Справа № 520/6323/21
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 р. Справа № 520/6323/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Кухар М.Д., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради (просп. Гагаріна, буд. 7,м. Харків,61001, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради, щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПГ1: НОМЕР_1 у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради, НОМЕР_2 встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 статус «особи з інвалідністю внаслідок війни» та видати посвідчення «особи з інвалідністю внаслідок війни», відповідно до вимог п.9 ч.2 ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3552-ХІІ.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що на підставі наказу № 66 від 09.02.1987 року, він у якості водія був відправлений у відрядження в Комунальне автотранспортне підприємство №13030 Київського міського територіально-виробничого Об`єднання автотранспорту для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 09.02.1987 по 12.03.1987 року. У період часу з 09.02.1987 року по 12.03.1987 року виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та отримував заробітну плату. Позивач вважає, що він був залучений до оперативної групи Цивільної оборони в якості водія. Позивач зазначає, що він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, має II групу інвалідності по захворюванню, пов`язаного з виконанням ліквідаційних робіт наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням та експертним висновком. 11 березня 2021 року з метою отримання статуту інваліда війни та керуючись п. 9 ч. 2 ст. 7 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ОСОБА_1 письмово звернувся до Управління соціального захисту населення адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради із заявою щодо встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі «посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни».

Листом УПСЗН адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради від 24.03.2021 року за вих. № К-131 позивачу відмовлено у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачу відповідного посвідчення, оскільки відсутні документи, що доводять факт його участі у роботах по ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони. Просить суд вимоги заявленого позову задовольнити.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія вказаної ухвали була надіслана та вручена уповноваженому представнику відповідача 26.04.2021 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідачем направлено відзив на позов, в якому УПСЗН адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради з вимогами заявленого позову не погоджується. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, з 11.10.2016 як особа - учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії. Надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни визначається Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 № 3551-XII. Відповідач зазначає, що для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни з підстав, встановлених пунктом 9 статті 7 Закону, окрім факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Закон містить умову, щоб особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме у складі формувань Цивільної оборони. Документального підтвердження залучення ОСОБА_1 до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ним до Управління а також до цього адміністративного позову не надано. А тому, оскільки позивач не має статусу інваліда війни, то і підстави для видачі йому відповідного посвідчення відсутні.

Управління вважає позовну заяву ОСОБА_1 безпідставною, а вимоги такими, що суперечать нормам чинного законодавства.

Представником позивача надана відповідь на відзив, в якій сторона позивача з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов - не погоджується, зазначивши, що згідно інформаційної довідки, наданої Київською обласною державною адміністрацією від 20.10.2017 року №01.1-14/1654-1 про участь у формувань ЦО надано інформацію про те, що громадяни, які виконували роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС залучались до виконай цих робіт виключно у складі формувань Цивільної оборони. Аналіз положень чинного законодавства дає підстави для висновку про те, що відповідно до норм законодавства, що діяло на момент аварії на Чорнобильській АЕС, на всіх без виключення підприємствах, установах та організаціях, до складу цивільної оборони в обов`язковому порядку зараховувалось все працездатне населення. Вважає, що надані позивачем документи підтверджують його участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі штабу Цивільної оборони, та внаслідок чого ним отримана інвалідність захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи (експертний висновок № 3440 від 21.11.1991р.), а отже вважає, що має право на встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни із видачею посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС у 1987 році серії НОМЕР_3 від 20 лютого 2019 року (а.с. 10).

Як встановлено за матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у трудових відносинах з Харківським АТП-16330 на посаді водія.

На підставі наказу № 66 від 09.02.1987 року, водій ОСОБА_1 був відправлений у відрядження в Комунальне автотранспортне підприємство №13030 Київського міського територіально-виробничого Об`єднання автотранспорте для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 09.02.1987 по 12.03.1987 року (а.с. 16).

Згідно довідки№16/198 від 26.03.1997 року, за підписом директора Харківського АТП- 16330, відповідно довідки і Київського АТП-13030, маршрут руху складав: Чорнобильська АЕС - ст Лелев-Колачи і назад, за що позивачу нараховувалась заробітна плата.

Отже, у період часу з 09.02.1987 року по 12.03.1987 року ОСОБА_1 дійсно виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, шо підтверджується доданими до позовної заяви доку ментами.

На даний час Позивач має статус учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС (1 категорії) та має II групу інвалідності, захворювання пов`язано з виконанням робіт по ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується експертним висновком (а.с. 11).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії ХАР -03 № 024852 позивачу встановлено з 20.04.2005 року інвалідність ІІ групи по захворюванню, пов`язаному з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, безстроково (а.с. 12).

Станом на час розгляду справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, з 11.10.2016 як особа - учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії.

Позивач має право на пільги відповідно до Законів України: «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», «Про основи соціальної захищеності осіб з Інвалідністю в Україні», «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні».

Зазначені обставини визнаються сторонами по справі та не потребують додаткового доказування.

11.03.2021 року ОСОБА_1 , з метою отримання статусу інваліда війни, письмово звернувся до Управління соціального захисту населення адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради із заявою щодо встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі «посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни» на підставі п.9 ч.2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно листа від 24.03.2021 року за вих. № К-131 ОСОБА_1 було повідомлено, про відмову в призначенні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі відсутності документів, що доводять факт участі позивача у роботах по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме у складі формувань Цивільної оборони (а.с. 19-20).

Не погоджуючись із вказаною відмовою та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

По суті спірних правовідносин суд виходить з наступного.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них, визначені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII.

Відповідно до частини другої статті 4 вказаного Закону (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону, до інвалідів війни належать інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків інвалідів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року №302, посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно з пунктом 10 цього Положення, посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причини інвалідності.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), учасниками ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Матеріалами справи підтверджено участь позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також настання інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з участю у ліквідації цих наслідків при виконанні трудових обов`язків.

Суд зазначає, що долучені до матеріалів справи документи свідчать про те, що на позивача як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом встановлено, що позивач має пільги відповідно до Законів України: «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», «Про основи соціальної захищеності осіб з Інвалідністю в Україні», «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні».

Водночас, для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону №3551-XII, окрім як факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зазначений Закон містить також умову, щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Це пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони, та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженнями керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника Цивільної оборони СРСР від 06 червня 1975 року № 90 та Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 1111, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

За відсутності доказів, які б свідчили про залучення позивача до формувань саме Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відсутні достатні підстави для набуття позивачем статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Документи, які позивач долучив до своєї заяви від 11.03.2021 року про видачу відповідного посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, поданою до управління, належним чином підтверджують його статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та настання інвалідності у зв`язку з тим, що він брав участь у таких заходах.

Між тим, належного документального підтвердження своєї безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони позивач не надав. Ця обставина є істотною, позаяк в протилежному випадку статус інваліда війни (на підставі пункту 9 частини другої статті 7 Закону №3551-XII) поширюватиметься на всіх, хто належать до категорії осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і її наслідків і відповідно мають статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (підпункт 1 частини першої статті 9 Закону №796-XII).

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права в аналогічних правовідносинах викладена Верховним Судом у постановах від 07.06.2018 у справі №377/797/17, від 21.08.2018 у справі № 279/2285/16-а, від 15.05.2019 у справі 816/851/18, від 18.09.2019 у справі № 674/450/17, від 19.09.2019 у справі №756/8323/16-а, від 20.12.2019 у справі №315/594/15-а (2-а/315/29/15), від 26.02.2020 у справі № 377/196/17, що враховується судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Посилаючись на позицію Вищого адміністративного суду України, викладену в ухвалі від 13.04.2017 у справі № К/800/11747/17 позивач також зазначив, що жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить вимоги щодо обов`язковості видання, розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони.

Інші доводи позивача висновків суду не спростовують.

Надані позивачем до суду довідки суд не приймає до уваги, оскільки ними не підтверджено факту залучення Комунального автотранспортного підприємства №13030 Київського міського територіально-виробничого Об`єднання автотранспорту, до якого було командировано позивача у якості водія, до складу формувань Цивільної оборони та безпосередньої участі позивача у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони.

Суд звертає увагу, що вказані інформаційні довідки носять лише інформаційний характер, не мають ознак нормативно - правового акту, тому не можуть бути використані як правова підстава для прийняття рішення про встановлення статусу інваліда війни та видачі такого посвідчення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. ст. 7, 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За наведених обставин та правових норм, суд вважає, позовні вимоги є необґрунтованим та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 134, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради (просп. Гагаріна, буд. 7, м.Харків, 61001, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Скарга може бути подана у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 07 червня 2021 року.

Суддя Кухар М.Д.