Справа № 120/2867/21-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 червня 2021 р. Справа № 120/2867/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення відповідача за №52 від 10.12.2020 щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. "в" ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Тому, з метою призначення пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 07.04.2021 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання відзиву.

29.04.2021 стороною відповідача подано до суду відзив щодо заявлених позовних вимог, з якого слідує, що останній вважає позов безпідставним та необгрунтованим, з наступних підстав.

Рішенням Головного управління від 13.11.2020 позивачу вже було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, з огляду на те, що він продовжує працювати за посадою, що дає право на пенсію за вислугу років; та з огляду на відсутність у нього необхідного спеціального стажу, обчисленого станом на 11.10.2017.

Рішенням Комісії з питань підтвердження пільгового стажу при Головному управлінні позивачу було відмовлено в підтвердженні періоду роботи з 01.03.1994 по 18.05.2005 до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, з огляду на відсутність документального підтвердження про безпосередню зайнятість його протягом повного робочого дня на роботах по оперативному і періодичному (гарантійному) аеродромному технічному обслуговуванню повітряних суден та про заробітну плату за липень, серпень 1998р., жовтень 2000р., з вересня 2001р. по березень 2002р. Крім того, ім`я та по-батькові позивача, які вказані в первинних документах, не відповідають паспортним даним.

Згідно поданих документів, страховий стаж позивача становить 32 роки 3 місяці 20 днів. Спеціальний стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, становить 13 років 9 місяців 11 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років.

Заявником також надано наказ по ТОВ «Авіакомпанія «У-Авіа» №37/ОС від 31.08.2020, згідно якого його з 01.09.2020р. переведено на посаду водія, що не надає права на призначення пенсії за вислугу років.

Враховуючи зазначене, Головне управління правомірно відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років як працівнику інженерно-технічного складу авіації, у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи.

Дослідивши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд встановив наступне.

04.12.2020 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Головного Управління пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач) з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "в" ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Спірним рішенням від 10.12.2020 №52 Головне Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відмовило позивачу у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи.

Так, відповідно до спірного рішення зазначено, що рішенням Комісії з питань підтвердження пільгового стажу при Головному управлінні позивачу було відмовлено в підтвердженні періоду роботи з 01.03.1994р. по 18.05.2005р. до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, з огляду на відсутність документального підтвердження про безпосередню зайнятість його протягом повного робочого дня на роботах по оперативному і періодичному (гарантійному) аеродромному технічному обслуговуванню повітряних суден та про заробітну плату за липень, серпень 1998р., жовтень 2000р., з вересня 2001р. по березень 2002р. Крім того, ім`я та по-батькові позивача, які вказані в первинних документах, не відповідають паспортним даним.

Відтак, згідно поданих документів, страховий стаж позивача становить 32 роки 3 місяці 20 днів. Спеціальний стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, становить 13 років 9 місяців 11 днів, що є недостатньо для призначення пенсії за вислугу років.

Позивач заперечує такі висновки та зазначає, що відповідно до записів з трудової книжки та наданих уточнюючих довідок, його пільговий стаж становить 22 роки 18 днів.

Вважаючи, відмову відповідача протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон № 2148-VIII, набрав чинності 11 жовтня 2017 року) доповнено пунктом 2-1 розділ XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV. Відповідно до пункту 2-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачених статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VIII) статтю 54 Закону № 1788-ХІІ викладено в новій редакції. Так право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "в" має інженерно-технічний склад - за переліком посад і робіт, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, після досягнення 55 років і стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначених посадах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

Відповідно до рішення відповідача вказано, що згідно поданих документів, страховий стаж позивача становить 32 роки З місяці 20 днів.

Стосовно посад, то відповідно до Переліку посад і робіт інженерно-технічного складу авіації, які дають право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року № 418, право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, авіаційні техніки (механіки, мотористи) всіх найменувань, які безпосередньо зайняті повний робочий день на роботах по оперативному і періодичному (гарантійному) аеродромному технічному обслуговуванню повітряних суден (крім працівників, зайнятих на зазначених роботах поза аеродромними умовами в спеціально-обладнаних приміщеннях) на підприємствах, в об`єднаннях, льотно-випробних підрозділах військових частин і підприємств Міністерства оборони, тощо.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин).

Пунктом 1 цього Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суду в постановах від 12 лютого 2019 року у справі №337/1297/17 (2-а/337/118/2017) та від 21 березня 2019 року у справі №227/4564/16-а.

Отже, підтвердженням того, що позивач, у вищезазначені періоди працював повний робочий день на роботах із шкідливими та важкими умовами праці - є записи в його трудовій книжці, що відповідає вимогам законодавства і не потребує інших способів доведення цього факту.

Відповідно до позиції відповідача, останній не заперечує, що згідно записів у трудовій книжці позивач з 20.02.1986р. по 28.02.1994р. працював у Вінницькому об`єднаному Авіазагоні Українського управління цивільної авіації авіатехніком.

Проте, як зазначено у рішенні, з огляду на відсутність відомостей про безпосередньо зайнятість позивача на роботах саме по оперативному і періодичному (гарантійному) аеродромному технічному обслуговуванню повітряних суден, для зарахування до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, періоду роботи з 20.02.1986р. по 28.02.1994р. законні підстави відсутні.

Суд відхиляє такі доводи, оскільки відповідно до уточнюючої довідки №560 від 01.12.2020, виданої КП «Аеропорт Вінниця», позивач у період з 20.02.1986р. по 28.02.1994р. працював у Вінницькому авіапідприємстві на посаді авіаційного техніка з безпосередньою зайнятістю протягом повного робочого дня на оперативному і періодичному технічному обслуговуванню повітряних суден.

Щодо періоду з 01.03.1994 року по 10.05.1995 року, то відповідно до запису у трудовій книжці позивач працював у Вінницькому регіональному відділенні Української державної авіокомпанії техніком по планеру і двигуну 4 розряду; записами в трудовій книжці у період з 11.05.1995 року по 20.07.1999 року - працював техніком по планеру 5 розряду; з 01.05.2010 року по 31.07.2015 року - працював авіаційним техніком; з 10.04.2017 року по 31.08.2020 року працював авіаційним техніком в ТОВ "Авіакомпанія "У-Авіа".

Щодо безпосередньої зайнятості позивача, то відповідно до уточнюючих довідок (а.с. 28-33) зазначено, що у період з 20.02.1986р. по 28.02.1994р. позивач у відпустках за власний рахунок не перебував, довідка видана на підставі особових рахунків за 1986-1994 (а.с. 32); у період з 01.05.2010 по 31.07.2015 позивач у відпустках за власний рахунок не перебував (а.с. 33); довідкою від 18.11.2020 підтверджується, що у період з 01.05.2010 по 31.07.2015 працював на посаді авіаційного техніка з безпосередньою зайнятістю протягом повного робочого дня на оперативному і періодичному технічному обслуговуванню повітряних суден (а.с. 30); у період з 10.04.2017 по 31.08.2020 у відпустках за власний рахунок не перебував та працював на посаді авіаційного техніка з безпосередньою зайнятістю протягом повного робочого дня на оперативному і періодичному технічному обслуговуванню повітряних суден, що підтверджується відповідними довідками (а.с. 28-29).

Отже, суд погоджується із доводами позивача, що оскільки посади вказані в трудові книжці позивача віднесені до Переліку посад і робіт інженерно-технічного складу авіації, які дають право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року № 418, то, в даному випадку трудова книжка є належним доказом підтвердження спеціального стажу роботи позивача. Наряду з цим, уточнюючими довідками вказано на безпосередню зайнятість протягом повного робочого дня, без отримання відпусток за власний рахунок.

Щодо тверджень того, що ім`я та по-батькові позивача, які вказані в первинних документах, не відповідають паспортним даним, то суд їх відхиляє з огляду на наступне.

По-перше, ні в спірному рішенні, ні у відзиві на позов відповідачем не конкретизовано документу, який би вказував на відмінність анкетних даних позивача від паспортних даних.

По-друге, так трудова книжка НОМЕР_1 заповнена російською мовою, на відміну від паспорта позивача, відповідно має місце відмінність у написанні імені та по-батькові позивача. Іншого судом не установлено, а відповідачем не доведено.

Верховний Суд у своїх постановах від 28.02.2018 року у справі №428/7863/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі №423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі №548/2056/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для підрахунку стажу при призначенні пенсії.

Разом з тим, записи у трудовій книжці позивача, їх співставлення між собою, не містять протиріч, та у своїй сукупності, підтверджують факт роботи позивача у спірні періоди.

При цьому, підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні первинних документів. Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року по справі № 754/14898/15-а.

Перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії. Аналогічна позиція була наведена зокрема у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №672/914/16-а та від 11 липня 2019 року у справі №127/1849/17.

Позивач не має нести тягар відповідальності, чи зазнавати негативних наслідків, через порушення порядку/інструкції заповнення трудової книжки, та не можуть бути самостійною підставою для не зарахування до стажу позивача періодів його роботи згідно із записами у трудовій книжці, які врешті, виконані у відповідності до вимог Інструкції.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що рішення про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії за вислугу років відповідно до п. "в" ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є протиправним, тому підлягає скасуванню.

Вимога позивача про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "в" ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 04.12.2020 року є похідною від основної, а відтак підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із обставин, встановлених судом у цій справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з підстав та мотивів, наведених у рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 908,00 грн, належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №52 від 10.12.2020 року про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії за вислугу років відповідно до п. "в" ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

Зобов`язати Головне Управління пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "в" ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 04.12.2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , поштова адреса: АДРЕСА_1 ); Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (код ЄДРПОУ - 13322403, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036)

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна