інформації, по контрагенту постачальнику контролюючим органом встановлено, що згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних, устаткування та обладнання, що потрібне для вирощування та оброблення сільськогосподарських земель у інших контрагентів не орендувалось та не придбавалось. Податкова декларація з транспортного податку, податкова декларація з податку на нерухоме майно до контролюючого органу не надавалась, що свідчить про відсутність на підприємстві транспортних засобів. Згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних, транспортні засоби у інших контрагентів не орендувалось та не придбавались. Податкова декларація зі сплати земельного податку та орендної плати за землю до ДПІ за основним місцем обліку не подавалась, що свідчить про неможливість вирощування олійних та зернових культур.

З врахуванням зазначеної на момент перевірки позивача інформації, у зв`язку з відсутністю матеріальних, трудових та інших ресурсів, наявністю обриву ланцюга постачанню товару, з наявним вироком по керівнику ОСОБА_2 , відповідач дійшов висновку про нереальність придбання позивачем товарів у ТОВ НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЦЕНТР ТЕХНІЧНОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ» та неможливість здійснення ним господарських операцій.

13. Щодо ТОВ «ЧАРІВНА ЛОЗА» позивачем до перевірки надано договір поставки від 17.04.2015 року за № 4599/м, предметом якого є поставка насіння соняшника. Оплата за поставлений товар проведена у безготівковій формі. Станом на 30.09.2018 року заборгованість за товар відсутня. У бухгалтерському обліку, згідно рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» операції з придбання товару відображено Дт 281 «Товари на складі» та вартість придбаного товару віднесено на собівартість реалізованих товарів (Дт 902). Надано видаткові накладні, належними чином зареєстровані податкові накладні та товарно-транспортні накладні.

До перевірки було надано договір поставки сільськогосподарської продукції власного виробництва від 17.04.2015 за №4599/м, укладений ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів» та ТОВ «ЧАРІВНА ЛОЗА» про поставку сільськогосподарської продукції власного виробництва (соняшник, ДСТУ7011-2009, урожаю 2014р. товар в орієнтованій кількості 200 тонн.). Оплата за поставлений товар проведена згідно банківських виписок на суму 11 670 688,90 грн., в т.ч. ПДВ.

Позивачем операції з придбання товарів, відображено в податковому обліку у складі витрат 90 «собівартість реалізації» та у рядку 2050 Звіту про фінансові результати (форма №2) у загальній сумі 10 123 191,93 грн.

Крім того, позивачем було надано до перевірки ТТН щодо транспортування товару загальною вагою 1 207,76 т., згідно який соняшник ТОВ «ЧАРІВНА ЛОЗА» придбав у інших контрагентів по ланцюгу постачання. Послуги з перевезення здійснювались безпосередньо третіми особами (підприємствами чи фізичними-особами підприємцями).

Проведеним аналізом наданих до перевірки ТТН встановлено наступне: автомобілі з державними номерами, що зазначені в ТТН згідно інформаційної бази НАІС МВС України належать на праві власності водіям. Ці ж водії зазначені в ТТН, як перевізники. В якості замовника зазначено ТОВ «ЧАРІВНА ЛОЗА».

При цьому, згідно розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку та сум отриманих з них податку (ф. №1ДФ) встановлено, що доходи на користь перевізників, не нараховувались та не виплачувались, ознака доходу 157 «Дохід, виплачений самозайнятій особі» відсутня.

Навантаження ТТН містять лише область та селище без ідентифікації адреси, основних реквізитів навантаження.

В ході перевірки контролюючим органом надано запит до ДП «ДЕРЖРЕЄСТРИ УКРАЇНИ» про отримання інформації, щодо зберігання зерна соняшнику за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 та встановлено, що ТОВ «ЧАРІВНА ЛОЗА» в перевіряємому періоді не здійснювало складського зберігання соняшнику взагалі.

Відповідно до офіційних відомостей ДП «ДЕРЖРЕЄСТРИ УКРАЇНИ», за вказаними в ТТН адресами відсутні зернові склади. Згідно пошукових систем встановлено неможливість здійснення зберігання соняшника на зазначеній території, а також здійснення навантаження - розвантаження вказаних у ТТН товарів великогабаритним транспортом, у зв`язку з відсутністю зерносховищ та відсутності вантажопідйомних засобів для належного відпуску автомобілів до пункту розвантаження, що свідчить про неможливість зберігання соняшнику за даною адресою.

За фактом реєстрації та діяльності підприємства, зареєстровано кримінальне провадження в ЄРДР №0000028, за ознаками злочину передбаченого ст.205 КК України.

Згідно Єдиного державного реєстру судових рішень по контрагенту ТОВ «ЧАРІВНА ЛОЗА» значиться інформація, що СУФР ГУ ДФС у Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 від 13.06.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.205, ч. 5 ст. 27 ч.3 ст.212 КК України. В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000006 встановлено, що мешканці м. Кропивницького та інші невстановлені особи, з метою прикриття незаконної діяльності, що полягала у наданні реально діючим суб`єктам господарювання послуг по незаконному зменшенню податкових зобов`язань перед бюджетом, не маючи наміру здійснювати господарську діяльність, діючи умисно, повторно в період з 2016 по 2017 роки створили та придбали суб`єкти господарської діяльності (юридичні особи) серед яких також є ТОВ «ЧАРІВНА ЛОЗА».

Також, контролюючим органом зазначено, що під час перевірки позивача, надійшла податкова інформація від 28.03.2016 №198/10-13-22-05/34506182 по контрагенту ТОВ «ЧАРІВНА ЛОЗА» за період декларування ПДВ з січня 2015 по березень 2016 року, в якій зазначено, що посадові особи ТОВ «ЧАРІВНА ЛОЗА» не могли фактично здійснювати господарські операції з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного.

Як зазначено позивачем, ТОВ «ЧАРІВНА ЛОЗА» реалізувало на користь позивача товар, а саме: соняшник некласний у загальній кількості 1 207,76 т. Згідно податкової звітності ТОВ «ЧАРІВНА ЛОЗА», відповідачем встановлено недостатність кваліфікованих трудових ресурсів та відсутність виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності. Згідно інформації, яка міститься в ІС «Податковий Блок» та баз ЄРПН, подальший ланцюг придбання соняшника відсутній, тобто, наявний «обрив» ланцюга придбання соняшника.

З врахуванням зазначеної на момент перевірки позивача інформації, у зв`язку з відсутністю матеріальних, трудових та інших ресурсів, наявністю обриву ланцюга постачанню товару, відповідач дійшов висновку про нереальність придбання позивачем товарів у ТОВ «ЧАРІВНА ЛОЗА» та неможливість здійснення ним господарських операцій.

14. Щодо TOB «ТІРАС ТРЕЙД» позивачем до перевірки надано договір поставки від 10.04.2015 року за № 4520/м, предметом якого є поставка насіння соняшника. Оплата за поставлений товар проведена у безготівковій формі. Станом на 30.09.2018 року заборгованість за товар відсутня. У бухгалтерському обліку, згідно рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» операції з придбання товару відображено Дт 281 «Товари на складі» та вартість придбаного товару віднесено на собівартість реалізованих товарів (Дт 902). Надано видаткові накладні, належними чином зареєстровані податкові накладні та товарно-транспортні накладні.

Згідно наданих позивачем відповідачу паперових носіїв за квітень - травень 2015 року підприємству надійшов соняшник некласний урожаю 2014 року у кількості 1 233,72 т. З наданих ТТН та відповідно умов Договору поставки, а саме, згідно пп.3.1. «Базовою умовою поставки Товару є термін DAP, який витлумачується Сторонами відповідно до Міжнародних правил, щодо тлумачення термінів Інкотермс 2010», замовником, вантажовідправником та перевізником зернових культур є ТОВ «ТІРАС ТРЕЙД». Пунктом навантаження, яке вказане у виписаних товарно-транспортних накладних є адреса реєстрації ТОВ «ТІРАС ТРЕЙД», а саме: Полтавська обл., Полтавський район, с. Розсошенці, але місце навантаження ТТН містять лише область та селище без ідентифікації адреси, основних реквізитів навантаження, проте обов`язковою умовою є заповнення пункту навантаження та розвантаженням із зазначенням повної адреси місцезнаходження складу, в тому числі із зазначенням вулиці.

Відповідачем зазначено, що TOB «ТІРАС ТРЕЙД» не має власних транспортних засобів. Про це свідчить незначна кількість основних засобів, яка відображена в фінансовій звітності за 2014 рік (за 2015 рік фінансова звітність відсутня), а також відсутність податкової декларації зі сплати екологічного податку (Додаток 3. Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря). Згідно ЄРПН оренда транспортних засобів відсутня, а також відсутній факт придбання палива для здійснення подальшої експлуатації машин та іншої техніки для вирощування та транспортування сільськогосподарської продукції.

Проведеним аналізом наданих до перевірки товарно-транспортних накладних встановлено наступне:

1) дефектність ТТН у кількості 1 штук (згідно бази АС «АРМ НАІС ДАІ») перевезення соняшника некласного урожаю 2014 року здійснювалось автомобілем, який не мав відповідної конструкції для перевезення товару насипом;

2) згідно бази АС «АРМ НАІС ДАІ» встановлено відсутність транспортного засобу за номером реєстрації в кількості 31 штук;

3) згідно даних АІС «ПОДАТКОВИЙ БЛОК» взаємовідносин між позивачем та власниками транспортних засобів не встановлено, що свідчить про відсутність послуг транспортування.

В ході перевірки контролюючим органом надано запит від 28.01.2019 №843/9/28-10-14-06 до ДП «ДЕРЖРЕЄСТРИ УКРАЇНИ» про отримання інформації, щодо зберігання зерна соняшнику ТОВ «ТІРАС ТРЕЙД» на зернових складах (власних/орендованих).

За даними ДП «ДЕРЖРЕЄСТРИ УКРАЇНИ» в переліку СГД, серед яких зберігалися зернові культури в період з 01.01.2015 по 30.09.2018 ТОВ «ТІРАС ТРЕЙД» відсутнє.

Відповідач у відзиві вказав, що при дослідженні ланцюга постачання соняшника некласного урожаю 2014 року до виробника, згідно Єдиного реєстру податкових накладних за вказаний період не встановлено придбання ТОВ «ТІРАС ТРЕЙД» зазначеного виду товару, тобто, встановлено «обрив» ланцюга постачання.

Згідно відповіді ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 28.01.2019 №342/7/09-19-21-08 встановлено, що за юридичною адресою знаходиться інше підприємство, яке не має ніякого відношення до ТОВ «ТІРАС ТРЕЙД».

Згідно Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено наявність винесення ухвал за кримінальними провадженнями, а саме:

- Ухвала Київського районного суду м. Полтави по справах №552/2163/17 від 11.04.2017 року та №552/904/17 від 20.02.2017 року, в якій зокрема зазначено, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.03.2017 за №0000016 та від 31.07.2015 №0000254 за ознаками кримінального правопорушення ч.1 ст.205 КК України, а саме невстановлені слідством особи створили фіктивні суб`єкти підприємницької діяльності в тому числі ТОВ «ТІРАС ТРЕЙД», з метою прикриття незаконної діяльності інших суб`єктів господарювання;

- Ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі №201/5732/16-к, в якій зазначено, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.02.2016 року №000006 за ознаками кримінальних правопорушень ч.1 ст.205 та ч.5 ст.27 ч.3 ст.212 КК України. В Ухвалі зазначено, що ТОВ «ТІРАС ТРЕЙД» входить до переліку платників, які відносяться до сумнівної категорії.

З врахуванням зазначеної на момент перевірки позивача інформації, у зв`язку з відсутністю матеріальних, трудових та інших ресурсів, наявністю обриву ланцюга постачанню товару, наявністю досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДС від 30.03.2017 за №0000016 та №0000254 за ознаками кримінального правопорушення ч.1 ст.205 КК України та від 12.02.2016 року №000006 за ознаками кримінальних правопорушень ч.1 ст.205 та ч.5 ст.27 ч.3 ст.212 КК України, відповідач дійшов висновку про нереальність придбання позивачем товарів у TOB «ТІРАС ТРЕЙД» та неможливість здійснення ним господарських операцій.

15. Щодо ФГ «САН» позивачем до перевірки надано договір поставки від 12.05.2015 року за № 4713/м, предметом якого є поставка насіння соняшника. Оплата за поставлений товар проведена у безготівковій формі. Станом на час закінчення перевірки заборгованість за товар відсутня. У бухгалтерському обліку, згідно рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» операції з придбання товару відображено Дт 281 «Товари на складі» та вартість придбаного товару віднесено на собівартість реалізованих товарів (Дт 902). Надано видаткові накладні, належними чином зареєстровані податкові накладні та товарно-транспортні накладні.

Згідно згаданого вище Договору поставки від 12.05.2015 року №4713/м ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів» («Покупець») з однієї сторони та ФГ «САН» («Постачальник»), з іншої сторони, уклали Договір про постачання сільськогосподарської продукції власного виробництва (насіння соняшнику, ДСТУ 7011 - 2009, урожаю 2014 року, в орієнтовній кількості 1000 тонн). Оплата за поставлений товар проведена згідно банківських виписок на суму 4 393 448,94 грн., в т.ч. ПДВ.

Позивачем операції з придбання товарів, відображено в податковому обліку у складі витрат 90 «собівартість реалізації» та у рядку 2050 Звіту про фінансові результати (форма №2) у загальній сумі 3 661 207,45 грн. Згідно наданих позивачем відповідачу паперових носіїв за травень 2015 року підприємству надійшов соняшник некласний урожаю 2014 року у кількості 478,17 т.

Відповідно умов Договору, а саме згідно пп.3.1. «Базовою умовою поставки Товару є термін DAP, який витлумачується Сторонами відповідно до Міжнародних правил щодо тлумачення термінів Інкотермс 2010». Згідно наданих до перевірки товарно-транспортних накладних, замовником та вантажовідправником є ФГ «САН». Послуги з перевезення соняшника здійснювались безпосередньо третіми особами (підприємствами чи фізичними-особами підприємцями). Пунктом навантаження, яке зазначено в ТТН є Запорізька обл., Куйбишевський район, смт. Куйбишеве. Місце навантаження ТТН містить лише область та селище без ідентифікації адреси, основних реквізитів навантаження, проте для постачальників товарів, обов`язковою умовою є заповнення пункту навантаження та розвантаженням із зазначенням повної адреси місцезнаходження складу, в тому числі із зазначенням вулиці.

Як зазначено відповідачем, ФГ «САН» не має власних транспортних засобів, про що свідчить незначна кількість основних фондів, яка відображена в фінансовій звітності за 2014 рік (за 2015 рік фінансова звітність відсутня), а також відсутня податкова декларація зі сплати екологічного податку (Додаток 3. Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря). Згідно ЄРПН, - оренда транспортних засобів відсутня, а також відсутній факт придбання палива для здійснення подальшої експлуатації машин та іншої техніки для вирощування сільськогосподарської продукції.

Проведеним аналізом наданих до перевірки ТТН відповідачем було встановлено наступне:

1) дефектність ТТН у кількості 4 штуки (згідно бази АС «АРМ НАІС ДАІ») перевезення соняшника некласного урожаю 2014 року здійснювалось автомобілем, який не мав відповідної конструкції для перевезення товару насипом;

2) згідно бази АС «АРМ НАІС ДАІ» встановлено відсутність транспортного засобу за номером реєстрації в кількості 14 штук;

3) згідно даних АІС «ПОДАТКОВИЙ БЛОК» взаємовідносин між позивачем та власниками транспортних засобів не встановлено, що свідчить про відсутність послуг транспортування.

Як зазначено контролюючим органом, ТОВ «САН» не мало можливості реалізовувати сільськогосподарську продукцію власного виробництва (соняшник урожаю 2014 року), оскільки для ведення сільськогосподарських робіт, а саме вирощування зернових культур необхідна наявність земельних ділянок. Відповідно до наявних баз даних ДФС України за 2015 рік підприємство не декларувало власні та/або орендовані земельні в кількості потрібній для такої реалізації товару ділянки, а також, згідно витягу з Державного реєстру майнових прав у ФГ «САН» майно відсутнє.

В ході перевірки контролюючим органом надано запит від 28.01.2019 №843/9/28-10-14- 06 до ДП «ДЕРЖРЕЄСТРИ УКРАЇНИ» про отримання інформації, щодо зберігання зерна соняшнику ФГ «САН» на зернових складах (власних/орендованих).

За даними ДП «ДЕРЖРЕЄСТРИ УКРАЇНИ» в переліку СГД, серед яких зберігалися зернові культури в період з 01.01.2015 по 30.09.2018, ФГ «САН» відсутнє.

Згідно Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено наявність кримінального провадження.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі №201/17334/17 зазначено, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.08.2016 року №0000037 за ознаками кримінальних правопорушень ч.3 ст.212 КК України. В ухвалі зазначено, що ФГ «САН», код за входить до переліку платників, які відносяться до сумнівної категорії.

З врахуванням зазначеної на момент перевірки позивача інформації, у зв`язку з відсутністю матеріальних, трудових та інших ресурсів, наявністю обриву ланцюга постачанню товару, наявністю досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДС від 04.08.2016 року №0000037 за ознаками кримінальних правопорушень ч.3 ст.212 КК України, відповідач дійшов висновку про нереальність придбання позивачем товарів у ФГ «САН» та неможливість здійснення ним господарських операцій.

16. Щодо ТОВ «ЗЕЛЕНЕЦЬКЕ» позивачем до перевірки надано договір поставки від 31.08.2016 року за № 6624/м, предметом якого є поставка насіння соняшника. Оплата за поставлений товар проведена у безготівковій формі. Станом на час закінчення перевірки заборгованість за товар відсутня. У бухгалтерському обліку, згідно рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» операції з придбання товару відображено Дт 281 «Товари на складі» та вартість придбаного товару віднесено на собівартість реалізованих товарів (Дт 902). Надано видаткові накладні, належними чином зареєстровані податкові накладні та товарно-транспортні накладні.

Згідно згаданого Договору поставки від 31.08.2016 №6624/м ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів» («Покупець»), з однієї сторони та ТОВ «ЗЕЛЕНЕЦЬКЕ» («Постачальник»), уклали договір про постачання у власність сільськогосподарську продукцію власного виробництва (соняшник, ДСТУ 7011- 2009, урожаю 2016 року, в орієнтовній кількості у заліковій вазі 300 т. +1-5%). Оплата за поставлений товар проведена згідно банківських виписок на суму 5 361 326,45 грн., в т.ч. ПДВ.

Позивачем операції з придбання товарів, відображено в податковому обліку у складі витрат 90 «собівартість реалізації» та у рядку 2050 Звіту про фінансові результати (форма №2) у загальній сумі 5 298 601,14 грн.

Відповідно умов Договору, а саме згідно пп. 3.1. «Базовою умовою поставки Товару є термін DAP, який витлумачується Сторонами відповідно до Міжнародних правил щодо тлумачення термінів Інкотермс 2010».

Відповідачем зазначено, що відповідно до ТТН замовником, вантажовідправником є ТОВ «ЗЕЛЕНЕЦЬКЕ». Послуги з перевезення зернових культур здійснювались безпосередньо третіми особами (підприємствами чи фізичними-особами підприємцями). Пунктом навантаження, яке зазначено в виписаних товарно-транспортних накладних є с. Піщанка, Новомосковський р-н, Дніпропетровської обл. При цьому місце навантаження ТТН містить лише область та селище без ідентифікації адреси, основних реквізитів навантаження, проте для постачальників товарів, обов`язковою умовою є заповнення пункту навантаження та розвантаженням із зазначенням повної адреси місцезнаходження складу, в тому числі із зазначенням вулиці.

У підприємства відсутні у власності транспортні засоби, про це свідчить відсутність податкової декларації з транспортного податку та декларації зі сплати екологічного податку (Додаток 3. Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря).

Згідно ЄРПН оренда транспортних засобів відсутня, а також відсутній факт придбання палива для здійснення подальшої експлуатації машин та іншої техніки для вирощування сільськогосподарської продукції.

Також, податковим органом зазначено, що ТОВ «ЗЕЛЕНЕЦЬКЕ» не може реалізовувати сільськогосподарську продукцію власного виробництва (соняшник), оскільки для ведення сільськогосподарських робіт, а саме: вирощування зернових культур, необхідна наявність земельних ділянок. А, відповідно до наявних баз даних ДФС України за 2016 рік, це підприємство не декларувало власні та/або орендовані земельні в кількості потрібній для такої реалізації товару ділянки.

Також, згідно витягу з Державного реєстру майнових прав у ТОВ «ЗЕЛЕНЕЦЬКЕ» відсутні у власності земельні ділянки.

Згідно отриманої відповіді ГУ ДФС у Чернівецькій області листом від 05.02.2019 №416/7/24-13- 14-02 (вх. від 05.02.2019 №2417/7) зазначено, що у слідчому управлінні фінансових розслідувань ГУ ДФС у Чернівецькій області перебувало кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000031 від 06 червня 2014 року.

Починаючи з березня 2016 року по квітень 2016 року ТОВ «ЗЕЛЕНЕЦЬКЕ» переходило у власність до різних «організаторів» - фізичних осіб, яким оголошено повідомлення про підозру у створенні і придбанні даного суб`єкта господарювання, з метою прикриття незаконної діяльності, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.205 КК України; у підробленні та використанні таких документів, тобто вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України.

Згідно Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено наявність кримінальних проваджень, а саме:

1) Ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі №201/9108/18 від 23.08.2018, згідно якої проводиться досудове розслідування за кримінальним провадженням від 04.11.2016 №0000099 з ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.27, ч.1,3 ст.212, ч.1ст.205 КК України.

2) Ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі №202/7296/17 від 06.11.2017 року, згідно якої проводиться досудове розслідування за кримінальним провадженням №0000048 з ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.212 КК України. Дані справи порушено за клопотанням СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відомості про це внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В Ухвалі зазначено, що ТОВ "ЗЕЛЕНЕЦЬКЕ" входить до переліку суб`єктів господарювання з ознаками "фіктивності".

3) Ухвала Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 761/23497/18 від 25.06.2018, в якій зокрема зазначено, що ГСУ ФР ДФС України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000160 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч.2 ст.205, ч.3 ст.209 КК України. В Ухвалі зазначено, що в період з 2016 року по теперішній час невстановлена слідством група осіб, діючи за попередньою змовою, придбала та створила ряд суб`єктів підприємницької діяльності, в тому числі ТОВ «ЗЕЛЕНЕЦЬКЕ» (код за ), з метою прикриття незаконної діяльності шляхом їх використання у злочинних схемах зі створення штучної видимості законності здійснення фінансово-господарських операцій та безпідставного формування податкового кредиту з ПДВ та витрат з податку на прибуток підприємствам реального сектору економіки.

З врахуванням зазначеної на момент перевірки позивача інформації, у зв`язку з відсутністю матеріальних, трудових та інших ресурсів, наявністю обриву ланцюга постачанню товару, наявністю досудових розслідувань за кримінальними провадженням передбаченими ч.5 ст.27, ч.2 ст.205 ч.1,3 ст.212, ч. 3 ст.28, ч.3 ст.209 ч.3 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України, відповідач дійшов висновку про нереальність придбання позивачем товарів у ТОВ «ЗЕЛЕНЕЦЬКЕ» та неможливість здійснення ним господарських операцій.

17. Щодо ПП «АСКОВ» (колишня назва ПП «Мост Строй ЛТД») позивачем до перевірки надано договори поставки від 17.08.2015 року за № 5091/м, предметом якого є поставка сільськогосподарської продукції, договір поставки №4624/м від 22.04.2015 року. Оплата за поставлений товар проведена у безготівковій формі. Станом на час закінчення перевірки заборгованість за товар відсутня. У бухгалтерському обліку, згідно рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» операції з придбання товару відображено Дт 281 «Товари на складі» та вартість придбаного товару віднесено на собівартість реалізованих товарів (Дт 902). Надано видаткові накладні, належними чином зареєстровані податкові накладні та товарно-транспортні накладні.

Згідно Договору поставки від 17 серпня 2015 року №5091/м ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів» («Покупець»), з однієї сторони та ПП «АСКОВ», з іншої сторони, уклали договір про поставку позивачу у власність сільськогосподарську продукцію власного виробництва (соняшник, ДСТУ 7011- 2009, урожаю 2015 року, в орієнтовній кількості 10 000 тонн).

Згідно Договору поставки №4624/м від 22.04.2015 позивач («Покупець») з однієї сторони та ПП «АСКОВ», з іншої сторони, уклали договір про поставку позивачу у власність сільськогосподарську продукцію власного виробництва (соняшник, ДСТУ 7011- 2009, урожаю 2014 року, в орієнтовній кількості 5 000 тонн). Оплата за поставлений товар проведена згідно банківських виписок на суму 65 016 959,28 грн. Позивачем операції з придбання товарів, відображено в податковому обліку у складі витрат 90 «собівартість реалізації» та у рядку 2050 Звіту про фінансові результати (форма №2) у загальній сумі 54 180 799,30 грн.

Згідно наданих позивачем до перевірки відповідачу паперових носіїв за період квітень - жовтень 2015 року підприємству надійшов соняшник урожаю 2014, 2015 року у кількості 7 513,78 тонн. Відповідно умов пп.3.1. Договору «Базовою умовою поставки Товару є термін DAP, який витлумачується Сторонами відповідно до Міжнародних правил щодо тлумачення термінів Інкотермс 2010».

З наданих ТТН замовником вбачається, що вантажовідправником є ПП «АСКОВ». Послуги з перевезення зернових культур здійснювались третіми особами (підприємствами чи фізичними особами-підприємцями). Пунктом навантаження, яке вказане у виписаних товарно-транспортних накладних є с. Піщанка, Новомосковський р-н, Дніпропетровської обл. Місце навантаження ТТН містить лише область та селище без ідентифікації адреси, основних реквізитів навантаження, проте для постачальників товарів, обов`язковою умовою є заповнення пункту навантаження та розвантаженням із зазначенням повної адреси місцезнаходження складу, в тому числі із зазначенням вулиці. На підприємстві відсутні у власності транспортні засоби, про це свідчить також відсутність податкової декларації з транспортного податку та декларації зі сплати екологічного податку (Додаток 3. Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря). Згідно ЄРПН оренда транспортних засобів відсутня, а також відсутній факт придбання палива для здійснення подальшої експлуатації машин та іншої техніки для вирощування сільськогосподарської продукції.

Проведеним аналізом придбання товару по ланцюгу постачання встановлено взаємовідносини з наступними контрагентами-постачальниками: ПП «АГРОФІРМА «ХЛІБОДАР»; ТОВ «АГРОПЕРСПЕКТИВА»; ФГ «САН»; ТОВ «УКРААГРОПОЛІССЯ»; ТОВ «ПРО-ГАРД КОМПАНІ».

Відповідно до проведеного аналізу інформації, що міститься в АІС «ПОДАТКОВИЙ БЛОК», по контрагентах постачальниках відповідачем встановлено відсутність трудових та виробничих потужностей для вирощування сільськогосподарської продукції власного виробництва в задекларованих обсягах підтверджує факт відсутності джерел походження ідентифікованого товару (активу) та неможливість (нереальність) здійснення господарських операцій з його подальшого постачання.

На направлений запит 19.02.2019 за №10207/7/26-15-14-05-02-13 відповідачем отримано відповідь від ГУ ДФС м. Києва про неможливість проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «АСКОВ». За фактом відсутності ПП «АСКОВ» та його посадових осіб за податковою адресою, складено відповідні акти.

Згідно Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено наявність кримінальних проваджень, а саме: ухвали Шевченківського районного суду м. Києва по справі №761/43649/16к від 09.12.2016, згідно якої проводиться досудове розслідування за кримінальним провадженням від 08.07.2016 №0000162 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.209 ч.2 ст.28, ч.2 ст.205, ч.1 ст.263 КК України.

Відсутність у ПП «АСКОВ» трудових та виробничих потужностей для вирощування сільськогосподарської продукції власного виробництва в задекларованих обсягах підтверджує факт відсутності джерел походження ідентифікованого товару (активу) та неможливість (нереальність) здійснення господарських операцій з його подальшого постачання та свідчать про формальний підхід до оформлення первинних документів по вказаним операціям та відповідно про їх юридичну дефектність.

З врахуванням зазначеної на момент перевірки позивача інформації, у зв`язку з відсутністю матеріальних, трудових та інших ресурсів, наявністю обриву ланцюга постачанню товару, наявністю досудове розслідування за кримінальним провадженням від 08.07.2016 №0000162 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.209 ч.2 ст.28, ч.2 ст.205, ч.1 ст.263 КК України, відповідач дійшов висновку про нереальність придбання позивачем товарів у ПП «АСКОВ» та неможливість здійснення ним господарських операцій.

18. Щодо ТОВ ПВП «СТАНДАРТ» позивачем до перевірки надано договір поставки від 08 вересня 2015 року №5356/м, укладений ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів» («Покупець») та ТОВ ПВП «СТАНДАРТ» (Продавець), з іншої сторони, про поставку Покупцеві у його власність сільськогосподарську продукцію власного виробництва (соняшник, ДСТУ 7011-2009, урожаю 2015 року, в орієнтовній кількості 5 000 +/- 5% тонн). Оплата за поставлений товар проведена згідно банківських виписок на суму 9 992 305,82 грн., в т.ч. ПДВ. Позивачем операції з придбання товарів, відображено в податковому обліку у складі витрат 90 «собівартість реалізації» та у рядку 2050 Звіту про фінансові результати (форма №2) у загальній сумі 8 326 921,52 грн.

Згідно наданих позивачем до перевірки паперових носіїв за період грудень 2015 року підприємству надійшов соняшник у кількості 1044,32 тонн.

Відповідно до умов пп.3.1. Договору «Базовою умовою поставки Товару є термін DAP, який витлумачується Сторонами відповідно до Міжнародних правил щодо тлумачення термінів Інкотермс 2010».

З наданих замовником ТТН, вантажовідправником є ТОВ ПВП «СТАНДАРТ», послуги з перевезення зернових культур здійснювались безпосередньо третіми особами (підприємствами чи фізичними-особами підприємцями). Пунктом навантаження, яке вказане у виписаних ТТН є різні населені пункти. Місце навантаження ТТН містить здебільшого тільки назву селища, в деяких випадках тільки район без ідентифікації адреси, основних реквізитів навантаження, проте для постачальників товарів, обов`язковою умовою є заповнення пункту навантаження та розвантаженням із зазначенням повної адреси місцезнаходження складу, в тому числі із зазначенням вулиці.

Проведеним аналізом наданих до перевірки товарно-транспортних накладних відповідачем встановлено наступне: згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних, здійснення оплати замовника автотранспортних послуг ТОВ ПВП «СТАНДАРТ» за послуги автомобільних перевезень ПП «ОСОБА_13», ФОП ОСОБА_7 , ФОП « ОСОБА_8 », ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_11 , ПП ОСОБА_12 не встановлено, що свідчить про відсутність взаємовідносин та надання перевізниками послуг транспортування. Через відсутність у ТОВ «ПВП «СТАНДАРТ» трудових та виробничих потужностей для вирощування сільськогосподарської продукції власного виробництва в задекларованих обсягах підтверджує факт відсутності джерел походження ідентифікованого товару (активу) та неможливість (нереальність) здійснення господарських операцій з його подальшого постачання та свідчать про формальний підхід до оформлення первинних документів по вказаним операціям та відповідно про їх юридичну дефектність.

З врахуванням наявної інформації, у зв`язку з відсутністю матеріальних, трудових та інших ресурсів, наявністю обриву ланцюга постачання товару, наявністю кримінального провадження №0004455 відповідачем було встановлено нереальність придбання товарів у ТОВ «ПВП «СТАНДАРТ» та неможливість здійснення ним господарських операцій.

З врахуванням зазначеної на момент перевірки позивача інформації, у зв`язку з відсутністю матеріальних, трудових та інших ресурсів, наявністю обриву ланцюга постачанню товару, наявністю кримінального провадження №0004455, відповідач дійшов висновку про нереальність придбання позивачем товарів у ТОВ «ПВП «СТАНДАРТ» та неможливість здійснення ним господарських операцій.

19. Щодо ТОВ «ЕКСІТОС» позивачем до перевірки надано договір поставки від 30.04.2015 року за № 4677/м, предметом якого є поставка насіння соняшника. Оплата за поставлений Товар проведена у безготівковій формі. Станом на час закінчення перевірки заборгованість за товар відсутня. У бухгалтерському обліку, згідно рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» операції з придбання товару відображено Дт 281 «Товари на складі» та вартість придбаного товару віднесено на собівартість реалізованих товарів (Дт 902). Надано видаткові накладні, належними чином зареєстровані податкові накладні та товарно-транспортні накладні.

Відповідачем зазначено, що у TOB «ЕКСІТОС» відсутні земельні ділянки для вирощування сільськогосподарської продукції, трудові ресурси та основні засоби для здійснення господарської діяльності. А за період квітень - червень 2015 року ТОВ «ЕКСІТОС» реалізовано контрагентам 952,8 тонн соняшника, натомість, придбано - 150 тонн соняшника.

Основна частина податкового кредиту за період відносин з позивачем (квітень 2015 року - 99,8%, травень 2015 року - 81,2%) сформована за рахунок включення до податкового кредиту операцій по контрагенту з умовним ІПН 00, реєстрація відповідних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних відсутня, що вбачає маніпулювання даними податкової звітності з метою заниження податкових зобов`язань.

ТОВ «ЕКСІТОС» не сплачено до бюджету податкові зобов`язання, визначені в податкових деклараціях з ПДВ за квітень та травень 2015 року; декларацію з ПДВ за червень 2015 року до контролюючого органу не надано. Згідно Єдиного державного реєстру судових рішень по контрагенту ТОВ «ЕКСІТОС» значиться інформація, що:

- СУФР ГУ ДФС в Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000077 від 15.09.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.205, ч.2 ст.205, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.205-1 КК України;

- СУФР ГУ ДФС в Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000047 від 17.05.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.212 КК України.

З врахуванням наявної інформації, у зв`язку з відсутністю матеріальних, трудових та інших ресурсів, наявністю обриву ланцюга постачання товару, наявністю досудових розслідувань у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000077 від 15.09.2016 та ЄРДР за №0000047 від 17.05.2017, відповідачем було встановлено нереальність придбання товарів у ТОВ «ЕКСІТОС» та неможливість здійснення ним господарських операцій.

Дослідивши первинні документи та доводи сторін, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Обов`язок підтвердити правомірність податкового кредиту первинними документами покладений на платника - покупця, позаяк саме він є суб`єктом, що обчислює кінцеву суму податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету. При цьому документи, які обґрунтовують податковий кредит, повинні відображати достовірну інформацію.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку, надані позивачем до перевірки паперові носії за формою первинних документів не засвідчують реальності господарських операцій та не містять достовірних відомостей відносно вищенаведених підприємств і їхніх постачальників.

Окрім формальних вимог щодо оформлення господарської операції, умовою визнання податкової вигоди платника є прояв платником належного ступеня обережності при виборі контрагента. Наведене передбачає встановлення обставин, щодо укладення та виконання договору з контрагентом у світлі реальності господарської операції. При цьому, реальність господарської операції визначається не лише фактичною наявністю та рухом активу, але й реальністю виконання операції саме конкретним контрагентом, тобто наявністю прямого зв`язку з певним постачальником. Платник, який не забезпечив документальне підтвердження відомостей та обґрунтованість вимог, на підставі яких він претендує на податковий кредит, несе ризик несприятливих наслідків своєї бездіяльності у вигляді можливого позбавлення права на податкову вигоду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Приписами пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (14.1.56.); постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (14.1.191.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).

Пунктом 137.1 ст. 137 ПК України встановлено, що податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1 пункту 138.2 статті 138 ПК України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України).

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 пк України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 185.1. статті 185, пунктом 187.1. статті 187, пунктом 188.1. статті 188 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Відповідно до пункту 201.1., 201.4., 201.6. статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один із способів, визначених пунктом 201.1. статті 201 Податкового кодексу України; податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця; податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Разом з тим, п. 200.1. статті 200 ПК України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

У свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.1. статті 198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

При цьому, відповідно до пункту 198.2., 198.3., 198.6. статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою, протягом такого звітного періоду, окрім іншого, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 Кодексу).

Отже, з аналізу наведених законодавчих приписів вбачається, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту та витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування податком на прибуток, є факт придбання товарів (послуг) з метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

При цьому, слід враховувати вимоги частини першої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, станом на момент здійснення спірних господарських операцій, контрагенти позивача були зареєстровані як юридичні особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У свою чергу, чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх.

Крім того, позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже, поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови невстановлення компетентним органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання позивачем незаконної податкової вигоди, останній не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

У відповідності статті 627 Цивільного кодексу України, та ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 43 Господарського кодексу України підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

При цьому, сам по собі факт недекларування контрагентами позивача у поданій податковій звітності результатів таких окремих господарських операцій та/або наявних трудових ресурсів, не впливає на право позивача (покупця) сформувати податковий кредит, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, зокрема, від фактичної сплати контрагентом у ланцюгу постачання податку до бюджету, а відтак якщо останній не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку або мінімізував свої податкові зобов`язання, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, проте вказана обставина не є підставою для позбавлення платника податку-покупця права на отримання податкової вигоди у разі, якщо такий платник має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 30.01.2018 року № К/9901/612/18 і № К/9901/630/18.

Крім того, можлива відсутність у контрагентів трудових ресурсів та виробничих потужностей для самостійного виконання договірних зобов`язань, не свідчить про неможливість виконати відповідні роботи, послуги чи поставки та не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих товарів (робіт, послуг), у тому числі й по ПДВ.

Таким чином, позивач як платник податків самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та сплату лише ним самим податку до бюджету відповідно до законодавства України.

Платник податку не може нести відповідальність за порушення контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни, як і не може нести відповідальність за неподання контрагентом первинних документів. У разі якщо контрагентом були допущені порушення норм податкового або іншого законодавства, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цього контрагента, а не сумлінного платника податків.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постанові від 24.01.2018 року в справі № 824/942/13.

Щодо посилань посадових осіб відповідача в акті перевірки на нереальність здійснення господарських операцій між ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів» та його контрагентами, оскільки у останніх відсутні основні засоби, достатня кількість трудових ресурсів, відсутні джерела походження відвантаженої продукції, відсутня фізична можливість доставки товару зі складу постачальника на склад покупця, є факти кримінальних проваджень відносно посадових осіб товариств-контрагентів по ст. 205 Кримінального кодексу України, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Висновки відповідача щодо не підтвердження легального походження товару зроблений на підставі інформації про контрагентів, які отримано з ІС «Податковий блок», від інших контролюючих органів та на підставі зустрічних перевірок. Проте, вказані доводи не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки вони самі по собі не спростовують реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Натомість, така інформація стосується виключно ТОВ «АГРОТОВ» (код за ), ТОВ «ВРОЖАЙ-АГРО» (код за ), ТОВ «ТД «ЕКОПРІНТ» (код за ), ПП «ЕЛІТАР АВТО» (код за ), ТОВ «НИКСЕРВИС-ПЛЮС» (код за ), ТОВ «СЕРВІСБУДІНТЕР» (код за ), ТОВ «СИНТЕЗ - ПРОФІТ» (код за ), ТОВ «СПЕЦИНВЕСТ» (код за ), ТОВ «ТРАНСАГРОКОРМ» (код за ), ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР КОМЕРС» (код за ), ТОВ «ФРУТ МАЙСТЕР ТРЕЙД» (код за ), ТОВ НВП «ЦЕНТР ТЕХНІЧНОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ» (код за ), ТОВ «ЧАРІВНА ЛОЗА» (), TOB «ТІРАС ТРЕЙД» (), ФГ «САН» (код за ), ТОВ «ЗЕЛЕНЕЦЬКЕ», (код за ), ПП «АСКОВ» (на даний момент ПП «МОСТ СТРОЙ ЛТД») (код за ), ТОВ ПВП «СТАНДАРТ» (код за ) та TOB «ЕКСІТОС» (код за ) і не вказує на протиправні дії позивача.

Як вже вище зазначалося судом апеляційної інстанції, позивач як платник податку, не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит чи бюджетне відшкодування за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Отже, платник податків, який придбав товар та або/послуги в особи, що порушує вимоги податкового законодавства, не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію та не знав про певні порушення правил ведення господарської діяльності та оподаткування своїм контрагентом або постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання.

Отже, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право особи на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Тобто, якщо контрагент порушив податкове законодавство, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому дані порушення не можуть бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 808/1593/17 (адміністративне провадження № К/9901/48159/18).

Так, у рішенні по справі «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009 (2009 рік, заява № 3991/03) Європейським судом зазначено, що платник податків не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо він не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

У рішеннях від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України», від 10.03.2010 у справі «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії» ЄСПЛ наголосив, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит та праві на отримання бюджетного відшкодування. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у його постановах від 15.01.2019 у справі № 815/4561/16 (адміністративне провадження № К/9901/33072/18), від 05.02.2019 у справі № 805/4717/15-а (адміністративне провадження № К/9901/36631/18), від 19.03.2019 у справі № 815/3705/13-а (адміністративне провадження № К/9901/8551/18) тощо.

Щодо висновку контролюючого органу про відсутність у контрагентів позивача основних засобів та достатньої кількості трудових ресурсів, то чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов`язань платника податків у залежність від наявності чи відсутності основних фондів або трудових ресурсів його контрагентів.

До того ж, відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів також не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди позивачем, як покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у своїх постановах від 07.08.2018 у справі № 808/760/16 (адміністративне провадження № К/9901/29091/18), від 16.10.2018 у справі № 2а-8599/12/1370 (адміністративне провадження № К/9901/781/17), від 06.11.2018 у справі № 826/19384/16 (адміністративне провадження № К/9901/36584/18).

Щодо висновків контролюючого органу про фізичну неможливість доставки товарів, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вже зазначалося вище, поставка товару здійснювалась відповідно до умов договорів поставки між постачальниками до покупця (позивача).

Дослідження контролюючим органом фінансово-господарських правовідносин між контрагентами по ланцюгу з третіми особами, ніяким чином не стосується відносин, що склалися між позивачем та його контрагентами.

До того ж, ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів» взагалі не перебувало у відносинах із третіми особами по ланцюгу господарських операцій, оскільки обов`язок поставки товару на склад покупця договором поставки покладено саме на постачальника.

У свою чергу, товарно-транспортна накладна (ТТН) не є обов`язковим документом у господарських операціях з поставки чи купівлі-продажу товарів проте є обов`язковою для договорів перевезення. Відсутність товарно-транспортних накладних, а також недоліки в їх заповненні, які фактично унеможливлюють встановлення основних параметрів щодо перевезення (часу, маси, дані щодо навантаження, розвантаження) ставить під сумнів фактичне переміщення таких товарів у просторі, а у разі наявності й інших доказів та встановлених обставин, наприклад щодо відсутності матеріальних, зокрема транспортних засобів, та трудових ресурсів у господарюючих суб`єктів для здійснення відповідної діяльності, в тому числі і транспортування товару, свідчить на користь висновку про відсутність реальних поставок товару, а відповідно і про безпідставність формування даних податкового обліку за такими операціями.

Аналогічного висновку прийшов і Верховний Суд у своїй постанові від 20.11.2018 у справі № 826/4196/15 (адміністративне провадження № К/9901/49939/18).

Аналізуючи форму і зміст товарно-транспортних накладних, які надано позивачем на підтвердження перевезення товару від постачальників до покупця (позивача), суд апеляційної інстанції доходить висновку, що критичні недоліки у оформленні накладних, які б фактично унеможливили встановлення параметрів перевезення, відсутні.

Щодо посилань посадових осіб відповідача на матеріали вищезазначених кримінальних проваджень провадження, фігурантами яких є посадові особи підприємств-контрагентів, або самостійно підприємства, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

У постанові Верховного Суду України від 17.11.2015 року в справі № 2а/3264/11/1070, було викладено правову позицію, згідно якої первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, та виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Тим більше, що з огляду на принцип індивідуальної юридичної відповідальності (стаття 61 Конституції України), ознака фіктивного підприємництва з боку контрагента не має правового значення для платника податків.

Тобто, в разі встановлення у визначеному правовими нормами порядку фіктивного підприємництва з боку контрагента відсутні підстави для визнання документів, що підтверджують оформлення господарських операцій з цим контрагентом недостовірними.

За змістом норм податкового законодавства, право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів, робіт, послуг, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема щодо податкового кредиту - податковою накладною, виписаною постачальником-платником ПДВ, сум витрат на придбання товару (робіт, послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) в ціні придбання товару (робіт, послуг).

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на нормування податкового кредиту наступають лише у разі реального фактичного вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Таким чином, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника додатків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксується дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Отже, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту.

На підставі оцінки наявних у справі матеріалів та доказів, у їх сукупності, колегія суддів зазначає, що факт отримання позивачем товарів та послуг, оплати їх вартості підтверджується документально, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському обліку та податковій звітності позивача.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що оскаржувані ППР є протиправними та підлягають скасуванню, відповідно до вищевикладених висновків суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, а в рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» - що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

При цьому, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).

Аналіз наведених положень дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу суду, а тому даний адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року №127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010 року).

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано обґрунтованих доводів прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до пп. «б» п. 4 ч.1 ст. 322 КАС України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням, зокрема, нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів» було сплачено судовий збір в розмірі 19 210,00 грн. судового збору за подання адміністративного позову, та 28 815,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, що підтверджується квитанціями, які містяться в матеріалах справи.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст. 139 КАС України).

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що сплачений позивачем під час подання позовної заяви судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів» - задовольнити повністю.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Офісу великих платників податків ДПС від 11.11.2019 року:

- № 000171501;

- № 000166501;

- № 000168501;

- № 000169501

- № 00167501.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС () шляхом їх безспірного списання судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 19 210,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті десять грн. 00 коп.) та апеляційної скарги у розмірі 28 815,00 грн. (двадцять вісім тисяч вісімсот п`ятнадцять грн. 00) загальна сума - 48 025,00 грн. (сорок вісім тисяч двадцять п`ять грн.) на користь Публічного акціонерного товариства «Миронівський завод по виготовленню круп та комбікормів» ().

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: О.О. Беспалов

Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено 03.06.2021 року