Справа № 1.380.2019.001973
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.001973
07 червня 2021 року
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень-відповідача на виконання рішення суду,
Львівський окружний адміністративний суд 25.02.2020 прийняв рішення у справі №1.380.2019.001973, відповідно до якого задовольнив частково адміністративний позов ОСОБА_1 , суд:
- визнав протиправними та скасував рішення начальника Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень: - від 25.03.2019 у виді догани (усно); - від 04.04.2019 у виді суворої догани (усно);
- визнав протиправними і скасував накази Міністра оборони України: - від 09.04.2019 №64 КП Про притягнення до дисциплінарної відповідальності; - від 12.04.2019 №67 КП Про притягнення до дисциплінарної відповідальності; - від 16.04.2019 №197 (по особовому складу) в частині, що стосується звільнення з військової служби у запас за підпунктом д (через службову невідповідність) підполковника юстиції ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України;
- визнав протиправними та скасував накази начальника Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України: - від 12.04.2019 №3 (з основної діяльності) Про призупинення виплати грошового забезпечення; - від 19.04.2019 №9 (про виключення ОСОБА_1 з 19.04.2019 зі списків особового складу Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України та усіх видів забезпечення);
- поновив ОСОБА_1 на військовій службі як такого, що перебуває у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України;
- стягнув з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 211427,37 грн.
Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на військовій службі як такого, що перебуває у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України та стягнення грошового забезпечення за один місяць в розмірі 20686 (двадцять тисяч шістсот вісімдесят шість) гривень 93 коп. суд допустив до негайного виконання, про що 25.02.2020 видав виконавчі листи.

Це рішення суду набрало законної сили на підставі постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020. Ухвалою від 23.11.2020 Верховний Суд відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020.

16.04.2021 до суду надійшла заява ОСОБА_1 від 09.04.2021, відповідно до якої заявник повідомив про такі обставини:

на виконання судового рішення у справі №1.380.2019.001973 Львівський окружний адміністративний суд видав виконавчі листи щодо стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за один місяць в сумі 20686,93 грн. - до негайного виконання, після набрання рішенням законної сили про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 211427,37 грн.

25.02.2020 виконавчий лист щодо стягнення грошового забезпечення за один місяць в сумі 20686,93 грн. ОСОБА_1 пред`явив для виконання ВЧ НОМЕР_1 у добровільному порядку. 26.03.2020 ВЧ НОМЕР_1 здійснила виплату ОСОБА_1 шляхом перерахування коштів на картковий рахунок грошового забезпечення (за час вимушеного прогулу за один місяць) у розмірі 20375,51 грн.

28.10.2020 виконавчий лист щодо стягнення решти суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 190740,44 грн. ОСОБА_1 пред`явив для виконання ВЧ НОМЕР_1 у добровільному порядку. 16.12.2020 ВЧ НОМЕР_1 здійснила виплату ОСОБА_1 шляхом перерахування коштів на картковий рахунок грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 153546,05 грн.

Заявник посилається на норми статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 та пункти 3-5 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (із змінами) та вказує, що в порушення зазначених норм ВЧ НОМЕР_1 при виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення не провела нарахування та виплати суми компенсації податку з доходів фізичних осіб.

У відповідь на звернення ОСОБА_1 щодо належного виконання рішення суду ВЧ НОМЕР_1 відмовила у нарахуванні та виплаті компенсації відповідно до Закону №2011-Х 11 та Постанови №44 з тих мотивів, що станом на момент виплати коштів заявник не мав статусу військовослужбовця, оскільки був звільнений з військової служби та не поновлений на ній, а тому виплата грошового забезпечення проведена без виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.

Враховуючи викладені обставини заявник просить суд визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень - Західного територіального управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України на виконання рішення суду від 25.02.2020 у справі №1.380.2019.001973 щодо невиплати у повному обсязі грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та грошового забезпечення пов`язаного із скасуванням наказу начальника Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України від 12.04.2019 №3 (з основної діяльності) «Про призупинення виплати грошового забезпечення» із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 (із змінами) «Про затвердження Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу».

ВЧ НОМЕР_1 надала письмове пояснення, просить суд залишити заяву ОСОБА_1 без задоволення. В заяві, з покликанням на норми пункту 4.2 Порядку №44, відповідач вказує, що станом на день виникнення права на виплату коштів, ОСОБА_1 не проходив військову службу та не мав статусу військовослужбовця, оскільки був звільнений з військової служби та не поновлений на службі, тому виплату грошового забезпечення проведено без виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.

Суд, вирішуючи питання про обґрунтованість заяви ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень-відповідача на виконання рішення суду, керується такими мотивами:

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Одним з основних засад/принципів адміністративного судочинства, згідно з пунктом 5 частини третьої статті 2 КАС України є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статей 14, 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно приписів статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) негайно виконуються рішення суду, серед іншого, про поновлення на посаді у відносинах публічної служби. Згідно з частиною другою статті 370 КАС України невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з частиною другою статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до частини першої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з приписами частини шостої статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу. Згідно з частинами першою, п`ятою статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Суд, вирішуючи питання про обґрунтованість заяви ОСОБА_1 , керується такими мотивами:

однією із основних засад/принципів адміністративного судочинства є обов`язковість судового рішення. Рішення суду від 25.02.2020 у справі №1.380.2019.001973 суд поновив ОСОБА_1 на військовій службі як незаконно звільненого; стягнув з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 211427,37 грн. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на військовій службі як такого, що перебуває у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України та стягнення грошового забезпечення за один місяць в розмірі 20686,93 грн. суд допустив до негайного виконання. В цьому рішенні суд відповідно до пункту 1 частини 6 статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановив порядок виконання рішення суду щодо стягнення коштів, зазначивши, що при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 211427,37 грн. роботодавцеві слід утримати з цієї суми та перерахувати у відповідні бюджети/фонди передбачені законодавством податки, збори та інші обов`язкові платежі.

Заявник стверджує, що в порушення норм статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 та пунктів 3-5 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», затв. постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (із змінами) ВЧ НОМЕР_1 при виплаті йому грошового забезпечення за час вимушеного прогулу не провела нарахування та виплату суми компенсації податку з доходів фізичних осіб.

Аргументи ВЧ НОМЕР_1 щодо правомірності ненарахування ОСОБА_1 компенсації податку з доходів фізичних осіб зводяться до того, що на день виникнення права на виплату коштів позивач ще не був поновлений на службі (відповідно не проходив військову службу та не мав статусу військовослужбовця), тому виплату грошового забезпечення проведено без виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.

Відповідно до абзацу третього частини другої статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 у разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення). Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і у пільговому обчисленні) та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання.
Постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 затверджений Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 січня 2005 р. N17, далі Порядок №44). Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).

Порядок №44 містить такі норми:

- грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби (пункт 2);

- виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб" (пункт 3);

- виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення (пункт 4);

- грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення (пункт 5).

Рішенням суду №1.380.2019.001973 від 25.02.2020 ОСОБА_1 поновлений на військовій службі як незаконно звільнений. Норми частини другої статті 8 Закону №2011-ХІІ чітко регламентують, що період, протягом якого військовослужбовець був незаконно звільнений, у разі поновлення його на військовій службі/посаді зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і у пільговому обчисленні) та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання. Таким чином, за приписами статті 8 Закону №2011-ХІІ та з урахуванням судового рішення у справі №1.380.2019.001973 ОСОБА_1 вважається таким, що весь період вимушеного прогулу був військовослужбовцем, а цей період зараховується до часу проходження ним військової служби. Відповідно, ВЧ НОМЕР_1 , на грошовому утриманні якої перебував ОСОБА_1 , при виплаті грошового забезпечення за час вимушеного прогулу на підставі норм Порядку №44 повинна компенсувати останньому суми податку з доходів фізичних осіб, що підлягали утриманню з його грошового забезпечення. Оскільки ВЧ НОМЕР_1 такі дії не вчинила, суд дійшов висновку, що має місце протиправна бездіяльність відповідача. Суд також враховує, що ВЧ НОМЕР_1 не виправила цю ситуацію, що виникла на стадії виконання рішення суду, за зверненням позивача з підстав, які за своєю суттю є надуманими. За таких обставин бездіяльність відповідача зумовлює триваюче порушення прав позивача на стадії виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Суд скеровує цю окрему ухвалу начальнику Західного територіального управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, шляхом проведення нарахування та виплату ОСОБА_1 суми компенсації відповідно до статті 8 Закону №2011-ХІІ та положень Порядку №44.

Оскільки отримання фінансування, необхідного для нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення військовослужбовця, може потребувати деякого часу, суд встановлює відповідачу тримісячний строк для надання інформації про стан виконання вказівок цієї окремої ухвали.

Керуючись ст.ст. 14, 241, 248, 249, 256, 294, 295, 370, 372, 383, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

У Х В А Л И В:
Постановити окрему ухвалу та повідомити начальника Західного територіального управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України про протиправну бездіяльність щодо виконання рішення суду від 25.02.2020 у справі №1.380.2019.001973, що полягає у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення (за час вимушеного прогулу та грошового забезпечення пов`язаного із скасуванням наказу начальника Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України від 12.04.2019 №3 (з основної діяльності) «Про призупинення виплати грошового забезпечення») без одночасної компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу» від 15.01.2004 року №44.

З метою усунення виявленого порушення закону військовій частині НОМЕР_1 слід провести нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення військовослужбовця відповідно до статті 8 Закону №2011-ХІІ та положень Порядку №44.

Встановити строк для подання відповіді про виконання окремої ухвали - до 07.09.2021 включно.

Окрема ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується, до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дати підписання ухвали.

Суддя Москаль Р.М.