Справа № 480/4770/20
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2021 року Справа №480/4770/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Воловика С.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4770/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Сумський слідчий ізолятор" про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної установи "Сумський слідчий ізолятор" (далі - відповідач, ДУ "Сумський слідчий ізолятор"), в якій просить суд:

- визнати бездіяльність начальника державної установи «Сумський слідчий ізолятор» Яковлева Ігора Сергійовича щодо організації харчування ув`язнених під час їх доставки в суд для участі в судових засіданнях неправомірними;

- зобов`язати Державну установу "Сумський слідчий ізолятор" належним чином виконувати порядок організації харчування ув`язнених під час їх доставки в суд для участі в судових засіданнях;

- стягнути з Державної установи "Сумський слідчий ізолятор" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що адміністрація слідчого ізолятора, в порушення вимог Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, жодного разу не видавала позивачу продуктових наборів, що видаються ув`язненим і засудженим перед відправленням за межі СІЗО. Як зазначив позивач, така бездіяльність адміністрації СІЗО призвела до того, що він протягом тривалого часу не може задовольняти свої природні потреби в їжі, фактично голодує, що сприймається позивачем, як протиправне застосування до нього тортур.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 31.07.2020 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Сумський слідчий ізолятор" про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження у справі. 20.01.2021 вказана справа надійшла до Сумського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 04.02.2021 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі № 480/4770/20, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Державна установа "Сумський слідчий ізолятор" з позовними вимогами не погодилась, у відзиві на позовну заяву зазначила, що позивач є засудженим до довічного позбавлення волі, який тимчасово тримається в державній установі «Сумський слідчий ізолятор» на підставі статті 90 КВК України. Законом України «Про попереднє ув`язнення» не передбачено обов`язку забезпечувати продуктами харчування ув`язнених та засуджених, які беруть участь у кримінальному провадженні за межами СІЗО, дана норма закріплена Правилами №1769/5 за умови застосування норм Постанови №1150, дію якої наразі відтерміновано. Таким чином, на момент звернення позивача до суду в діях начальника державної установи «Сумський слідчий ізолятор» - начальника арештного дому Яковлева Ігора Сергійовича відсутня бездіяльність щодо організації харчування ув`язнених під час їх доставки в суд для участі в судових засіданнях та обов`язок державної установи "Сумський слідчий ізолятор" належним чином виконувати Порядок організації харчування ув`язнених під час їх доставки в суд для участі в судових засіданнях, адже дію нормативно-правового акту, яким відповідач повинен керуватися, перенесено до 01.01.2022 року.

Враховуючи наведені обставини, Державна установа "Сумський слідчий ізолятор" вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є засудженим до довічного позбавлення волі та з лютого 2019 по даний час перебуває у Державній установі "Сумський слідчий ізолятор".

Позивач зазначає, що адміністрація слідчого ізолятора, в порушення вимог Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, жодного разу не видавала позивачу продуктових наборів, що видаються ув`язненим і засудженим перед відправленням за межі СІЗО.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 6 глави 4 розділу IV Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 14.06.2019 №1769/5 ув`язнені та засуджені перед відправленням для участі в кримінальному провадженні за межами СІЗО повинні отримати набір продуктів харчування, бути одягнені за сезоном, мати охайний зовнішній вигляд.

У свою чергу, в силу п.1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 228, Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, зокрема, у сфері виконання кримінальних покарань та пробації.

Згідно з підпунктом 22 пункту 3 вказаного Положення основними завданнями Мін`юсту, серед іншого, є: забезпечення формування та реалізація державної Політики у сфері виконання кримінальних покарань та пробації; забезпечення формування системи наглядових, соціальних, виховних та профілактичних заходів, які застосовуються до засуджених та осіб, узятих під варту; контроль за дотриманням прав людини і громадянина, вимог законодавства щодо виконання і відбування кримінальних покарань, реалізацією законних прав та інтересів засуджених та осіб, узятих під варту.

Відповідно до підпункту 11 пункту 5 Положення Мін`юст з метою організації своєї діяльності, серед іншого, визначає потребу органів і установ у матеріально-технічних ресурсах, енергоносіях, продуктах харчування, капітальних вкладеннях для будівництва, реконструкції, розширення, технічного переоснащення і капітального ремонту, виконання проектно-вишукувальних робіт і робіт з типового проектування об`єктів органів і установ.

Таким чином, слідчі ізолятори, у тому числі державна установа "Сумський слідчий ізолятор", перебувають у віданні Міністерства юстиції України та виконують функції, встановлені законом.

Окрема норма харчування (набір продуктів) для категорії осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні за межами державної установи «Сумський слідчий ізолятор» встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р. № 1150 "Про норми харчування осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби, місцях тимчасового тримання Державної прикордонної служби, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для дітей та інших місцях тримання Національної поліції та спеціально відведених місцях для тимчасового тримання (ізоляторах тимчасового тримання) Служби безпеки (далі - Постанова № 1150).

Наразі дію Постанови № 1150 перенесено на 2022 рік. Попередньо дана Постанова № 1150 з моменту її прийняття двічі була відтермінована Постановами Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 № 1150» від 11 грудня 2019 № 1063, у першому випадку до 2021 року, та 23 листопада 2020 № 1148 Постановою КМУ «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 № 1150» - до 01.01.2022 року.

При цьому, забезпечення продуктами харчування ув`язнених та засуджених перед відправленням для участі у кримінальному провадженні за межами СІЗО, в тому числі і позивача повинно забезпечуватись шляхом бюджетних асигнувань на відповідні цілі з Державного бюджету України.

Суд бере до уваги посилання відповідача на відсутність проведення Міністерством юстиції України фінансування ДУ "Сумський слідчий ізолятор" на придбання наборів продуктів під час доставки в суд для участі в судових засіданнях ув`язнених та засуджених, зокрема, і позивача, при цьому, зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували звернення останнього до Міністерства юстиції України із запитами для виділення додаткових коштів з бюджетних асигнувань для придбання вищевказаних наборів продуктів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана бездіяльність відповідача не відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом враховується, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Зазначене вище повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року по справі № 640/3837/17 та від 29 серпня 2018 року по справі № 686/16161/16-ц.

Позивачем не доведено факт завдання через ненадання наборів харчування під час його доставки в суд для участі в судових засіданнях моральної шкоди, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження останнього. При цьому, суд бере до уваги, що позивач, у період з лютого 2019 року по червень 2020 року забезпечувався сніданком, обідом і вечерею в ДУ "Сумський слідчий ізолятор", а бездіяльність пов`язана лише з не зверненням до Міністерства юстиції України для виділення додаткових коштів з бюджетних асигнувань для придбання харчових наборів до вступу в дію постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 №1150 "Про норми харчування осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби, місцях тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для дітей та інших місцях тримання Національної поліції та спеціально відведених місцях для тимчасового тримання (ізоляторах тимчасового тримання) Служби безпеки".

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи "Сумський слідчий ізолятор" про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність начальника державної установи «Сумський слідчий ізолятор» Яковлева Ігора Сергійовича щодо не організації харчування ув`язнених під час їх доставки в суд для участі в судових засіданнях.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик