Справа № 320/1537/20
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1537/20 Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий-суддя Грибан І.О.,

судді: Ключкович В.Ю.,

Парінов А.Б.

за участі:

секретар с/з Піскунова О.Ю.,

пр-к позивача Федотова Д.В.,

пр-к відповідача Засідатель І.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтранссервіс» про застосування заходів реагування у вигляді зупинення роботи, -

У С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області звернулося в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтранссервіс», у якому просить суд застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення роботи нежитлової будівлі АЗС та газового модуля ТОВ «Спецтранссервіс» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Київська, 3, шляхом зобов`язання ТОВ «Спецтранссервіс» повністю зупинити експлуатацію вказаного об`єкта до повного усунення порушень, зазначених в акті планової перевірки від 18.12.2019 р. № 1052.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецтранссервіс» здійснюється експлуатація вказаного об`єкта з порушенням вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що виявлені ним на об`єкті перевірки ТОВ «Спецтранссервіс» порушення вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей (як персоналу об`єкту, так і іншим громадянам, а також особам, які будуть здійснювати гасіння пожежі у разі її виникнення).

При цьому, апелянт звертає увагу суду, що для з`ясування фактичних обставин стану наявності/відсутності порушень Головним управлінням було здійснено вихід на об`єкт для перевірки виконання суб`єктом господарювання припису виданого за результатом проведення перевірки, проте Товариством не допущено працівників Головного управління для проведення планової перевірки, про що складено акт стосовно неможливості здійснення заходу державного нагляду (контролю) від 11.03.2020 № 179.

Отже, з огляду на виявлені перевіркою порушення законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, які у свою чергу, створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей та не були усунуті позивачем до теперішнього часу, апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про відсутність підстав для застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень вказаного Товариства, до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки, шляхом знеструмлення та накладення печаток на розподільчі електрощити.

З огляду на зазначене, апелянт вважає, що неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а також не повне з`ясування обставин справи мало наслідком прийняття незаконного та необґрунтованого рішення, яке відповідно до положень ст. 317 КАС України підлягає скасуванню.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2021 року відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 12 травня 2021 року.

Відповідач, у свою чергу, подав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що вимоги апеляційної скарги вважає безпідставними та необґрунтованими, а викладені у апеляційній скарзі доводи - такими, що суперечать нормам чинного законодавства. Разом з цим, відповідач стверджує, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору було правильно встановлено обставини справи та надано їм належну правову оцінку з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Додатково, відповідач звертає увагу суду, що виявленні порушення мають такий ступінь, що не можуть створювати загрозу життю та здоров`ю людей, а відтак і необхідності застосування крайнього заходу реагування у вигляді зупинки роботи АГЗП немає. Крім того, вказує, що на час розгляду справи судом першої інстанції більшість виявлених порушень було усунуто, про що надано суду відповідні докази.

З огляду на викладені у відзиві обставини, відповідач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні повністю заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, надаючи юридичну оцінку встановленим фактам та обставинам справи, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що Головне управління ДСНС України у Київській області у відповідності до Кодексу цивільного захисту України та Положення про Головне управління ДСНС України у Київській області, затвердженого наказом ДСНС України від 04.02.2013 № 3 (у редакції наказу ДСНС 12.11.2018 №661), здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно - рятувальних служб.

Відповідно до Кодексу Цивільного захисту України, Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», доповідної записки начальника Білоцерківського РВ ГУ ДСНС України у Київській області від 20.11.2018 № 84/6454 та наказу ГУ ДСНС України у Київській області від 29.11.2019 № 1295 «Про проведення позапланових перевірок» позивачем здійснено позапланову перевірку щодо додержання (виконання) вимог нормативно-правових актів та нормативних документів у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки відповідача.

Провідному інспектору сектору техногенної безпеки управління запобігання надзвичайним ситуаціям ГУ ДСНС України у Київській області майору служби цивільного захисту Францішку А.О., заступнику начальника Білоцерківського РВ ГУ ДСНС України у Київській області підполковнику служби цивільного захисту Чеху В.М. та інспектору групи запобігання НС 1-ДПРЗ ГУ ДСНС України у Київській області старшому лейтенанту служби цивільного захисту Кононенку Л.К. видано посвідчення на проведення позапланової перевірки щодо додержання (виконання) вимог нормативно-правових актів та нормативних документів у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки ТОВ «Спецтранссервіс» від 29.11.2019 № 10494.

За результатами перевірки складено акт від 18.12.2019 № 1052 щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сферах цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.

Перевіркою встановлено ряд порушень, а саме:

- не виконано перевірку пристроїв блискавкозахисту відповідно до вимог ДСТУ Б.В.2.7.-38:2008 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавко захисту будівель і споруд» (пункт 1.21 глава 1 розділ IV ППБУ);

- не визначено та не зазначено на вогнегасниках облікові номери за прийнятою на об`єкті системою нумерації (пункт 3.18 глава 3 розділу V ППБУ).

-не визначено наказом створення об`єктового формування цивільного захисту, необхідного для його функціонування матеріально - технічної бази і забезпечення готовності таких формувань до дій за призначенням (пункт 5 частини першої статті 20 КЦЗУ);

-не розроблено та не затверджено графік спеціальних об`єктових тренувань з питань цивільного захисту (стаття 20 КЦЗУ пункт 17 ПКМУ № 444 від 26 червня 2013);

- не розроблено та не затверджено програму загальної підготовки працівників (стаття 20 КЦЗУ пункт 7, 8 ПКМУ № 444 від 26 червня 2013);

-не проведено об`єктові навчання і тренування з питань цивільного захисту (пункт 11 стаття 20 КЦЗУ);

- не встановлено на видних місцях плакати, які містять обов`язки водія під час заправляння автотранспорту, а також інструкції про заходи пожежної безпеки (пункт 10.4 глава 10 розділ VI ППБУ);

- не поновлено на території об`єкта, у будинках, спорудах, приміщеннях відповідні знаки безпеки. Знаки безпеки, їх кількість, а також місця їх встановлення повинні відповідати ДСТУ ISO 6309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки Форма та колір» (ISO 6309:1987, IDT) та ГОСТ 12.4.026-76 «ССБТ Цвета сигнальные и знаки безопасности» (глава 8 розділ II ППБУ);

- не забезпечено персонал об`єкта промисловими засобами індивідуального захисту органів дихання з такими фільтруючими коробками, що відповідають, що відповідають небезпечним речовинам, які обертаються на об`єкті. Не заведено картки обліку на всі засоби індивідуального захисту (Пункт 2 частини першої статті 20 КЦЗУ);

- не заведено журнал обліку вогнегасників (пункт 3.10 глава 3 розділу V ППБУ);

- не проведено заміри опору ізоляції і перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замкнення (пункт 1.20 глава 1 розділу IV ППБУ);

- не встановлено інформаційно-довідковий куточок з питань цивільного захисту та не здійснено його наповнення навчальними посібниками і натурними зразками, передбаченими загальною програмою підготовки працівників до дій у надзвичайних ситуаціях (пункт 3стаття 40 КЦЗУ);

- не забезпечено АГЗП адресним вказівником (назва вулиці, номер будинку), встановити його на фасаді або інших видних місцях і освітлювати у темний час доби (пункт 2.22 глава 2 розділ ІІІ ППБУ).

Примірник Акту №1052 вручено 18.12.2019 року особисто уповноваженій особі суб`єкта господарювання, який був присутній під час перевірки, заступнику директора - ОСОБА_1 , про що зроблена відмітка в акті.

Через існування небезпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, позивач 21.02.2020 року звернувся з позовом в суд про застосування до відповідача заходів реагування у вигляді повної зупинки роботи, а саме існуючої нежитлової будівлі АЗС та газового модулю ТОВ «Спецтрансервіс» шляхом зобов`язання відповідача повністю зупинити експлуатацію вказаного об`єкта до повного усунення порушень зазначених в акті планової перевірки від 18.12.2019 №1052.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до відповідача крайнього заходу реагування у вигляді повного зупинення роботи, а саме існуючої нежитлової будівлі АЗС та газового модулю ТОВ «Спецтрансервіс», оскільки суб`єктом владних повноважень не доведено допущення відповідачем порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей.

З огляду на зазначене, Київський окружний адміністративний суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування вказаних заходів реагування.

Надаючи правову оцінку встановленим по справі обставинам та фактам колегія суддів апеляційної інстанції зважає на таке.

За змістом статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до абзацу другого статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 р. № 877-V (далі - Закон № 877-V), державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Приписами статті 66 Кодексу Цивільного захисту України від 02.10.2012 р. № 5403-VI (далі - КЦЗ) центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону (далі - КЦЗ).

У силу пункту 12 частини першої статті 67 КЦЗ, до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Відповідно до частини другої статті 68 КЦЗ, у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Положеннями частини першої статті 70 КЦЗ встановлено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; тощо.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду (ч.2. ст 70 КЦЗ).

Аналогічна правова норма закріплена у абз. 1 частини 5 статті 4 Закону № 877-V.

Отже, зі змісту вказаних норм законодавства вбачається, що застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є необхідним оперативним та превентивним способом впливу на порушника з метою усунення існування загрози життю та здоров`ю людей.

Визначення небезпечного чинника надано в пункті 26 статті 2 Кодексу цивільного захисту України та означає складову частину небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.

Колегія суддів звертає увагу на те, що перевіряючи обґрунтованість позовних вимог відповідного органу ДСНС України про застосування заходів реагування, суд має перевірити: 1) відповідність виявлених порушень з вимогами законодавства, що регулюють дані правовідносини; 2) встановити обсяг та «вагу» зазначених в акті перевірки порушень на предмет існування реальної загрози життю та здоров`ю людей (працівників, відвідувачів); 3) оцінити зібрані під час розгляду спору по суті докази від усіх сторін на предмет здійснення суб`єктом господарювання заходів по усуненню порушень, виявлених під час перевірочного заходу (вжиття заходів по ініціюванню проведення позапланової перевірки, часткове/повне усунення виявлених порушень, пріоритет усунення реальних загроз над «паперовими порушеннями» тощо); 4) надати оцінку спірним правовідносинам щодо наявності/відсутності підстав для застосування заходів реагування.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 19.05.2020 у справі №420/5156/18 та постанові від 21 лютого 2020 року у справі №815/6365/17.

Як убачається з матеріалів справи та з Акту перевірки №1052 від 18.12.2019, позивачем в результаті планової перевірки відповідача виявлено 13 недоліків в організації пожежної, техногенної та цивільної безпеки.

Відповідачем, під час розгляду справи суду першої інстанції надано докази на підтвердження усунення порушень, зокрема: технічний звіт по перевірці технічного стану діючих електроустановок, заземлювачів, автоматичних вимикачів і ліній електропередачі разом з електровимірювальними роботами відповідно до вимог і норм ПТЕ і ПБЕЕС на об`єкті: Пункт (АГЗС) Київська обл., м. Біла Церква, вул. Київська, 31 ТОВ "Спецтранссервіс" (2020 р.), наказ про створення об`єктового формування цивільного захисту від 13.03.2020 №13/03., план - графік проведення практичної підготовки осіб керівного складу і фахівців, діяльність яких пов`язана з організацією і здійсненням заходів цивільного захисту на ТОВ «Спецтрансервіс» у 2020 році, який погоджено Начальником управління НС та ЦЗН Білоцерківської міської ради та начальником Білоцерківського РВ ГУ ДСНС України у Київській області, посвідчення про проходження навчань операторів заправних станцій з питань цивільного захисту, у тому числі правилам техногенної та пожежної безпеки.

Щодо визначення та зазначення на вогнегасниках облікових номерів за прийнятою на об`єкті системою нумерації, то відповідачем зазначено, що усі вогнегасники, що розташовані на об`єкті, пронумеровано та внесено в журнал обліку вогнегасників, також усі вогнегасники пройшли технічне обслуговування та придатні до використання, що підтверджується журналом обліку вогнегасників та сертифікатом технічного обслуговування.

Щодо встановлення на видних місцях плакатів, які містять обов`язки водія під час заправляння автотранспорту, інструкції про заходи пожежної безпеки, а також поновлення на території об`єкта, у будинках, спорудах, приміщеннях відповідних знаків безпеки, то усунення зазначених порушень підтверджуються фотографіями.

Судом першої інстанції зазначені документи прийнято як належні та допустимі докази, які покладено в основу рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 74,75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів звертає увагу, що надані відповідачем документи, зокрема фотознімки не дають змоги встановити місце та дату їх створення, ідентифікувати зображені на них об`єкти по відношенню до спірних правовідносин. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що визначений у приписі строк усунення виявлених перевіркою порушень на час розгляду справи судом першої інстанції сплинув, а отже встановлення фактів усунення відповідачем порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, зафіксованих актом перевірки, можливе лише за наявності акту заходу державного нагляду (контролю), із зазначенням про відсутність виявлених порушень вимог законодавства.

Водночас, такий акт контролюючого органу на час розгляду справи судом першої інстанції був відсутній. А ряд виявлених порушень продовжували існувати, що і зазначено судом у оскаржуваному рішенні, а за твердженням позивача, продовжує становити загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що під час розгляду справи судом першої інстанції позивачем до матеріалів справи долучено Акт №179 від 11.03.2020 (т.1, а.с.-207) про недопущення відповідачем на планову перевірку співробітників позивача, на що суд першої інстанції уваги не звернув та не надав цьому належної оцінки.

Відтак, повного усунення всіх виявлених порушень відповідачем не здійснено і кожне з порушень, що наразі мають місце (зазначені вище), є небезпечним для життя і здоров`я людей.

В той же час, існування (не усунення відповідачем) хоча б одного з порушень, встановлених позивачем, які загрожують життю та здоров`ю людей, вже є самостійною достатньою правовою підставою для застосування до нього заходів реагування у вигляді, зокрема, повного зупинення експлуатації (роботи) будівель та приміщень.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 26 червня 2018 року по справі № 823/589/16, від 11 грудня 2019 року по справі № 320/7019/18.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що позивачем ряд виявлених попередньою перевіркою порушень усунуто, а не усунуті порушення Правил пожежної безпеки не становлять загрози життю та /або здоров`ю людей є необґрунтованим.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів зазначає, що виявлені в ході проведення перевірки та зафіксовані у акті позивача порушення у сфері пожежної і техногенної безпеки, допущені відповідачем, дійсно можна кваліфікувати як такі, що створюють реальну загрозу життю і здоров`ю людей.

Як зазначено у Постанові Верховного суду від 21 серпня 2020 року у справі №640/368/19 : «…застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації приміщень є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей. Водночас поняття «загроза життю та/або здоров`ю людини» є оціночним поняттям, яке лежить у сфері захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері. Таким чином, оскільки на час розгляду справи в судах першої й апеляційної інстанції належних доказів, які б свідчили про повне усунення відповідачем порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, не було надано, колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що наявність наведених порушень вимог протипожежної безпеки становить реальну небезпеку і загрозу життю та здоров`ю людей. У світлі викладеного Верховний Суд також зауважує, що застосовані заходи співмірні тим порушенням, які встановлено позивачем.»

Отже, доказів того, що на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення належних доказів повного усунення всіх виявлених порушень відповідачем не надано, а кожне з порушень, що залишилися (зазначені вище), є небезпечним для життя і здоров`я людей, колегія суддів визнає обґрунтованими позовні вимоги контролюючого органу щодо необхідності застосування до відповідача передбачених законодавством заходів реагування.

При цьому, колегія суддів зауважує, що існування (не усунення відповідачем) хоча б одного з порушень, встановлених позивачем, які загрожують життю та здоров`ю людей, вже є самостійною достатньою правовою підставою для застосування до нього заходів реагування шляхом знеструмлення та накладення печаток на розподільчі електрощити.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 по справі № 823/589/16 відповідно до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковими для врахування під час розгляду даної справи.

Під час розгляд справи у апеляційному порядку позивачем вживалися заходи щодо з`ясування стану виконання винесених за результатами попередньої перевірки приписів. Відповідно до Наказу «Про проведення позапланових перевірок» від 28.04.2021 року №534, згідно з Посвідченням на проведення заходу державного нагляду (контролю) від 05.05.2021 року №3637, для встановлення факту належного усунення виявлених порушень, посадові особи Позивача прийшли за адресою Відповідача для здійснення перевірки дотримання ним вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Проте, відповідачем повторно не допущено уповноважену посадову особу ДСНС до проведення заходу державного нагляду (контролю), про що складено відповідний Акт від 07 травня 2021 року № 367 (надалі - Акт №367), копія якого наявна в матеріалах справи.

Отже, відповідачем не надано можливості підтвердити позивачем факт усунення порушень правил пожежної безпеки.

Також, колегія суддів враховує, що застосовані до відповідача заходи реагування матимуть тимчасовий характер, період дії яких, залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень.

Крім того, застосовані заходи реагування матимуть, також, спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки. Такі заходи реагування, як повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту - не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі, викладеною у постанові від 28 лютого 2019 року у справі №810/2400/18.

Згідно з частиною п`ятою ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, наведені обставини та норми чинного законодавства у сукупності та взаємозв`язку свідчать про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність правових підстав для її задоволення.

Згідно статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 310, 315, 317, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року скасувати.

Позов Головного управлінню Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області задовольнити.

Застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації роботи нежилої будівлі АЗС та газового модуля ТОВ «Спецтранссервіс» (), за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Київська, 3, шляхом зобов`язання ТОВ «Спецтранссервіс» повністю зупинити експлуатацію вказаного об`єкта до повного усунення порушень, зазначених в акті планової перевірки від 18 грудня 2019 року №1052.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 07.06.2021р.)