Справа № 540/1587/21
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/1587/21
Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області, реєстратора Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області Надеєвої Юлії Олександрівни, ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування розпорядження та рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2021 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області, реєстратора Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області Надеєвої Юлії Олександрівни, ОСОБА_2 , в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області від 17.12.2020 року №600 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва гр. ОСОБА_2 ;

- скасувати рішення реєстратора Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області Надеєвої Юлії Олександрівни від 30.12.2020 року №56010425 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий №:02:001:1329 за гр. ОСОБА_2 .

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 року у відкритті провадження відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу на продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 року позивачу відмовлено у відкритті провадження. Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції виходив з того, що дані спірні правовідносини підлягають розгляду за нормами, визначеними Цивільним процесуальним кодексом України.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 , будучи членом сім`ї загиблого військовослужбовця - учасника АТО, 20.03.2015 року звернулась до Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,08га на території Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області. На підставі розпорядження голови Генічеської районної державної адміністрації від 07.05.2015 року №212 про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,08 га на території Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області за адресою: АДРЕСА_1 , за межами населеного пункту с. Стрілкове на території Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області, позивачкою було укладено договір з ТОВ «Проектна будівельна компанія Зеніт» на розроблення документації із землеустрою, в процесі розроблення якої встановлено точний розмір земельної ділянки - 0,0675 га., та на теперішній час розроблена документація із землеустрою перебуває на експертизі. Проте, 17.12.2020 року розпорядженням Генічеської районної державної адміністрації №600 затверджено проект землеустрою та передано у власність гр. ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0675 га. для індивідуального дачного будівництва кадастровий номер :02:001:1329. Отже, надавши перевагу гр. ОСОБА_2 , який відповідно до приписів Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має однакове першочергове право на отримання земельних ділянок, позивачка вважає, що Генічеська районна державна адміністрація прийняла протиправне рішення, оскільки із заявою про бажання отримати у власність вказану земельну ділянку вона звернулась ще у 2015 році і на теперішній час є чинним розпорядження голови Генічеської районної державної адміністрації від 07.05.2015 рроку №212 про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Крім того, позивачка вважає, що наслідком скасування розпорядження голови Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області від 17.12.2020 року №600 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва гр. ОСОБА_2 » є скасування рішення реєстратора Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області Надєєвою Ю.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 56010425 від 30.12.2020 року, яким здійснено державну реєстрацію права власності на вищезазначену земельну ділянку за власником ОСОБА_2 ..

Отже, як вбачається з вищенаведених обставин та вірно встановлено судом першої інстанції, підставою звернення до суду з даним позовом є порушені права та законні інтереси позивачки щодо отримання спірної земельної ділянки у власність внаслідок прийняття Генічеською районною державною адміністрацією та реєстратором Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області Надєєвою Ю.О. вищевказаних оскаржуваних рішень про передачу спірної земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 ..

Вирішуючи питання щодо визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатися даний спір судова колегія виходить з наступного.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини характеризуються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне. По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа). З аналізу вимог статті 1 ЦПК України та статті 2 КАС України (у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин) можна зробити висновок, що не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного права.

При вирішенні питання щодо компетенції суду слід врахувати критерій суб`єктного складу спірних правовідносин, одним з яких є участь суб`єкта владних повноважень, визначити характер правовідносин, із яких виник спір, і кінцеву мету пред`явлення позову. За своїм змістом земельний спір, що виник із розпорядження уповноваженим органом землею, є складним і комплексним із правової точки зору. При прийнятті рішення про передачу земельної ділянки у власність ці органи, з одного боку, перебувають у статусі суб`єкта владних повноважень, а з другого - реалізують право власності на землю територіальної громади. Крім того, таке рішення як правовий акт індивідуальної дії є підставою, з якої виникає речове право власності чи користування землею у суб`єктів приватного права.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.10.2020 року у справі №580/3779/19.

Отже, як вбачається зі змісту позовних вимог, суть спору в кінцевому результаті зводиться до конкуренції майнових прав на конкретну земельну ділянку, з одного боку - позивача, який розробив проект і має намір приватизувати земельну ділянку, а з другого боку - громадянина, якому ту саму земельну ділянку вже передано у власність. Тобто, перешкодою у затвердженні проекту землеустрою та наданні земельної ділянки у власність є виникнення права власності на цю саму земельну ділянки в іншої особи.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що, якщо визнання незаконним рішення суб`єкта владних повноважень впливає на права третьої особи, то в такому випадку існує спір про право, що у свою чергу унеможливлює його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів в порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи наведені вище нормативні положення, не можна вважати публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права - фізичною особою чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, хоч у спорі бере участь суб`єкт публічного прав.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.09.2020 року у справі №278/1783/19.

З аналізу вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що хоча спір і пов`язаний з оцінкою повноважень суб`єкта владних повноважень щодо розпорядження земельною ділянкою, проте визначальним є існування права власності у іншої особи на цю земельну ділянку, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Підсумовуючи вищезазначене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що цей позов направлено на захист майнового права позивачки у сфері земельних відносин, при існуванні зареєстрованого права власності на спірну земельну ділянку за гр. ОСОБА_2 , а тому цей спір не є публічно-правовим, оскільки поглинається спором про право, а тому має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.