Справа № 260/2027/21
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 червня 2021 року м. Ужгород№ 260/2027/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаврилка С.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Пітух Василя Івановича до Ужгородського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ), Ірпінського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дії, скасування постанов та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2021 до Закарпатського окружного адміністративного суду звернулася з позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в особі представника адвоката Пітух Василя Івановича (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Швабська, 22) до Ужгородського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Заньковецької, 10, ), Ірпінського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Ярославська, 11, ) Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03186 Київська область, м. Київ, просп. Повтрофлотський, 76- А, код ЄДРПОУ 810172), яким просить: "1. Прийняти до свого провадження адміністративний позов; 2. Визнати причини пропуску строку для звернення до суду - поважними та поповній пропущений процесуальний строк на подачу позовної заяви; 3. Визнати протиправною бездіяльність Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 при поверненні виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 50035350; 3. Зобов`язати Ірпінський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арсин з майна належного ОСОБА_1 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 50035350 від 03.02.2016; 5. Визнати протиправною бездіяльність Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 при закінченні виконавчого провадження № 51289061; 6. Зобов`язати Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з майна належного ОСОБА_1 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 51289061 від 03.06.2016; 7. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жук Т.А. від 30.08.2018 року ВИ № 50035350 про стягнення виконавчого збору; 8. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жук Т.А. від 30.08.2018 року ВП № 50035350 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження; 8. Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державною виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Герба К.В. від 25.10.2018 року ВП № 57515457 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору у сумі 89485,19 грн; 9. Визнати протиправною та скасувати постанову старшою державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центральною міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Герба К.В. від 16.11.2018 року В1І № 57703247 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з боржника витрат виконавчого у сумі 1000,00 грн; 10. Вирішити питання про стягнення сум сплаченого судового збору.".

У хвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року було прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Позивач вказує, що відсутність відкритих виконавчих проваджень, в межах яких можливе звернення стягнення на її майно, вказує на відсутність у відповідача правових підстав зберігати накладений арешт. При цьому зазначає, що наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про арешт майна перешкоджає їй вільно розпоряджатись належним на праві власності майном, а відповідач в свою чергу не вчиняє дій щодо зняття арешту з майна. Крім того вказує, що державний виконавець не проводив виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум, тобто у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Позивач вважає, що на момент виникнення спірних правовідносин обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору було фактичне виконання виконавчого документу та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Відповідачами відзиву на позовну заяву до суду не було подано.

Відповідно до статі 162 частини 6 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно із статтею 262 частиною 5 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча судом вживалися заходи щодо виклику учасників справи, що передбачені Главою 7 Розділу І КАС України.

04 червня 2021 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду надійшла заява від представника позивача, відповідно до якої представник просить розглянути справу без його участі за наявними матеріалами у справі та задовольнити позовні вимоги (а.с. 101).

Статтею 287 частиною 4 КАС України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до статті 129 частини 2 КАС України учасник судового процесу повинен за допомогою електронної пошти (факсу, телефону) негайно підтвердити суду про отримання тексту повістки. Текст такого підтвердження роздруковується, а телефонне підтвердження записується відповідним працівником апарату суду, приєднується секретарем судового засідання до справи і вважається належним повідомленням учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою учаснику судового процесу з моменту надходження до суду підтвердження про отримання тексту повістки.

Враховуючи вимоги статті 287 КАС України щодо особливостей розгляду даної категорії термінових справ та особливості повідомлення учасників справи, визначені статтею 268 КАС України, судом вживалися заходи направлення учасникам справи повістки про виклик шляхом надсилання на електронну адресу останніх зазначеної та у відповідності до підтвердження про отримання тексту повістки, що надійшло до суду, останні вважається належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду (а.с.а.с. 59-63).

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до статті 205 частини 9 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

А відтак, оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду даної справи, у відповідності до статті 205 КАС України їх неявка не перешкоджає даної розгляду справи.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, судом встановлено наявність публічних обтяжень щодо суб`єкта - ОСОБА_1 а саме: постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 50035350 від лютого 2016 року Відділом державної виконавчої служби Іртиського міського управління юстиції накладено арешт нерухомого майна, номер запису обтяження 14267537, дата та час державної реєстрації 21 квітня 2016 року 15:42:24, особа, в інтересах якої встановлено обтяження: ПАТ "Банк Форум", , адреса: Україна, м. Київ, бульвар Верховної Ради, 7; постановою № 51289061 від 03 червня 2016 року Солом`янський районний ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві накладено арешт нерухомого майна, номер запису про обтяження 16293715, дата та час державної реєстрації: 08 вересня 2016 року 18:52:39, особа, в інтересах якої встановлено обтяження: ПАТ "Укргазбанк", , інформація про зміни обтяження номер запису про обтяження: 14267537 (спеціальний розділ) Реєстрація обтяження спеціального розділу дата та час державної реєстрації: 21 квітня 2016 року 15:42:24; постанова № 51289061 від 03 червня 2016 року Солом`янський районний ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві накладено арешт нерухомого майна, номер запису про обтяження: вересня 2016 року дата та час державної реєстрації: 18:52:39 (а.с.а.с. 13-15).

Згідно даних АСВП виконавче провадження № 50035350 відкрито Ірнінським MB ДВС ГТУЮ у Київській області на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 03 лютого 2016 року, а його стан на 24 травня 2021 року завершено (а.с. 16).

Згідно даних АСВП виконавче провадження № 51289061 відкрито Солом`янський районний ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 03 червня 2016 року, а його стан на 24 травня 2021 року завершено(а.с. 16).

Судом встановлено, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 03 лютого 2016 року № 50035350 Ірпінським MB ДВС ГТУЮ у Київській області було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 367/3671/14-ц від 06 листопада 2015 року яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Банк Форум" заборгованість в сумі 894851,90 грн (а.с.а.с 19-22).

Постановою про повернення виконавчого документа стягувану від 17 вересня 2018 року № 50035350 вказаний виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі статті 37 частини 1 пункту 1 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з надходженням до відділу 07 серпня 2018 року заяви стягувана щодо повернення виконавчого документу без подальшого виконання (а.с. 24).

У пункті 2 резолютивної частини даної постанови зазначено про припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення, винесених в рамках вказаного виконавчого провадження. Також у постанові зазначено, що постанова про стягнення виконавчого збору від 30 серпня 2018 року та постанова про стягнення витрат виконавчого провадження від 30 серпня 2018 року винесені в окремі виконавчі провадження, а саме № 57516467 та № 57703247.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 03 червня 2016 року № 51289061 Солом`янським районним ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 760/12480/15-п від 06 травня 2016 року, у відповідності до якого стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" судовий збір в розмірі 1827 грн (а.с. 25).

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 22 лютого 2019 № 51289061 на підставі статті 40 частини 1 пункту 9 3акону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем Солом`янського PB ДВС міста Києва закінчено виконавче провадження у зв`язку з його повним фактичним виконанням рішення (а.с. 27).

За змістом статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XІV, чинного на момент накладення арешту на майно ОСОБА_2 , арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, в тому числі й винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчою провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Статтею 40 частинами 1, 2 Закону України "Про виконавче провадження" нестягнення (далі по тексту - Закон України № 1404-VIII) визначено, що в разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем) повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Разом з тим, необхідно зазначити, що згідно із статтею 59 частиною 4 Закону України № 1404-VIII підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Тобто, якщо на виконанні перебуває постанова про стягнення виконавчого збору, вона є таким же самостійним виконавчим документом, що підлягає примусовому виконанню.

Заявлений позов також стосується вимог щодо стягнення виконавчого збору, усі питання по виконанню якого вирішуються в порядку адміністративного судочинства. При цьому законність накладеного виконавцем арешту залежить в тому числі від наявності підстав для стягнення із позивача виконавчого збору, так як арешт після закінчення виконавчого провадження не знято саме з метою забезпечення стягнення зі позивача виконавчого збору.

Велика Палата Верховного Суду в свої Постанові від 29 травня 2019 року по справі № 2- 1409/11 провадження № 14-137цс19 передбачила можливість зняття арешту із пов`язаними з вирішенням питання щодо стягнення виконавчого збору в порядку адміністративного судочинства.

Згідно зі статтею 1 Закону України № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень, інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (стаття 5 частина 1 Закону України № 1404-VIII).

Згідно із положеннями статті 18 частини 1 Закону України № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Нормою статті 18 частини 3 пункту 6 Закону України № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника.

Відповідно до статті 59 частин 1-2 Закону України № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Статтею 59 частиною 4 Закону України № 1404-VIII перелічено підстави, за наявності яких виконавець самостійно знімає арешт з усього майна (коштів) боржника або його частини. Такими підставами є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника мас спеціальний режим використання та/або звернення стягнення па такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у ч. 6 ст. 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені п. 12 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону України "Про виконавче провадження".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (стаття 59 частина 5 Закону України № 1404-VIII).

До підстав зняття арешту також належать: закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав (стаття 40 частина 1 Закону України № 1404-VIII).

Статтею 40 частиною 2 Закону України № 1404-VIII визначено, що про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Також за приписами статті 37 частини 3 Закону України № 1404-VIII арешт з майна боржника знімається у разі повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.п. 1, 3, 11 ч. 1 цієї статті Закону.

Нормою статті 37 частини 1 Закону України № 1404-VIII визначено випадки, коли виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, повертається стягувану.

Так, за положеннями статті 37 частини 1 пункту 1 Закону України № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо від стягувана надійшла відповідна заява

З огляду на те, що головним державним виконавцем Ірпінського міського відділу ДВС ГТУЮ в Київській області Жук Т.А. повернуто виконавчий лист стягувачеві ОСОБА_3 за його заявою на підставі статті 37 частини 1 пукну 1 Закону України № 1404-VIII у зв`язку з надходженням від останнього заяви, відповідно до імперативних приписів статті 37 частини 1 Закону України № 1404-VIII державний виконавець повинен був зняти арешт, накладений на майно боржника ОСОБА_1 , проте цього не зробив.

Також, державним виконавцем Солом`янського районного відділу ДВС м. Києва Комовою Д.Ю. закінчено виконавче провадження про стягнення судового збору, у зв`язку з його повним фактичним виконанням.

Таким чином, у зв`язку із вищенаведеним, суд приходить до висновку, що бездіяльність посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 після повернення державним виконавцем виконавчого листа стягувачеві та закінчення виконавчого провадження є протиправною.

Щодо скасування постанов про стягнення виконавчою збору та витрат на виконавче провадження, суд вважає за необхідне вказати.

Відповідно до даних АСВП від 21 травня 2021 року судом встановлено, в Ужгородському міському відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на виконанні перебувають виконавчі провадження № 57516467 та № 57703247 (а.с. 16).

Рішенням Ірпінського районного суду від 25 грудня 2014 року в цивільній справі № 367/3671/14-ц задоволено позов ПАТ "Банк Форум" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 894 851,90 грн.

06 листопада 2015 року Ірпінським районним судом на підставі вказаного рішення видано виконавчий лист № 367/3671/14-ц.

Судом встановлено, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 03 лютого 2016 року № 50035350 Ірпінським MB ДВС ГТУЮ у Київській області було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 367/3671/14-ц від 06 листопада 2015 року, у відповідності до якого стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Банк Форум" заборгованість в сумі 894851,90 грн (а.с.а.с 19-22).

Постановою від 30 серпня 2018 року Ірпінського МВ ДВС ГТУБ у Київській області на виконання ухвали Ірпіського міського суду Київської області № 367/3671/14-ц від 12 липня 2018 року здійсненого заміну сторони виконавчого провадження з Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" на ОСОБА_3 (а.с. 23).

Постановою від 17 вересня 2018 року № 50035350 Ірпінським MB ДВС ГТУЮ у Київській області було повернуто виконавчий документ стягувану, у зв`язку з надходженням до відділу заяви стягувача від 07 серпня 2018 року щодо повернення виконавчого документу без подальшого його виконання (а.с. 24).

При цьому в постанові про повернення зазначено, що постанова про стягнення виконавчого збору від 30 серпня 2018 року та постанова про стягнення витрат виконавчого провадження від 30 серпня 2018 року винесені в окремі виконавчі провадження.

Постановою старшого державною виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Герба К.В. від 25 жовтня 2018 року ВП № 57515457 було відкрито виконавче провадження щодо стягнення виконавчого збору у сумі 89485,19 грн (а.с. 30).

Постановою старшою державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центральною міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Герба К.В. від 16 листопада 2018 року ВП № 57703247 було відкрито виконавче провадження щодо стягнення з боржника витрат виконавчого у сумі 1000 грн (а.с. 33).

У зв`язку зі зміною місця проживання боржника на м. Ужгород, вказані виконавчі провадження були передані до Ужгородського міського відділу ДВС (а.с.а.с. 31, 32, 34, 35).

Відповідно до статті 19 частини 2 Конституції України органи державної влади. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Преамбулою Закону України № 1404-VIII передбачено, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 26 Закону України № 1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у етапі 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягненнч з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до статті 42 Закону України № 1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця: авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Згідно зі статтею 27 Закону України № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, поверну та, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Положеннями вказаної статті визначено виключний перелік підстав за яких виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водо відведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

За змістом статті 26 частини 5 Закону України № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Статтею 27 частинами 2 та 3 Закону України № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, то підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувану за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Аналіз наведеного свідчить про те, що виконавчий збір стягується при відкриті виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору.

Відповідно до вимог статті 10 вказаного Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні: заборона боржнику розпоряджатися га/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Аналіз наведених норм дає підстави суду вважати, що обов`язковими умовами стягнений виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Відтак, за своїм змістом виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до виконання рішення.

Тобто, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

З матеріалів справи встановлено, що державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за виконавчим листом № 367/3671/14, виданого 06 листопада 2015 року.

Враховуючи викладене, у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у постанові від 30 серпня 2018 року про стягнення виконавчого збору, а тому така постанова не відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, відповідно до пункту 21 розділу III Інструкції з організації примусовою виконання рішень, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувану, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувану, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувану, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця. Відмітка па виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

При стягненні виконавчого збору відповідно до статті 40 частини 3 Закону України № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувану за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

За таких обставин суд дійшов висновку про помилковість доводів відповідача про те, що виконавчий збір стягується незалежно від того чи було здійснено стягнення коштів за виконавчим документом.

Така позиція суду відповідає правій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 2540/3203/18.

А відповідно до вимог статті 242 частини 5 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на наведене, у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчою збору в тому розмірі, який визначений у спірній постанові, а отже, така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону України № 1404-VIII.

Відповідач - Ірпінський MB ДВС приймаючи спірну постанову не врахував принципу пропорційності, спрямованого на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бу ти істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються.

З врахуванням вищевикладеного оскаржувані постанови від 30 серпня 2018 року про стягнення виконавчого збору, стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та відкриття виконавчого провадження з стягнення виконавчого збору з позивача підлягають скасуванню.

На час прийняття оскаржуваних постанов державного виконавця набрав чинності Закон України № 1404-VIII, отже, подальші виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно із статтею 74 частиною 2 Закону України № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18) та від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18).

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно вимог статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що заявлений позов слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись статтями 242-246, 287 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в особі представника адвоката Пітух Василя Івановича (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Швабська, 22) до Ужгородського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Заньковецької, 10, ), Ірпінського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Ярославська, 11, ), Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03186 Київська область, м. Київ, просп. Повтрофлотський, 76- А, код ЄДРПОУ 810172) про визнання протиправними дії, скасування постанов та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 при поверненні виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 50035350.

Зобов`язати Ірпінський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з майна належного ОСОБА_1 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 50035350 від 03 лютого 2016 року.

Визнати протиправною бездіяльність Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 при закінченні виконавчого провадження № 51289061.

Зобов`язати Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з майна належного ОСОБА_1 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 51289061 від 03 червня 2016 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жук Т.А. від 30 серпня 2018 року ВП № 50035350 про стягнення виконавчого збору.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жук Т.А. від 30 серпня 2018 року ВП № 50035350 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державною виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Герба К.В. від 25 жовтня 2018 року ВП № 57515457 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору у сумі 89485,19 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшою державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центральною міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Герба К.В. від 16 листопада 2018 року ВП № 57703247 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з боржника витрат виконавчого у сумі 1000 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Ірпінського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Ярославська, 11, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03186 Київська область, м. Київ, просп. Повтрофлотський, 76- А, код ЄДРПОУ 810172) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім гривень) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

СуддяС.Є. Гаврилко