Справа № 640/11008/21
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2021 року м. Київ № 640/11008/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк»
до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
провизнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу
встановив:

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №64646434 від 02 квітня 2021 року про накладення штрафу на уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» Білу Ірину Володимирівну.

Позовні вимоги мотивовані тим, що застосовуючи до позивача штрафні санкції державний виконавець не пересвідчився у поважності причин, які зумовили невиконання рішення суду у встановлений державним виконавцем строк, а також повне виконання позивачем рішення суду станом на час ухвалення оскаржуваної постанови.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 26 травня 2021 року.

У судове засідання 26 травня 2021 року прибув представник позивача, який підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов.

Представник відповідача не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. Свого відношення до позову відповідач не висловив. При цьому надав копію матеріалів виконавчого провадження ВП №64646434.

Заслухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд за згодою представника позивача вирішив завершити розгляд справи у порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

За наслідками розгляду справи по суті спору суд дійшов наступних висновків.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Рішення, що підлягають примусовому виконанню на підставі виконавчих документів визначені статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно частини другої цієї статті виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності з частиною третьою цієї статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 18 Закону вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Частиною першою та другою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 75 цього Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Як вбачається із матеріалів справи на підставі виконавчого листа №1.380.2019.001275, виданого 04 лютого 2021 року Львівським окружним адміністративним судом, яким зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» Білу Ірину Володимирівну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію про ОСОБА_1 як вкладника Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», якому необхідно здійснити виплату відшкодування за договором банківського вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження ВП №64646434, про що винесено відповідну постанову від 01 березня 2021 року.

Пунктом 2 резолютивної частини вказаної постанови боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Супровідним листом від 11 березня 2021 року №64646434/26 постанова про відкриття виконавчого провадження від 01 березня 2021 року направлена Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» Білій Ірині Володимирівні.

Згідно поштового відстеження відправлення на адресу боржника за кодом 187 вручено 16 березня 2021 року.

02 квітня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу, якою за невиконання рішення суду накладено на боржника: Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» Білу Ірину Володимирівну, штраф у розмірі 3400,00 грн.

Зокрема у вказаній постанові державним виконавцем зазначено: «Станом на сьогоднішній день виконавчий документ боржником не виконано, будь-яких доказів виконання боржником не надано».

Не погоджуючись із вказаною постановою державного виконавця та оскаржуючи її в даній адміністративній справі, позивач у позовній заяві вказував на наявність поважних причин, що унеможливили виконання судового рішення у 10-денний строк.

Так, позивач стверджував, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» Біла Ірина Володимирівна, фактично не могла бути обізнана з постановою про відкриття виконавчого провадження №64646434, оскільки тривалий час перебувала в м. Одеса, де, починаючи з 22 лютого 2021 року виконувала обов`язки ліквідатора та керувала процедурою виведення іншого банку - АТ «Місто Банк» згідно рішення виконавчої дирекції Фонду №159 від 15 лютого 2021 року.

Окрім того, позивач наголошував, що в зв`язку з тривалим не надсиланням з боку апеляційного суду належним чином засвідченої копії постановленої у справі постанови від 24 листопада 2020 року, в т.ч. на додаткові запити представника ПУАТ «Фідобанк» адвоката Погодіна В.О. від 04 березня 2021 року та від 01 квітня 2021 року (підтверджується листом суду від 23 березня 2021 року №10-09/295/206), що об`єктивно перешкоджало поданню до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформації про ОСОБА_1 як вкладника ПУАТ «Фідобанк», якому необхідно здійснити виплату відшкодування за договором банківського вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, адже діючий порядок вимагає від уповноваженої особи ФГВФО подання серед відповідного пакету документів копій судових рішень, що встановлюють право особи на отримання виплати гарантованого відшкодування (розділ II Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за владами, затвердженого рішенням ФГВФО від 09 серпня 2012 року №14). В той же час наявні в ЄДРСР тексти судових рішень не ідентифікують осіб, учасників справи.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої цієї статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В той же час, враховуючи принцип змагальності, закріплений зокрема у частині першій статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, за яким розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, - позивач має довести належними та допустимими доказами порушене відповідачем право.

Перевіряючи рішення відповідача, а саме постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02 квітня 2021 року про накладення на боржника Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» Білу Ірину Володимирівну, штрафу у розмірі 3400,00 грн, на відповідність зазначеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, слід вказати на таке.

З наведених вище статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що покладення на боржника негативних наслідків у вигляді грошового стягнення (штрафу) може бути застосовано виконавцем у разі невиконання рішення без поважних причин у встановлений виконавцем строк.

«Поважність причин» це оціночне поняття.

Поважні причини - це обставини, що діють на волю суб`єкта, з яким законодавець пов`язує звільнення цього суб`єкта від виконання покладених на нього обов`язків або від визначених законодавством негативних наслідків його поведінки.

До поважних причин можуть бути віднесені будь-які обставини навколишнього світу. Це можуть бути як дії фізичних або юридичних осіб, так і явища, які не залежать від волі людини. Такі обставини мають впливати на волю суб`єкта відповідних правовідносин. Саме внаслідок дії цих обставин, що виникли раптово або закономірно, він не має змоги належним чином виконувати покладені на нього обов`язки.

Обставини, що визначаються законом як поважні причини, звільняють суб`єкта цих правовідносин від виконання покладених на нього обов`язків або негативних для нього наслідків.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Тож для того, щоб особі був наданий судовий захист, суд має встановити порушене право і, що це право порушене відповідачем саме станом на час винесення оспорюваного рішення чи вчинення дії.

За наслідками дослідження доказів у справі суд доводи позивача, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» Біла Ірина Володимирівна, фактично не могла бути обізнана з постановою про відкриття виконавчого провадження №64646434, оскільки тривалий час перебувала в м. Одеса, сприймає критично, оскільки постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 01 березня 2021 року була отримана адресатом 16 березня 2021 року, що підтверджується матеріалами справи.

В той же час, в матеріалах справи наявна копія листа Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2021 року №10-09/295/21/06 на запит від 04 березня 2021 року №03-184, зі змісту якого вбачається звернення представника Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» до апеляційного суду щодо надання копії судового рішення від 24 листопада 2020 року, у відповідь на яке судом запропоновано звернутись до Львівського окружного адміністративного суду. Дана обставина, в свою чергу, підтверджує намагання боржника виконати рішення суду у добровільному поряду.

Також з матеріалів справи вбачається, що Уповноваженою особою ФГВФО за вих №02-292 від 01 квітня 2021 року на адресу директора-розпорядника ФГВФО направлено листа «Щодо внесення доповнення до Переліку вкладників ПУАТ «ФІДОБАНК» на підставі рішення апеляційного суду зобов`язального характеру», відповідно до якого на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року у справі №1.380.2019.001275, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду міста Львова від 24 листопада 2020 року, Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПУАТ «ФІДОБАНК» Біла І.В. просила розглянути питання щодо включення до Переліку вкладників ПУАТ «ФІДОБАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вкладника ПУАТ «ФІДОБАНК» ОСОБА_1 .

В якості Додатку 1 до листа надано «Доповнення до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб», в якому вказана інформація про ОСОБА_1 .

З наведеного слідує, що станом на час винесення відповідачем оскаржуваної постанови від 02 квітня 2021 року у ВП №64646434 боржником рішення суду було виконано.

Оскільки відповідачем оскаржуваною постановою накладено на позивача штраф за невиконання рішення суду, а фактично станом на час винесення оскаржуваної постанови від 02 квітня 2021 року боржник виконав рішення суду та враховуючи, що боржником ще до відкриття виконавчого провадження постановою від 01 березня 2021 року, вчинялись дії, спрямовані на добровільне виконання виконавчого документа, - суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та скасування постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №64646434 від 02 квітня 2021 року про накладення штрафу на уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» Білу Ірину Володимирівну.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 241-246, 287, 251 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

Позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №64646434 від 02 квітня 2021 року про накладення штрафу на уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» Білу Ірину Володимирівну.

Стягнути на користь Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (, 01601, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 10) за рахунок Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, 01032, м. Київ, вул Саксаганського, 110) понесені витрати у вигляді судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 287, 296 - 297, з урахуванням перехідних положень, Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко