Справа № 620/2894/21
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2021-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2021 року Чернігів Справа № 620/2894/21

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Лобана Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (учасників) справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні розрахунку, нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 1 лютого 2016 року по 28 лютого 2018 року, нарахованої та виплаченої на підставі рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року у справі № 620/1074/20, по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення незаконними, зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 1 лютого 2016 року по 28 лютого 2018 року, нарахованої та виплаченої на підставі рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року у справі № 620/1074/20, по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на момент виключення позивача зі списків частини відповідачем не було здійснено остаточного розрахунку, однак, на виконання рішення суду належні виплати були проведені лише 21.07.2020, тобто не в день виключення зі списків особового складу та виплати всіх видів забезпечення, що є порушенням прав та інтересів позивача.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Також установлено відповідачу 15-денний строк для надання відзиву на позов.

Представник відповідача надіслав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначив, що у оскаржуваних правовідносинах відповідач діяв в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позовні вимоги підтримано, позивач наполягає на їх задоволенні з підстав, викладених у позові.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив на позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , з 11 травня 2006 року по 10 березня 2020 року проходила військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з послужного списку особової справи.

Відповідно до підпункту «к» пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 10 березня 2020 року № 53 була звільнена з військової служби в запас та виключена зі списків особового складу частини з 10 березня 2020 року.

На виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року у справі № 620/1074/20 щодо зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період із січня 2016 року по листопад 2018 року, позивачу була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01 лютого 2016 року по 28 лютого 2018 року в сумі 5486,98 грн з подальшим утриманням належних податків і зборів. Зазначена сума була виплачена 21 липня 2020 року, що підтверджується розрахунком виплати вказаний в додатку до розрахунку ВЧ НОМЕР_1 від 11.08.2020 № 131/374.

15 березня 2021 року позивачем направлено заяву до військової частини НОМЕР_1 щодо здійснення розрахунку, нарахування та виплатити їй компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 1 лютого 2016 року по 28 лютого 2018 року, виплаченої у липні 2020 року на підставі рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року у справі № 620/1074/20 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-111, Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 № 159 та абзацу сьомого пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Листом від 16.03.2021 за вих. № 22/112 відповідач відмовив у проведенні позивачу нарахування та виплати вищевказаної компенсації з посиланням не те, що коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду, а отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати доходів, основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів. Оскільки рішення суду було виконано 20 липня 2020 року, хоча набрало законної сили 18.09.2020 року, то порушення строків відсутнє, бо суми доходів були нараховані та виплачені за рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 у справі № 620/1074/20.

Вважаючи несвоєчасність розрахунку при звільненні протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на наступне.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ).

Статтею 2 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Наведений вище нормативно-правовіий акт встановлює право військовослужбовців на індексацію грошового забезпечення.

Як встановлено судом вище, позивача виключено зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення з 10.03.2020; рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 у справі № 620/1074/20, яке набрало законної сили 18.09.2020, визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.11.2018 та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.11.2018.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 (далі - Порядок №159).

Статтею 1 Закону передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої, статтею 2 Закону та Порядком № 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі органом ВЧ НОМЕР_1 ) добровільно чи на виконання судового рішення.

Підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошового забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії; 2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата); 3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; 5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі пенсії.

При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу (пенсії) проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 20.02.2017 по справі № 522/5664/17, від 27.07.2018 по справі № 815/459/18, від 22.11.2018 по справі № 522/1404/17, які відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковими для врахування колегією суддів при вирішенні даної справи.

З матеріалів справи вбачається, що саме з вини відповідача позивач з 01.01.2016 по день фактичної виплати (21.07.2020) донарахованих сум індексацій грошового забезпечення недоотримував частину доходу, на який він має право, встановлене судовим рішенням у справах № 620/1074/20, яке набрало законної сили, що свідчить про наявність достатніх та необхідних правових підстав для отримання ним компенсації, передбаченої вищенаведеними нормами законодавства.

Судом також враховується правова позиція ЄСПЛ, викладена в рішенні по справі «Стреч проти Сполучного Королівства» («Stretch - United Kingdom» № 44277/98), в якому суд, здійснюючи прецедентне тлумачення ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності.

Крім того, у справі «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» («Von Maltzan and Others v. Germany» № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02) ЄСПЛ надав тлумачення поняттю «майно» саме в контексті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, відповідно до якого таке поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності». При цьому, Суд зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Доводи відповідача про те, що судове рішення суду, якими позивачу присуджено певні виплати, ним виконані, і тому, на думку ВЧ НОМЕР_1 , підстави для виплати позивачу компенсації, щодо якої він звернувся з цим позовом, відсутні, є необґрунтованими та порушують конституційне право позивача на компенсацію за допущене відповідачем порушення строків виплати частини його доходу (індексації грошового забезпечення), а також суперечать вищенаведеним правовим нормам та висновкам Верховного Суду.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що позов по даній справі позивачем подано з приводу компенсації за конкретний період, який, між іншим, й обумовлюється здійсненням виплат присуджених позивачу коштів.

При цьому, у рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Отже, проаналізувавши доводи сторін, суд вважає, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, не довів перед судом правомірності відмови у проведення виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення

Враховуючи вищевикладене, адміністративний позов підлягає задоволенню.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову, доказів понесення ним інших судових витрат суду не надано, тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню, відсутні.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні розрахунку, нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 1 лютого 2016 року по 28 лютого 2018 року, нарахованої та виплаченої на підставі рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року у справі № 620/1074/20, по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення незаконними.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 1 лютого 2016 року по 28 лютого 2018 року, нарахованої та виплаченої на підставі рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року у справі № 620/1074/20, по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ).

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення виготовлено 04 червня 2021 року.

Суддя Д.В. Лобан