Справа № 240/180/20
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
15 лютого 2021 року м. Житомир справа № 240/180/20
категорія 113070000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області та до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови,
Ухвалою від 13 лютого 2020 року відкрито провадження у справі №240/180/20 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
Крім того, у відзиві на позовну заяву Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області зауважило, що пункт 19 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, який передбачав обов`язковість користування методикою під час проведення габаритно-вагового контролю, виключено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №671 (яка набрала чинності 08.09.2017). Таким чином, обов`язковість застосування Державною службою України з безпеки на транспорті та її територіальними підрозділами при здійсненні набаритно-вагового контролю такої методики, законодавством наразі не передбачена. Враховуючи вказані обставини, Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області просило залишити позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення (а.с.46-52).
Також у поданому до суду відзиві на позовну заяву Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області зазначило, що воно є лише територіальним органом Державної служби з безпеки на транспорті та не має статусу юридичної особи, а тому просило замінити відповідача у справі на належного - Державну службу з безпеки на транспорті.
Ухвалою від 10 червня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області про заміну відповідача в адміністративній справі №240/180/20 з Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області на належного відповідача - Державну службу з безпеки на транспорті.
Водночас, 10 червня 2020 року судом прийнято ухвалу, якою Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки залучено до участі в адміністративній справі №240/180/20 в якості другого відповідача.
Крім того, вказаною ухвалою Київському міжрегіональному управлінню Укртрансбезпеки (далі відповідач 2) був встановлений строк для подачі до суду відзиву на позовну заяву.
Разом з тим, станом на дату розгляду справи Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки своїм правом на заперечення щодо заявлених позовних вимог не скористалось, відзиву на позовну заяву до суду не надіслало.
Згідно з ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до норм ст.ст. 257, 262 КАС України дана адміністративна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
З наявних у матеріалах справи свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_4 та НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належать автомобіль Renault Premium 440 DXI (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) та напівпричіп-платформа-Е AVN-30 (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) (а.с.58)
Судом встановлено, що в період з 04.11.2019 по 10.11.2019 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області на підставі направлення від 04.11.2019 №004744 здійснювалась рейдова перевірка щодо додержання транспортними засобами вимог законодавства про автомобільний транспорт (а.с.54).
04 листопада 2019 року під час вказаної рейдової перевірки посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області на 156 км автомобільної дороги М-06 «Київ-Чоп» був проведений габаритно-ваговий контроль належного позивачу транспортного засобу Renault (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) з напівпричіпом AVN (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) під керування водія ОСОБА_2 (посвідчення водія НОМЕР_6 , видане 24.04.2013 Миронівським ВРЕР при УДАІ ГУ МВС у Київській області).
Вказаний габаритно-ваговий контроль був проведений за допомогою автоматичного приладу для зважування транспортних засобів у русі 030Т-AS2-PWIA ESIT виробник ELEKTRONIK SISTEMLER IMALAT ve TICARET LTD.STI, зав. №17-380.
Відповідно до свідоцтва про повну повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки від 08.02.2020 №35-02/5326, вищезазначений автоматичний прилад для зважування транспортних засобів у русі 030Т-AS2-PWIA ESIT зав. №17-380 відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2016 року №94 (а.с.53).
У зв`язку з цим, були складані довідка від 04.11.2019 №174342 про результати здійснення габаритно-вагового контролю (а.с.56) та акт від 04.11.2019 №174342 про перевищення транспортним засобом нормативно вагових перестрів (а.с.55 зворотній бік), в якому зафіксовано, що фактична маса автомобіля Renault (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) з напівпричіпом AVN (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) становила 42,53 тонни, при нормативно допустимій масі 40,00 тонн, а фактичні осьові навантаження становили: на передню одиничну вісь автомобіля - 6,503 тонни (при нормативно допустимому значенню 11,00 тонн); на задню одиничну вісь автомобіля - 9,73 тонни (при нормативно допустимому значенню 11,00 тонн); на строєну вісь з напівпричіпа 26,5 тонн (при нормативно допустимому значенню 22,00 тонни).
За наслідками проведеного габаритно-вагового контролю посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області був складений акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 04.11.2019 №174342, згідно якого під час перевірки належних ОСОБА_1 транспортного засобу Renault (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) з напівпричіпом AVN (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) виявлено порушення вимог абз. 16 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме перевезення вантажу (кукурудзи згідно ТТН №164519 від 04.11.2019) з перевищенням встановлених п. 22.5 ПДР України габаритно-вагових норм на 20,4 % та навантаженням на строєну вісь 26,5 тонн, без відповідного дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових норм (а.с.55).
Водій транспортного засобу ОСОБА_2 з актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 04.11.2019 №174342 був ознайомлений, що підтверджується його підписом у вказаному акті. При цьому, жодних пояснень, клопотань, зауважень чи скарг з приводу проведеного габаритно-вагового контролю та його результатів не висловив (а.с.55).
Крім того, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області був складений розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 04.11.2019 №174342 та нараховано ОСОБА_1 плату за проїзд в розмірі 163,2 євро (а.с. 57).
Відповідно до пункту 25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Оскільки місцезнаходженням суб`єкта господарювання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , то на підставі пункту 25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567, акти проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 04.11.2019 №174342 був направлений до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки для розгляду справа про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт за місцем знаходженням позивача (а.с.59).
Згідно наявного у матеріалах справи листа Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, адресованого ОСОБА_1 , розгляд справи про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезення автомобільним транспортом по акту від 04.11.2017 №174342 був призначений на 17 грудня 2019 року (а.с.60).
Позивач, вважаючи вищезазначену постанову Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 23.12.2019 №170178 протиправною, звернулась з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.
Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відповідно до пункту 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, (далі - Порядок № 1567) органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.
Отже, з огляду на викладене, Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області та Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки під час здійснення своїх повноважень діють як суб`єкт владних повноважень, яким надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт.
Згідно з пунктом 14 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Пунктом 16 Порядку №1567 передбачено, зокрема, що під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.
Відповідно до пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).
Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Згідно з частиною першою статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Частиною четвертою статті 48 Закону № 2344-III визначено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Відповідно до частини другої статті 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30) передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Згідно з пунктом 4 Правил № 30 рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
При цьому, осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.
Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок № 879).
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку № 879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 визначено, що габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
У відповідності до пункту 18 Порядку № 879 за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.
Відповідно до пункту 23 Порядку № 879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.
Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 року за №128/2568, затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (надалі - Правила №363), які визначають права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - Перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - Замовників.
Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки від 04.11.2019 №174342 про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акту від 04.11.2019 №174342 про перевищення транспортним засобом нормативно вагових перестрів фактична маса належного позивачу автомобіля Renault (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) з напівпричіпом AVN (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) становила 42,53 тонни, при нормативно допустимій масі 40,00 тонн, а фактичні осьові навантаження становили: на передню одиничну вісь автомобіля - 6,503 тонни (при нормативно допустимому значенню 11,00 тонн); на задню одиничну вісь автомобіля - 9,73 тонни (при нормативно допустимому значенню 11,00 тонн); на строєну вісь з напівпричіпа 26,5 тонн (при нормативно допустимому значенню 22,00 тонни) (а.с.55 зворотній бік, 56).
При цьому, позивач в ході судового розгляду справи не спростувала факту перевищення належним їй транспортним засобом, законодавчо встановлених вагових параметрів.
В свою чергу, долучену позивачем до позовної заяви товарно-транспортну накладну від 04.11.2019 №193630 (а.с.18), згідно з якою масса брутто її автомобіля Renault (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) з напівпричіпом AVN (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) завантаженого кукурудзою (врожаю 2019 року), становила 39,78 тонн, суд не приймає до уваги, оскільки під час здійснення габаритно-вагового контролю водій ОСОБА_2 надавав посадовим особам Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області товарно-транспортну накладну від 04.11.2019 №164519 (а.с.57 зворотній бік), з якої вбачається, що масса брутто автомобіля Renault (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) з напівпричіпом AVN (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) завантаженого кукурудзою становила 43,360 тонн.
Крім того, суд звертає увагу, що визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу шляхом зважування транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті, а тому відомості з товарно-транспортної накладної не можуть спростовувати встановлені під час такого контролю показники.
Зважаючи на те, що вагові параметри транспортного засобу - автомобіля Renault (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) з напівпричіпом AVN (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) перевищили нормативно допустимі вагові параметри на 20,4 %, то відповідно до ч .4 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги", п. 4 Правил №30, обов`язковим документом для руху такого транспортного составу автомобільними дорогами мав бути відповідний дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції перевізнику після внесення ним плати за проїзд у розмірі, визначеному за ставками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування".
Доказів наявності у позивача такого дозволу при перевезенні вантажу 04 липня 2019 року до суду не надано.
Отже, у ході розгляду справи доведено факт вчинення позивачем, як автомобільним перевізником, господарського правопорушення, передбаченого абзацом 16 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.
З проводу доводів позивача, про перевезення нею сипучого вантажу, який може рухатися під час руху автомобіля, а тому його маса в різних точках автомобіля не є сталою, що в свою чергу не дає можливості, за відсутності відповідної методики зважування, з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень, суд зазначає наступне.
Згідно пункту 2.3 - 2.7 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568, за фізичним станом вантажі можуть бути твердими, рідкими і газоподібними.
За наявністю тари вантажі підрозділяються на ті, для яких тара потрібна і для яких вона не потрібна.
За способом вантаження і розвантаження вантажі бувають: штучними, сипучими, навалочними і наливними.
Такі вантажі як швидкопсувні, небезпечні, антисанітарні та живі - мають свої специфічні властивості.
В залежності від маси, габаритів одного вантажного місця та специфіки вантажі підрозділяються на такі, перевезення яких здійснюється: за цими правилами і за спеціальними правилами (великовагові, великогабаритні, небезпечні).
Позивачем здійснювалось перевезення кукурудзи насипом, яка є сипучим вантажем.
Водночас, суд зауважує, що саме перевищення вагових параметрів на одну вісь (будь-яку) спричиняє руйнування дорожнього покриття дороги, саме за це встановлена відповідальність.
Суд звертає увагу, що в контексті п.22.5 Правил дорожнього руху перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.
Серед іншого, законодавець врегулював питання переміщення вантажу (також і в разі гальмування) шляхом похибки у 2 %. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду №803/1540/16 від 24.07.2019 року.
Матеріалами справи підтверджено, що належний позивачу автомобіль Renault (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) з напівпричіпом AVN (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) перевищував не тільки загальну допустиму масу траснспортного засобу, оскільки його фактична маса становила 42,53 тонни при допустимій масі 40,00 тонн, а ще й допустиму масу на строєну вісь, оскільки фактичне осьове навантаження становило 26,5 тонн при допустимому значенню 22,00 тонни.
Таким чином, осьове навантаження на строєну вісь перевищувало нормативно допустиме навантаження на 20,45 %.
З приводу доводів позивача про відсутності відповідної методики зважування сипучого вантажу, суд зазначає наступне.
За змістом статей 4 і 29 Закону України "Про дорожній рух", статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким керувався відповідач.
Пунктом 19 Порядку №879 (в редакції, яка діяла до 08.09.2017) було передбачено, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.
Однак в подальшому, нормативним регулюванням вказаних правовідносин змінилось, зокрема на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №671 пункт 19 Порядку № 879 було виключено.
Таким чином, Порядок №879 в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин у даній справі не передбачав необхідності застосування під час проведення габаритно-вагового контролю методики, затвердженої Мінекономрозвитку або будь-якої іншої методики.
З огляду на що, суд вважає, що відповідачем правомірно проведений габаритно-ваговий контроль, належного позивачу транспортного засобу. Крім того, позивачем не наведено жодних обґрунтувань порушення його права у спірних правовідносинах внаслідок проведення габаритно-вагового контролю без використання методики Мінекономрозвитку.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, дійшов висновку, що доводи позивача про протиправність оскаржуваної постанови є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову, суд розподіл судових витрат не здійснює.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович