Справа № 640/29887/20
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2021 року м. Київ № 640/29887/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про зобов"язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 01 жовтня 2020 року перерахунок пенсії за віком з урахуванням страхового стажу, набутого після призначення пенсії, відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначає про наявність у неї права на перерахунок пенсії з урахуванням стажу за 24 місяці після призначення пенсії як працюючому пенсіонеру, оскільки пенсія їй призначена за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не Закону України «Про державну службу».

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач посилається на Конституцію України, закони України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про державну службу», Прядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, Методологію проведення антикорупційної експертизи, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5, та зазначає про відсутність правових підстав для перерахунку пенсії, оскільки позивач перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", як працюючий пенсіонер.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

08.10.2020 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії на підставі частини четвертої статті 42 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням стажу за 24 місяці після призначення пенсії як працюючому пенсіонеру.

За результатами розгляду заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення від 12.10.2020 № 328165, яким відмовлено ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії, оскільки такий перерахунок не передбачений Законом України "Про державну службу".

Про прийняте рішення позивача повідомлено листом від 15.10.2020 № 2600-0305-8/146794.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723.

01.05.2016 набрав чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу". Відповідно до пунктів 10, 12 Перехідних положень даного Закону державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини п"ятої статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" ( 3668-17 ) (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") відповідно до цієї статті у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України від 10 грудня 2015 року N 889-VIII ( 889-19) "Про державну службу", а також на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру" (1697-18 ), "Про судоустрій і статус суддів" ( 1402-19 ), виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15 ).

Разом з тим, згідно із статтею 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною четвертою статті 42 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.10.2020 № 2600-0305-8/146794, позивач перебуває на обліку в управлінні і отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", як працюючий пенсіонер, при загальному страховому стажі 39 років 08 місяців. Розмір пенсії з 01.10.2020 становить 7 755,71 грн.

Вказані обставини позивач не заперечує.

Щодо наявності підстав для перерахунку пенсії позивача призначеної як державного службовця, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, з 01.05.2016 набув чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» у зв`язку з чим положення Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу» частково втратили чинність, у тому числі норми статті 37-1.

При цьому, суд враховує доводи відповідача, що Законом України "Про державну службу" не передбачено право на перерахунок пенсії в зв"язку з набутим страховим стажем тривалістю 24 місяці,

Натомість, у статті 90 Закону № 889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який передбачає право на перерахунок пенсії у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати. В такому разі перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

З матеріалів пенсійної справи вбачається, що пенсію позивачу призначено з 31.08.2018 відповідно до ЗДПС (реформа 2018) - відстрочка ст. 29 ч. 3 - 43 місяців.

Відповідно до частини третьої статті 29 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток:

на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців;

на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

Наведене свідчить, що відповідач при призначенні пенсії позивачу керувався положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З урахуванням наведеного та враховуючи, що відповідач при призначенні пенсії позивачу керувався положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає про наявність права у позивача на перерахунок пенсії на підставі даного Закону та в зв"язку з набутим страховим стажем тривалістю 24 місяці.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В контексті наведеного суд зазначає, що під час розгляду справи відповідачем не доведено відсутність у позивача права на перерахунок пенсії за віком з 01 жовтня 2020 року з урахуванням страхового стажу, набутого після призначення пенсії, відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправними дій, зобов"язання вчинити дії задовольнити.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 01 жовтня 2020 року перерахунок пенсії за віком з урахуванням страхового стажу, набутого після призначення пенсії, відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева