Справа № 160/3921/21
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2021 року Справа № 160/3921/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №160/3921/21 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення,-
17.03.2021 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області, в якій позивач, з урахуванням уточнень від 06.04.2021 року, просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області №000131 від 21 жовтня 2020 року про стягнення штрафних санкцій з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 5083,00 гривень.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 17.03.2021 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
Ухвалою суду від 22.03.2021 року позовну заяву ФОП ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, було залишено без руху, з підстав передбачених ст.ст.160,161 КАС України.
Позивачем, у строк визначений в ухвалі суду, усунуті недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 року відкрито спрощене позовне провадження по справі №160/3921/21, та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в порядку положень ст.262 КАС України.
Також, ухвалою суду від 08.04.2021 року було витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії таких документів:
- рішення начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області №000131 від 21 жовтня 2020 року про стягнення штрафних санкцій з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 5083,00 гривень;
- копії вимог відповідача від 12.11.2018 року;
- протокол про порушення законодавства про рекламу №000113 від 11.08.2020 року;
- рішення про початок розгляду справи №000117 від 11.08.2020 року ;
- відповідь позивача від 06.10.2020 року та інші докази щодо суті спору.
26.04.2021 року від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на адміністративний позов з додатками та доказами направлення позивачу та витребуваними судом доказами по справі.
Приписами статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 04.06.2021 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
08.10.2020 року позивачем на адресу відповідача була надана «відповідь на вимогу», згідно з якою позивач відмовила Відповідачу у наданні запитуваної інформації.
Позивач вказує, що у направленні їй вимозі значиться встановленим, що на вітринному склі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 , який знаходиться на першому поверсі в ТРЦ Мануфактура за адресою: АДРЕСА_1 , розміщена реклама у вигляді трьох спеціальних рекламних конструкцій з написами : «-ІНФОРМАЦІЯ_5», та наліпок з написами: «ІНФОРМАЦІЯ_6».
На думку позивача, вказана вивіска не містить індивідуалізації, закликів до придбання конкретного товару чи отримання послуг, інформація на них не формує та не підтримує обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо ФОП ОСОБА_1 чи конкретного типу товару, а отже не є рекламою, а ФОП ОСОБА_1 в цьому випадку не є розповсюджувачем реклами.
Вказує, що згідно з рішенням № 000131 від 21.10.2020 року, до неї були застосовані штрафні санкції за те, що «При здійсненні контролю за дотриманням законодавства про рекламу щодо захисту прав споживачів реклами на території м. Суми було встановлено, що на вітринному склі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 , який знаходиться на першому поверсі в ТРЦ « Мануфактура » за адресою: АДРЕСА_1 , розміщена реклама у вигляді трьох спеціальних рекламних конструкцій, з написами: «-ІНФОРМАЦІЯ_5», та наліпок з написами: «ІНФОРМАЦІЯ_6».
Зазначена реклама не містить відомості про дату початку і закінчення знижки на продукцію, що є порушенням ч. 5 ст. 8 Закону України «Про рекламу».
Позивач вказує, що вона не заперечує той факт, що на розташованих на першому поверсі приміщення ТРЦ «Мануфактура» в м.Суми на лицьовому склі скляних вітрин, в яких знаходилася біжутерія, були розміщені наліпки з написами : «ІНФОРМАЦІЯ_6» і зверху на цих скляних вітринах розміщувалися пластикові макети з написами : «-ІНФОРМАЦІЯ_5», на яких не містилися відомості про дату початку та закінчення знижки.
На думку позивача, відповідач, складаючи протокол про порушення законодавства про рекламу № 000113 від 11.08.2020 року і приймаючи рішення № 000131 від 21.10.2020 року про накладення на нею штрафу в розмірі 5 083,00 грн., не зважив на те, що відповідно до ч.8 ст. 8 Закону України «Про рекламу», розміщення інформації про товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.
Зазначене вище стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Відповідачем надано до суду письмовий відзив, в обґрунтування, якого зазначено, що при здійсненні контролю за дотриманням порядку розповсюдження реклами щодо захисту прав споживачів реклами та вимог до її змісту на території м.Суми 10.08.2020 року головним спеціалістом відділу контролю за рекламою, дотриманням антитютюнового законодавства та пробірного контролю управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області (далі - Головне управління) ОСОБА_2 та провідним спеціалістом відділу контролю за рекламою, дотриманням антитютюнового законодавства та пробірного контролю управління захисту споживачів Головного управління було встановлено, що на вітринному склі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 , який знаходиться на першому поверсі в ТРЦ Мануфактура, за адресою: АДРЕСА_1 , розміщена реклама у вигляді трьох спеціальних конструкцій, з написами: «-ІНФОРМАЦІЯ_5» та наліпок «ІНФОРМАЦІЯ_6», що на думку відповідача є порушенням вимог ч.5 ст. 8 Закону України «Про рекламу», а саме, реклама про знижку цін на продукцію, про розпродаж повинна містити відомості про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару.
Відповідач вказує, що по цьому факту складено протокол про порушення законодавства про рекламу № 000113 від 11.08.2020 року та того ж дня прийнято рішення про початок розгляду справи № 000117.
Згідно положень чинного законодавства, суб`єкту господарювання направлено лист №7305-05.1/20 від 13.08.2020 року, в якому зазначено виявлене порушення та зобов`язано ФОП ОСОБА_1 у термін до 07.09.2020 року надати інформацію про вартість розповсюдженої реклами. Одночасно позивачу повідомлено про призначення розгляду справи про порушення законодавства про рекламу на 09.09.2020 року о 10:00 год. та про наслідки неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості реклами.
Наказом начальника Головного управління від 09.09.2020 року №1510 продовжено строк розгляду справи про порушення законодавства про рекламу щодо ФОП ОСОБА_1 до 11.11.2020 року та призначено розгляд справи на 21.10.2020 року.
10.09.2020 року ФОП ОСОБА_1 повторно направлено вимогу №8531-05.1/20, в якій зазначено про виявлене порушення та зобов`язано ФОП ОСОБА_1 у термін до 14.10.2020 року надати інформацію про вартість розповсюдженої реклами. Одночасно відповідачу повідомлено про призначення розгляду справи про порушення законодавства про рекламу на 21.10.2020 року о 10:00 год. та про наслідки неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості реклами.
Вказують, що 08.10.2020 року до Головного управління надійшла відповідь ФОП ОСОБА_1 на вимогу Головного управління від 10.09.2020 року, якою було відмовлено у наданні інформації про вартість розповсюдженої реклами та документів.
З метою підтвердження здійснення підприємницької діяльності в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ФОП ОСОБА_1 , Головне управління звернулось до директора ТРЦ «Мануфактура» щодо надання копії договору оренди приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 , ТРЦ Мануфактура, 1-й поверх .
У відповідь була надана копія Договору суборенди №9-СУ/19-К від 12.11.2018 року з ФОП ОСОБА_1 , на умовах якого вона здійснює підприємницьку діяльність в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На розгляд справи про порушення законодавства про рекламу відносно ФОП ОСОБА_1 , що відбувся 21.10.2020 року, суб`єкт господарювання не з`явилася, тому на підставі матеріалів справи встановлено порушення позивачем вимог ч. 5 ст. 8 Закону України «Про рекламу», тобто розміщення на вітринному склі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 , який знаходиться на першому поверсі в ТРЦ Мануфактура, за адресою: АДРЕСА_1 , реклами у вигляді трьох спеціальних конструкцій, з написами: «-ІНФОРМАЦІЯ_5» та наліпок «ІНФОРМАЦІЯ_6», що не містить відомостей про дату початку і закінчення знижки цін на продукцію.
Таким чином, з урахуванням наведеного вище, у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості розповсюдженої реклами з порушенням законодавства про рекламу, рішенням №000131 від 21.10.2020 року до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 5083,00 грн. за недотримання встановлених законом вимог щодо змісту реклами.
Це рішення, згідно відповідно до п.18 Постанови КМУ «Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу» від 26 травня 2004 року № 693, через два дні направлено позивачу за місцем її реєстрації та здійснення підприємницької діяльності рекомендованим листом з повідомленням.
Таким чином, враховуючи вищезазначене, Головним управлінням винесено рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 5 083,00 грн., що відповідає чинному законодавству про рекламу, тому підстав для задоволення позовних вимог, не має.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Основним видом підприємницької діяльності позивача є «Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах» (код 47.78).
Встановлено, що позивачем здійснюється вказаний вид діяльності на першому поверсі в Торговельно-розважальному центрі « Мануфактура » за адресою: АДРЕСА_2 , де позивачем на підставі Договору суборенди № 9-СУ/19-К від 12.11.2018 року орендується внутрішня площа приміщення 6.00 кв.метрів.
Матеріалами справи підтверджується, що при здійсненні контролю за дотриманням порядку розповсюдження реклами щодо захисту прав споживачів реклами та вимог до її змісту на території м.Суми 10.08.2020 року головним спеціалістом відділу контролю за рекламою, дотриманням антитютюнового законодавства та пробірного контролю управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області та провідним спеціалістом відділу контролю за рекламою, дотриманням антитютюнового законодавства та пробірного контролю управління захисту споживачів Головного управління було встановлено, що на вітринному склі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де здійснює підприємницьку діяльність позивач, ФОП ОСОБА_1 , який знаходиться на першому поверсі в ТРЦ Мануфактура, за адресою: АДРЕСА_1 , розміщена реклама у вигляді трьох спеціальних конструкцій, з написами:«-ІНФОРМАЦІЯ_5» та наліпок «ІНФОРМАЦІЯ_6», що на думку відповідача є порушенням вимог ч.5 ст. 8 Закону України «Про рекламу», а саме, реклама про знижку цін на продукцію, про розпродаж повинна містити відомості про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару.
11.08.2020 року відповідачем складено протокол про порушення законодавства про рекламу №000113 від 11.08.2020 року, а також прийнято рішення про початок розгляду справи №000117.
13.08.2020 року, в порядку положень ч. 2 ст. 26 Закону, позивачеві було направлено лист №7305-05.1/20 від 13.08.2020 року, в якому зазначено виявлене порушення та зобов`язано ФОП ОСОБА_1 у термін до 07.09.2020 року надати інформацію про вартість розповсюдженої реклами (копії платіжних документів, договори, акти виконаних робіт та інше).
Встановлено, що одночасно позивачу було повідомлено про призначення розгляду справи про порушення законодавства про рекламу на 09.09.2020 року о 10:00 год. та відповідно про наслідки неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості реклами.
Згідно матеріалів справи, вимогу було направлено за юридичною адресою позивача, а саме АДРЕСА_4 , а також за місцем здійснення підприємницької діяльності: АДРЕСА_5 .
Позивачем вимогу отримано не було.
У подальшому, 09.09.202 року, з метою всебічного та об`єктивного розгляду матеріалів справи, наказом начальника Головного управління від 09.09.2020 року №1510 продовжено строк розгляду справи про порушення законодавства про рекламу щодо ФОП ОСОБА_1 до 11.11.2020 року та призначено розгляд справи на 21.10.2020 року.
10.09.2020 року позивачу було повторно направлено вимогу №8531-05.1/20, в якій зазначено про виявлене порушення та зобов`язано позивача у термін до 14.10.2020 року надати інформацію про вартість розповсюдженої реклами (копії платіжних документів, договори, акти виконаних робіт та інше).
Одночасно ОСОБА_1 було повідомлено про призначення розгляду справи про порушення законодавства про рекламу на 21.10.2020 року о 10:00 год. та про наслідки неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості реклами.
Головним управлінням вимогу було направлено за юридичною адресою суб`єкта господарювання, а саме: АДРЕСА_4 , та за місцем здійснення підприємницької діяльності: АДРЕСА_6 , 1-й поверх.
24.09.2020 року позивач отримала вказану вимогу за юридичною адресою, що також підтверджується повідомленням про вручення.
08.10.2020 року позивачем на адресу Головного управління була надана відповідь ФОП ОСОБА_1 на вимогу відповідача від 10.09.2020 року, якою ОСОБА_1 відмовила у наданні інформації про вартість розповсюдженої реклами та документів.
З метою підтвердження здійснення підприємницької діяльності в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ФОП ОСОБА_1 , Головне управління звернулись до директора ТРЦ «Мануфактура» щодо надання копії договору оренди приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_2 , ТРЦ Мануфактура, 1-й поверх .
У відповідь надана копія Договору суборенди №9-СУ/19-К від 12.11.2018 року з ФОП ОСОБА_1 , на умовах якого вона здійснює підприємницьку діяльність в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ТРЦ Мануфактура .
21.10.2020 року на розгляд справи про порушення законодавства про рекламу відносно ФОП ОСОБА_1 , позивач не з`явилася, у зв`язку із чим, на підставі зібраних матеріалів Головним управлінням встановлено порушення позивачем вимог ч.5 ст.8 Закону України «Про рекламу», тобто розміщення на вітринному склі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 , який знаходиться на першому поверсі в ТРЦ Мануфактура, за адресою: АДРЕСА_1 , реклами у вигляді трьох спеціальних конструкцій, з написами: «-ІНФОРМАЦІЯ_5» та наліпок «ІНФОРМАЦІЯ_6», що не містить відомостей про дату початку і закінчення знижки цін на продукцію.
У зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості розповсюдженої реклами з порушенням законодавства про рекламу, керуючись положеннями ч. 7 ст. 27 Закону рішенням № 000131 від 21.10.2020 року Головним управлінням до ФОП ОСОБА_1 було застосовано штрафні санкції у розмірі 5083,00 грн. за недотримання встановлених законом вимог щодо змісту реклами.
Зазначене вище рішення було направлено Головним управлінням позивачу за місцем її реєстрації та здійснення підприємницької діяльності рекомендованим листом з повідомленням, яке було отримано ФОП ОСОБА_1 - 23.10.2020 року.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті та надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Спеціальним нормативно-правовим актом, що визначає засади рекламної діяльності в Україні та регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами є Закон України від 03.07.1996 року № 270/96-ВР "Про рекламу" (далі - Закон №270/96-ВР).
Відповідно до частини першої статті 26 Закону №270/96-ВР контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.
Питання накладення уповноваженими особами Державної інспекції з питань захисту прав споживачів та її територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав) регулює Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 693 (далі - Порядок №693).
На підставі пункту 8 Порядку № 693 накладати штрафи на рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами мають право голова Держспоживінспекції, його заступники, начальники територіальних органів Держспоживінспекції та їх заступники.
Відповідно до абзацу другого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі - Держпродспоживслужба, Служба відповідно), реорганізувавши шляхом перетворення Державну ветеринарну та фітосанітарну службу і приєднавши до Служби, що утворюється, Державну інспекцію з питань захисту прав споживачів і Державну санітарно- епідеміологічну службу та поклавши на Службу, що утворюється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються.
Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року №1092 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів" реорганізовано територіальні органи Державно ветеринарної та фітосанітарної служби, Державної інспекції з питань захисту прав споживачів та Державної санітарно-епідеміологічної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Держпродспоживслужби за відповідним переліком.
На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року №260 "Питання Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захист споживачів" Держпродспоживслужба приступила, крім іншого, до виконання функцій повноважень Державної інспекції з питань захисту прав споживачів.
Виходячи з аналізу наведених правових положень законодавства реалізації повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів покладено на Держпродспоживслужбу та її територіальні органи в областях, як правонаступника Держспоживінспекції відповідно до постанови Кабінету Міністрів №442 від 10.09.2014 року та №1092 від 16.12.2015 року.
Відповідно до Положення про Державну службу України з питань безпечності харчові продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України і 02.09.2015 року №667, Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами, приймає рішення про визнання реклами недобросовісною, приховано про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням розповсюдження (п.4 Положення №667).
Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи (п.7 Положення №667).
Територіальним органом з реалізації державної політики у сфері державного контролю за додержанням законодавства України про захист прав споживачів на території Сумської області є Головне управління Держпродспоживслужби в Сумській області.
Згідно пп.8 п. 4 Положення про Головне управління Держпродспоживслужби у Сумській області, затвердженим наказом Держпродспоживслужби України №162 від 24.02.2020 року на управління покладено завдання щодо здійснення контролю за дотриманням вимог Законів України "Про рекламу" та "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення" в межах наданих повноважень.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Дослідивши докази по справі, встановлено, що на Держпродспоживслужбу, в тому числі його територіальний орган - Головне управління Держпродспоживслужби у Сумській області, покладено функції, зокрема, у сфері захисту прав споживачів щодо захисту прав споживачів реклами, в тому числі щодо накладення штрафів на рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами.
Питання щодо накладення штрафів на осіб, винних у порушенні законодавства про рекламу врегульовані Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року №693.
За наявності ознак порушення законодавства про рекламу складається протокол та приймається рішення про початок розгляду справи (п. 9 - 11 Порядку №693).
Пунктом 9 Порядку № 693 встановлено, що підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Антимонопольного комітету, Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або Держспоживінспекції та її територіальних органів.
Протокол про порушення законодавства про рекламу подається Держспоживінспекції або її територіальним органам за місцем вчинення порушення та розглядається у місячний строк (п. 10 Порядку № 693).
Справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду. До строку розгляду справи не зараховується час на отримання необхідних доказів і проведення експертизи. Строк розгляду справи може бути продовжений Головою Держспоживінспекції, його заступниками, начальниками територіальних органів Держспоживінспекції, їх заступниками не більше ніж на три місяці (п. 12 Порядку №693).
Пунктом 13 Порядку № 693 визначено, що посадові особи Держспоживінспекції та її територіальних органів, які розглядають справу: перевіряють відповідність реклами вимогам законодавства до змісту та достовірності реклами, порядку її виготовлення і розповсюдження; отримують документи, усні чи письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, що стосується порушень законодавства про рекламу; готують попередні висновки і вносять їх на розгляд Голови Держспоживінспекції, його заступників, начальників територіальних органів Держспоживінспекції, їх заступників.
Відповідно до п. 14 Порядку № 693 Держспоживінспекція та її територіальні органи повідомляють рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справи не пізніш як за три дні до дати розгляду, а у невідкладних випадках - не пізніш як за один день.
Справа розглядається за участю представника особи, щодо якої порушено справу. В разі його відсутності справу може бути розглянуто, якщо незважаючи на своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи (п. 16 Порядку № 693).
Провадження у справі припиняється, якщо в діях рекламодавця, виробника розповсюджувача реклами не виявлено ознак порушення законодавства про рекламу або не доведено факт вчинення порушення (п. 17 Порядку № 693).
Згідно п.8 Порядку №693 накладати штрафи на рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами мають право Голова Держспоживінспекції, його заступники, начальники територіальних органів Держспоживінспекції та їх заступники.
За результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку (п. 18 Порядку № 693).
Рішення у справі може бути оскаржено в установленому порядку (п. 19 Порядку №693).

Сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства (п. 20 Порядку № 693).

Щодо доводів позивача про застосування до спірних правовідносин Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та дотримання порядку накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, суд зазначає про таке.

Виходячи з системного аналізу положень ст.26 Закону №270/96-ВР, п. 9-11 Порядку №693, у провадженні в справах про порушення законодавства про рекламу оформляються слідуючі процесуальні документи: протокол про порушення законодавства про рекламу, рішення про початок розгляду справи за ознаками про порушення законодавства про рекламу, протокол засідання та рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Водночас, виявлення ознак порушення законодавства про рекламу Закон №270/96-ВР не пов`язує з проведенням перевірок чи інших спеціальних заходів контролю, оформлення направлень на перевірку, повідомлень про перевірку, актів перевірок.

Крім того, виходячи з поняття "реклама", закріпленого у ст. 1 Закону №270/96-ВР саме інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару, Держпродспоживслужба та її територіальні органи здійснюють контроль за розповсюдженням інформації (реклами), а не перевіряють господарську діяльність рекламодавців, розповсюджувачів та виробників реклами.

Закон №270/96-ВР не регулює відносини щодо виявлення та запобігання порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, а лише визначає засади рекламної діяльності в Україні та регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами, тому контроль за дотриманням законодавства про рекламу не підпадає під дію Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Відповідно до п. 9 Порядку №693 підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є відповідний протокол про порушення законодавства про рекламу, складений уповноваженою особою Держспоживінспекції України або його територіальних органів. Протокол складається працівниками структурного підрозділу Держспоживінспекції України або його територіальних органів. Протокол про порушення законодавства про рекламу складається в одному примірнику та залишається у матеріалах справи. Протокол підписується службовою особою яка склала протокол, що і було зроблено уповноваженою особою Інспекції.

Оформлення таких документів як акти перевірок, направлення на перевірку, повідомлення про перевірку, припис про усунення порушень законодавством України про рекламу не передбачено.

При цьому, виявлення ознак порушення законодавства про рекламу ні Закон України "Про рекламу", ні інші акти законодавства не пов`язують з обов`язковим доведенням перевірок чи інших спеціальних заходів контролю, в тому числі тих, що регулюються Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Положення щодо регулювання питання контролю за дотриманням законодавства про рекламу містяться у Законі України "Про рекламу", розділ IV, є спеціальними нормами, та мають застосовуватись пріоритетно порівняно з нормами Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та іншими законами.

Листом Держпродспоживслужби №ЦА-154/8507-17 від 27.07.2017 року надано рекомендації територіальним органам Держпродспоживслужби щодо застосування законодавства України про рекламу. Зокрема, в цьому листі вказано на те, що виходячи з терміну "реклама" Держпродспоживслужба та її територіальні органи здійснюють контроль за розповсюдження саме інформації, а не перевіряють господарську діяльність рекламодавців, розповсюджувачів та виробників реклами. Розповсюдження реклами має необов`язковий, періодичний характер: вона може розповсюджуватися як один день, один місяць, так і зовсім не розповсюджуватися.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом органів виконавчої влади, щодо виявлення та запобігання порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання. Виходячи з терміну "особа", визначення якого наведено у ст.1 Закону 270/96-ВР, рекламодавцем, розповсюджувачем та виробником реклами можуть бути не лише фізичні особи-підприємці або юридичні особи усіх форм власності, а й фізичні особи та представництва нерезидента в Україні. Тобто, Держпродспоживслужба та її територіальні органи уповноважені притягувати до відповідальності за порушення законодавства про рекламу не тільки суб`єктів господарювання, а й фізичних осіб та представництва нерезидента в Україні.

Таким чином, норми Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" не можуть поширюватися на норми Закону про рекламу в частині проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю).

Щодо питання правомірності визначення відповідачем рекламою у вигляді трьох спеціальних конструкцій, з написами: «-ІНФОРМАЦІЯ_5» та наліпок «ІНФОРМАЦІЯ_6», слід зазначити про таке.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про рекламу" внутрішня реклама - реклама, що розміщується всередині будинків, споруд, у тому числі в кінотеатрах і театрах під час, до і після демонстрації кінофільмів та вистав, концертів, а також під час спортивних змагань, що проходять у закритих приміщеннях, крім місць торгівлі (у тому числі буфетів, кіосків, яток), де може розміщуватись інформація про товари, що безпосередньо в цих місцях продаються; зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про рекламу" реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Судом досліджені надані до суду разом з відзивом докази фото-фіксації розміщеної конструкції, та встановлено, що спеціальні конструкції з написами: « ІНФОРМАЦІЯ_3 », «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_3» та наліпок «ІНФОРМАЦІЯ_7», « ІНФОРМАЦІЯ_3 », фактично є інформацією для споживача з повідомленням про знижку на продукцію у цьому магазині.

Таким чином, розміщуючи ці три конструкції, з написами: « ІНФОРМАЦІЯ_3 », «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_3» та наліпок «ІНФОРМАЦІЯ_7», « ІНФОРМАЦІЯ_3 », позивач мала на меті привернути увагу споживача/покупця на розпродаж/продаж товарів, що реалізуються у цьому магазині.

Законом України "Про рекламу" передбачено, що реклама про знижку цін на продукцію, про розпродаж повинна містити відомості про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару (ч. 5 ст.8 Закону).

Згідно ч. 4 ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів", вживання понять "знижка" або "зменшена ціна" або будь-яких інших, аналогічних за значенням, дозволяється лише з додержанням таких умов:

1) якщо вони застосовуються до продукції, яку безпосередньо реалізує суб`єкт господарювання;

2) якщо такого роду знижка або зменшення ціни застосовується протягом визначеного та обмеженого періоду часу;

3) якщо ціна продукції є нижчою від її звичайної ціни.

Після публічного повідомлення про початок проведення розпродажу, застосування знижок або зменшення ціни до споживачів повинна доводитися інформація про ціну продукції, що була встановлена до початку проведення відповідного розпродажу, застосування знижок або зменшення ціни, а також ціну цієї ж продукції, встановлену після їх початку (ч.6 ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів").

Позивач стверджує про те, що відсутні будь-які порушення законодавства про рекламу з її боку, оскільки вказані вище написі на спеціальних конструкціях свідчить лише про продаж товару і зазначені елементи декору не є рекламою про знижку цін на продукцію.

Однак, слід не погодитися із такою позицією позивача, з огляду на таке.

Розповсюдження будь-якої рекламної акції проводиться з метою збільшення суб`єктом господарювання прибутку від підприємницької діяльності та розширення клієнтури. Розміщення реклами щодо проведення розпродажу, відповідних акцій чи знижок на продукцію є одним із способів, спрямованих на створення інтересу у споживача реклами щодо відповідної особи та придбання її продукції чи товару.

Так, розміщення позивачем у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » спеціальних конструкції з написами: «-ІНФОРМАЦІЯ_5» та наліпок «ІНФОРМАЦІЯ_7», « ІНФОРМАЦІЯ_3 », безумовно є рекламою цього магазину та товару, що продається у магазині, а вказані написи, які часто застосовується суб`єктами підприємницької діяльності при проведенні розпродажу та знижок на товар, свідчить про проведення розпродажу та знижок в магазині позивача « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Суд не погоджується з позицією позивача про відсутність порушення прав споживачів, оскільки відсутні відповідні заяви та скарги на такі порушення з боку позивача.

Відповідно до чинного законодавства наявність відповідних скарг споживачів не є підставами для притягнення до відповідальності та застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про рекламу та не ставиться в залежність від їх наявності.

Приймаючи рішення по суті спору, слід також врахувати, що в Законі України "Про рекламу" міститься ідентифікація реклами та чітке розмежування, що не є рекламою та може розміщуватись на зовнішній стороні магазину.

Відповідно до ч.6 ст. 9 Закону України "Про рекламу" вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Отже, ч.6 ст. 9 Закону України "Про рекламу" визначено вичерпний перелік елементів, які можуть бути розміщені на зовнішній стороні магазину та не вважатись рекламою.

З аналізу співставлення відповідних норм та трьох спеціальних конструкцій, з написами:«-ІНФОРМАЦІЯ_5» та наліпок «ІНФОРМАЦІЯ_6», встановлено, що вказані елементи не відповідають визначеному переліку ч.6 ст. 9 Закону України "Про рекламу".

Верховний Суд у постанові від 26.11.2019 року у справі №461/6414/17 зазначив, що розміщення зазначеної інформації на спеціальній конструкції на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг є зовнішньою рекламою, яка містить відомості про один з видів діяльності банку та про комерційні курси валют, які пропонуються до обміну в конкретному банку як установі, має на меті сформувати або підтримати обізнаність невизначеного кола осіб та їх інтерес щодо запропонованих валютно- обмінних операцій для отримання прибутку від вказаних операцій. Місцевий адміністративний суд зробив обгрунтований висновок про те, що метою встановлення спеціальної конструкції з курсами обміну валют банку є саме реклама продукту (послуг), пропонованих банком, в даному випадку комерційного курсу купівлі-продажу певних валют, спрямована саме на невизначене коло осіб для досягнення лише мети інформування обмеженого кола.

По справі №405/4704/15-а (2-а/405/85/16) Верховний Суд у постанові від 27.02.2020 року зробив висновок, що об`єкти, які містять інформацію про особу, тобто ТОВ "Ліки Плюс", та товари - лікарські засоби - " ІНФОРМАЦІЯ_4 ", розміщені на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання є зовнішньою рекламою у розумінні Закону України "Про рекламу", а тому на них поширюється дія Закону України "Про рекламу", а також Типових правил.

Верховний Суд у постанові від 28.02.2019 року у справі №149/2498/17 зазначив, що реклама - це інформація, а вивіска (табличка) - спосіб розміщення інформації. Вивіска (табличка) може мати як рекламний характер, так і інформаційний. Різниця полягає у змісті інформації, а не способі її представлення.

При цьому приписи Закону України "Про рекламу" визначають, що вивіска чи табличка, які не відносяться до рекламних, мають відповідати таким умовам: місце розміщення (на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення); зміст (інформація про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи).

Виходячи з наведеного, розміщена позивачем рекламна конструкція з написами:«-ІНФОРМАЦІЯ_5» та наліпок «ІНФОРМАЦІЯ_6», є рекламою у розумінні Закону України "Про рекламу" та містить заклик щодо придбання товару позивача зі знижкою. Крім того вона була розміщена перед назвою магазину.

Так, ч. 5 ст. 8 Закону України "Про рекламу" передбачає, що реклама про знижку цін на продукцію, про розпродаж повинна містити відомості про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару.

Отже, відповідно до наведеної норми, у випадку реклами знижки цін та реклами про розпродаж, вона обов`язково повинна містити такі дані: 1) про місце де діє знижка, або проводиться розпродаж; 2) дату початку і дату закінчення дії знижки чи розпродажу; 3)співвідношення розміру знижки на товар до його попередньої ціни.

Встановлено, що в цьому випадку вказана рекламна конструкція про знижку, не містить необхідних даних, що стало підставою для накладення на позивача штрафних санкцій оскаржуваним рішенням.

Отже, судом встановлено правомірність прийнятого рішення №000131 від 21.10.2020 року про накладення штрафу за порушення вимог законодавства про рекламу.

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Таким чином, з урахуванням зазначеного, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, слід дійти до висновку, про відмову у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України" (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "доброго врядування".

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах "Beyeler v. Italy" №33202/96, "Oneryildiz v. Turkey" № 48939/99, "Moskal v. Poland" № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі "Hasan and Chaush v. Bulgaria" №30985/96).

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що відповідачем було доведено належними та допустимими доказами щодо обґрунтованості та правомірності прийнятого рішення.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Щодо розподілу судових витрат.

Зважаючи на відмову у задоволенні позову, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Судові витрати не розподіляти.

Позивач: ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , код ОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Держпродспоживслужби в Сумській області (40000, м.Суми, вул. Гамалія, 25 ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 04.06.2021 року.

Суддя В.В. Ільков