Справа № 480/2090/21
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 червня 2021 року Справа №480/2090/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Діски А.Б., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2090/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , через представника-адвоката Ршку Діну Сергіївну звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі ГУНП в Сумській області, відповідач), в якому просить:
1. Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 без урахування семи календарних років служби ОСОБА_1 в Збройних Силах України.
2. Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо невключення до складу грошового забезпечення для нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 індексації в сумі 1069, 94 грн.
3. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Сумській області здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 в розмірі 50% місячного грошового забезпечення з урахуванням індексації в сумі 1069,94 грн. у складі грошового забезпечення та семи календарних років служби ОСОБА_1 у Збройних Силах України та здійснити виплату суми перерахунку з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив службу в поліції, 30.09.2020 був звільнений через хворобу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII). При цьому при звільненні відповідачем при обрахуванні одноразової допомоги не було враховано 7 календарних років служби в Збройних Силах України, а також 1069,94 грн індексації, яка входила до грошового забезпечення позивача у вересні 2020 року.
Ухвалою суду від 19.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Від відповідача до суду надійшов відзив, в якому проти задоволення позову заперечує та зазначає, що підставою для врахування строку календарної служби за попереднім місцем служби для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні є відповідна довідка, яка підтверджує факт того, що одноразова грошова допомога за попереднім місцем служби не виплачувалась. За відсутності відповідної довідки одноразова грошова допомога виплачується за період календарної служби з дня останнього зарахування на службу. Тому календарна вислуга років у Збройних Силах України позивача правомірно не включена до вислуги років для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні. Крім того вказує, що в розумінні вимог п. 3 розд. І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок) та п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 № 988 (далі Постанова) індексація не є складовою грошового забезпечення, оскільки грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (а. с. 27-30).
Позивчаем було подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.02.2003 № 43, яким позивача виключено зі списків особового складу частини, підтверджується та обставина, що одноразова допомога при звільненні ОСОБА_2 не виплачувалась. Крім того вказує, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, а тому має враховуватись при обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні (а.с. 34-36).
У своїх запереченнях на відповідь на відзив відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , старший оперуповноважений сектору кримінальної поліції Сумського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області, з 30.09.2020 відповідно до наказу ГУНП в Сумській області від 24.09.2020 №465 о/с звільнений зі служби в поліції за пунктом 2 (через хворобу за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VІІІ (а.с. 9).
Згідно наказу ГУНП в Сумській області від 24.09.2020 №465 о/с вислуга років ОСОБА_2 для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні становить 17 р. 03 м. 04 д, з яких: ОВС 12 р. 04 м. 11 д., НПУ 04 р. 10 м. 23 д.
Не погодившись з тим, що ГУНП в Сумській області не було враховано при нарахуванні одноразової грошової допомоги при звільненні 7 календарних років попередньої служби у Збройних Силах України та індексацію грошового забезпечення за вересень 2020 року, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно вимог ст. 102 Закону № 580-VІІІ пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон №2262).
Відповідно до ст. 9 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, на час звільнення позивача зі служби у Збройних Силах України 2003 рік) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які звільняються зі служби, членам сімей відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та пенсіонерам з їх числа, які втратили годувальника, виплачується допомога в порядку і розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.
Згідно до п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» (в редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби у Збройних Силах України) військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, звільненим з військової служби або з органів внутрішніх справ через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, виплачується грошова допомога у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Строк календарної військової служби, служби в органах внутрішніх справ для визначення розміру зазначеної грошової допомоги обчислюється згідно з пунктом 1 цієї постанови.
Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.02.2003 № 34 ОСОБА_2 , звільненого наказом Головнокомандувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 24.01.2003 №14 у запас, за пунктом 63, підпунктом «д» (через сімейні обставини) з 17.02.2003, вилучено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення (а.с.41).
Як вбачається з архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 2/2514 від 01.10.2020, в архівних документах військової частини НОМЕР_1 відображено нарахування грошового забезпечення позивачу, інші види нарахувань (в тому числі одноразової грошової допомоги) не відображені (а.с. 42).
Відповідно до частини першої статті 9 Закону №2262 (в редакції, на час звільнення позивача зі служби в поліції) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Відповідно до частини 6 статті 9 Закону №2262 особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
Згідно з абзацами 5 та 7 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» (в редакції, на час звільнення позивача зі служби в поліції) зазначеним в абзаці першому цього пункту військовослужбовцям, поліцейським і особам рядового і начальницького складу, які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.
Ураховуючи той факт, що при звільненні зі служби в Збройних Силах України позивач набув право на отримання грошової допомоги, передбаченої ст. 9 Закону №2262, тому одноразова грошова допомога вже при звільненні зі служби в поліції у 2020 році повинна була виплачуватися за період календарної служби позивача з дня його останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби в Збройних Силах України.
При першому звільненні зі Збройних Сил України позивач набув право на отримання грошової допомоги у розмірі та на підставах, що були передбачені вказаною нормою саме у 2003 році, тому цілком правомірно йому не було враховано період попередньої служби при нарахуванні та виплаті грошової допомоги у 2020 році при звільненні зі служби в національній поліції.
Тобто відповідач - ГУНП у Сумській області правомірно нарахувало та виплатило ОСОБА_2 при звільненні зі служби в поліції грошову допомогу, передбачену статтею 9 Закону №2262, за період 17 календарних років служби в органах внутрішніх справ та національній поліції без врахування періоду попередньої служби.
При цьому, суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що позивач при звільненні з військової служби не використав своє право на одноразову грошову допомогу при звільненні, оскільки виняток, який міститься у частині шостій статті 9 Закону № 2262 пов`язує позбавлення права на повторне отримання грошової допомоги з фактом набуття права на отримання, а не з фактом отримання такої грошової допомоги.
Така позиція суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.03.2020 у справі №817/1642/16.
Зважаючи на викладене, позовні вимоги про визнання протиправними дій ГУНП в Сумській області щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення позивачу без урахування семи календарних років служби ОСОБА_1 в Збройних Силах України та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні позивача в розмірі 50% місячного грошового забезпечення з урахуванням семи календарних років служби ОСОБА_1 у Збройних Силах України та здійснити виплату суми перерахунку з урахуванням раніше виплачених сум, задоволенню не підлягають.
Водночас суд зазначає, що Конституцією України (частина третя статті 43) встановлено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
У частині першій статті 1 Закону України "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина перша статті 1); в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством (стаття 33).
Індексація заробітної плати у встановленому законодавством порядку передбачена також частиною п`ятою статті 95 КЗпП України.
Конституційний Суд України, у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013, дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги (пункт 2.2), працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців (пункт 2.3).
Відповідно до ст.1 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон № 1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з ч.ч.1, 6 ст. 2, ч.1 ст.4 Закону № 1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка).
Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (ст.9 Закону).
Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-III визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Ураховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці і у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) покладається на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності та виду юридичної особи.
Частиною 2 ст. 5 Закону №1282-ХІІ передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Тобто, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону № 1282-ХІІ, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
Індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку.
Відповідно до п. 6 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260, нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення.
Суд виходить з того, що індексація має спеціальний статус виплати у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення.
Враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення позивача для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.
Такий висновок узгоджується з позицією, що викладена в постанові Верховного Суду від 30.04.2021 у справі № 620/561/20.
Таким чином, оскільки перед звільненням індексація нараховувалась і виплачувалась позивачу щомісяця, про що свідчать копії розрахункових листів за 2018-2020 роки, підстави вважати такі виплати одноразовими видами грошового забезпечення відсутні.
Отже, суд визнає, що при нарахуванні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідач діяв не у спосіб, передбачений чинним законодавством, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо невключення до складу грошового забезпечення для нарахування одноразової грошової допомоги індексації в сумі 1069, 94 грн. та зобов`язання Головне управління Національної поліції в Сумській області здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 в розмірі 50% місячного грошового забезпечення з урахуванням індексації в сумі 1069,94 грн. у складі грошового забезпечення та здійснити виплату суми перерахунку, з урахуванням раніше виплачених сум, підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо невключення до складу грошового забезпечення для нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення в сумі 1069,94 грн.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Б. Діска