Справа № 160/15072/20
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В. розглянувши в письмовому провадженні в місті Дніпро справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в набутті громадянства України і отриманні паспорта громадянина України, у зв`язку з перебуванням у громадянстві України матері ОСОБА_2 і постійним проживанням в державі Україні більше п`яти років;
- зобов`язати суб`єкта владних повноважень Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області вчинити певні дії, тобто до набуття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянства України і отриманні паспорта громадянина України, у зв`язку з перебуванням у громадянстві України матері ОСОБА_2 і постійним проживанням в державі Україні більше п`яти років.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у позивача відсутній паспорт громадянина України, хоча вона проживає на території України. Позивач зверталась до відповідача із заявою про набуття громадянства України та отримання паспорта. Проте, відповідач відмовив у видачі паспорта. Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Від відповідача 27.05.2021 до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, з огляду на те, що факт постійного проживання позивача чи її матері на території України має бути встановлений відповідним судовим рішенням про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України в певний час, прийнятим судом в порядку окремого провадження, а не територіальним підрозділом ДМС.
Також відповідач зазначив, що правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи визначаються Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», який передбачено певну процедуру отримання паспорта громадянина України, що позивачем дотримано не було.
Від позивача 03.06.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, яка обґрунтована доводами позовної заяви.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22.09.2020 позивач звернулась до територіального підрозділу ДМС із заявою в якій зазначила, що має підстави для набуття громадянства України, у зв`язку з проживанням в Україні і перебуванням одного з батьків в громадянстві України. Враховуючи дані обставини, позивач просила відповідача надати їй письмову відповідь у встановлений строк.
Відповідач, листом від 24.09.2020 №1264-3991/000236-20 надав роз`яснення позивачу щодо оформлення та видачи паспорта громадянина України та зазначив, що рішення про оформлення паспорта приймається територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України. У разі відсутності таких документів або у разі, коли батьки чи один із батьків такої особи на момент її народження були іноземцями чи особами без громадянства подається довідка про реєстрацію особи громадянином України.
В подальшому, позивач звернулась до Довгинцівського районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 30.09.2020 у справі №211/4218/20, яке набрало законної сили 03.11.2020, встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України з серпня 2002 року на час подання заяви за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів того, що після набрання законної сили рішенням у справі №211/4218/20, позивач зверталась до відповідача із заявою про отримання паспорта громадянина України.

Проте, позивач вважає, що відповідач безпідставно не здійснює оформлення та видачу їй паспорта громадянина України, у зв`язку з чим звернулась за захистом порушеного права до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991, або ж станом на 13.11.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України», і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Зі змісту листа Верховного Суду України від 01.01.2012 про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, вбачається, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 р.; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 р. або станом на 13 листопада 1991 р.; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 р. чи ІНФОРМАЦІЯ_2 ; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. У зазначених справах як заінтересовані особи повинні брати участь відповідні органи служб громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб.

Таким чином, факт постійного проживання позивача чи її матері на території України, має бути встановлений відповідним судовим рішенням про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України в певний час, прийнятим судом в порядку окремого провадження, а не територіальним підрозділом Державної міграційної служби.

Правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи визначаються Законом України від 20.11.2012 №5492 «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» року (далі - Закон №5492).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону №5492 документами, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), є наступні, а саме:

- паспорт громадянина України;

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон;

- дипломатичний паспорт України;

- службовий паспорт України;

- посвідчення особи моряка;

- посвідчення члена екіпажу;

- посвідчення особи на повернення в Україну;

- тимчасове посвідчення громадянина України.

Так, ч. 1 ст. 21 Закону №5492 визначено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону №5492 передбачено, що кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 21 Закону №5492 оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ч. 2 ст. 15 Закону №5492 передбачено, що бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками та технічними описами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 2 статті 15 та абзацу 2 частини 2 статті 21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" Кабінет Міністрів України постановою №302 від 25.03.2015 затвердив Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.

Таким чином, оформлення та видача паспорта громадянина України здійснюється відповідно до вимог «Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 №745) (далі - Порядок №302).

Пункт 35 Порядку №302 визначає, що заявник для оформлення паспорта подає такі документи:

- свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави (далі - свідоцтво про народження);

- оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України). У разі відсутності таких документів або у разі, коли батьки чи один із батьків такої особи на момент її народження були іноземцями або особами без громадянства, або у разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України;

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон (для осіб, які постійно проживали за кордоном, після повернення їх в установленому порядку на проживання в Україну та для осіб, які набули громадянство України за кордоном);

- посвідчення про взяття на облік бездомних осіб (для бездомних осіб);

- довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб);

- рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи);

- документ, що посвідчує особу законного представника/уповноваженої особи, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника/уповноваженої особи;

- документи, що підтверджують сплату адміністративного збору, або оригінал документа про звільнення від його сплати. Оригінал документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертається заявнику, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки "Згідно з оригіналом" та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати;

- документи, що підтверджують відомості для внесення додаткової змінної інформації до безконтактного електронного носія та у паспорт (за наявності таких документів): про місце проживання - довідку органу реєстрації встановленого зразка; про народження дітей - свідоцтва про народження дітей; про шлюб і розірвання шлюбу - свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт; про зміну імені - свідоцтво про зміну імені, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт; довідку про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків або повідомлення про відмову від його прийняття;

- документ, виданий відповідним органом, установою, організацією, який містить фотозображення особи, - для осіб, які звертаються за оформленням паспорта вперше після досягнення 18-річного віку. У разі відсутності такого документа особа подає письмове звернення в довільній формі, в якому зазначається інформація про адресу місць проживання, навчання, роботи, установ виконання покарань та інша інформація, відомості про батьків або інших родичів, які будуть залучені до проведення процедури встановлення особи;

- одну фотокартку розміром 10 х 15 сантиметрів для внесення відцифрованого образу обличчя особи шляхом сканування із застосуванням засобів Реєстру - для оформлення паспорта особі, яка не може пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, оформленим в установленому порядку, або особі, яка відбуває покарання в установах виконання покарань або перебуває на тривалому стаціонарному лікуванні в закладах МОЗ закритого типу (в разі потреби). Фотокартка повинна відповідати вимогам рекомендацій Міжнародної організації цивільної авіації (ІКАО) Doc 9303.

Відповідно до п. 20 Порядку №302 документи для оформлення паспорта подаються особою до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта за зареєстрованим місцем проживання особи.

Положенням п. 37 Порядку №302, передбачено, що працівник територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення паспорта, вчиняє дії, передбачені пунктами 24-29, 32 і 33 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи.

Так, відповідно до абзацу 1 п. 24 Порядку №302, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від заявника перевіряє повноту поданих заявником документів, зазначених у пунктах 35, 46 і 69 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства.

Згідно абзацу 2 п. 24 Порядку №302 у разі виявлення факту подання не всіх необхідних документів або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган ДМС/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформує заявника про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням заявника відмова надається в письмовому вигляді.

Згідно з приписами п. 39 Порядку №302 рішення про оформлення паспорта приймається територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України.

Суд зазначає, що в разі неможливості надати оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України, відповідно до вимог п.35 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, заявник надає довідку про реєстрацію особи громадянином України.

Довідка про реєстрацію особи громадянином України видається у разі прийняття щодо особи рішення про встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України або оформлення набуття громадянства України, відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, який затверджено Указом Президента України від 27.03.2001 №215 (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 №588/2006) (далі - Порядок №215).

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб передбачено Законом України від 18.01.2001 № 2235 «Про громадянство України» (далі - Закон №2235).

Статтею 6 Закону № 2235 передбачені підстави набуття громадянства України, а саме:

за народженням; за територіальним походженням; внаслідок прийняття до громадянства; внаслідок поновлення у громадянстві; внаслідок усиновлення; внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України встановлений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, який затверджено Указом Президента України від 27.03.2001 №2015.

Пунктом 1 Порядку №215 передбачено, що для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Згідно п. 2 Порядку №215 заява з питань громадянства подається у письмовій формі з зазначенням дати її складання та підписується заявником.

Відповідно до п. 4 Порядку №215 заяви та інші документи з питань громадянства подаються:

- особою, яка проживає в Україні на законних підставах, - до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи в Україні;

- особою, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, - до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем реєстрації особи;

- особою, яка постійно проживає за кордоном, - до дипломатичного представництва чи консульської установи України за місцем постійного проживання особи.

Суд звертає увагу позивача, що листом №1264-3991/000236-20 від 24.09.2020 відповідач надав роз`яснення про порядок отримання паспорта громадянина України.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що на час звернення позивача (22.09.2020) до відповідача із заявою про набуття громадянства України, у останнього були відсутні підстави для видачі позивачу паспорта громадянина України.

Крім того, суд також звертає увагу, що позивач зверталась до відповідача саме із заявою про наданні їй відповіді щодо наявності у неї підстав для набуття громадянства, а не з заявою про видачу паспорта громадянина України.

Суд акцентує увагу позивача, що неї до матеріалів справи не додано жодного доказу на підтвердження того, що після набрання законної сили рішенням суду у справі №211/4218/20, позивач зверталась до відповідача із відповідною заявою, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог з урахуванням доводів, викладених в позовній заяві.

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень статті 139 КАС України, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.77, 139, 241-246, 255, 257 - 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська