Справа № 420/6765/21
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6765/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (; вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів -

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якій позивач просить суд:

визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 13730 грн. до 10740 грн. у період часу з серпня 2016 року по грудень 2016 року включно протиправними;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 недонараховану та несплачену йому пенсію за період часу з серпня 2016 року по грудень 2016 року включно у розмірі 15165 грн.;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України кошти у розмірі 4594 грн., які є нарахуванням інфляційних витрат за весь час прострочення виплати частини пенсії у період часу серпень - грудень 2016 року по квітень 2021 року;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України кошти у розмірі 2074 грн., які є трьома процентами річних від простроченої суми, а саме частини недоплаченої пенсії у період часу серпень - грудень 2016 року по квітень 2021 року;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 9266 грн., які є компенсацією втрати частини доходу у вигляді недоплаченої пенсії у період часу серпень-грудень 2016 року по 21 квітня 2021 року, викликану порушенням встановлених строків її виплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ від 19.10.2000 року.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/6765/21 о 17:13:57 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 27.04.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до положень ст. 263 КАС України.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив про те, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 по справі № 522/1473/18, проведено 21.08.2018 року перерахунок пенсії позивача з 28.07.2016 року, однак при перерахунку пенсії застосовано положення щодо обмеження суми пенсії максимальним розміром у 10 прожиткових мінімумів.

Позивач вважає таке обмеження протиправним, не відповідаючим нормам Конституції України та таким, що порушує право на належний рівень пенсійного забезпечення. В обґрунтування своїх доводів позивач посилається, зокрема, на те, що рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч. 7 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Таким чином позивач зазначає, що після призначення йому пенсії обмеження розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, є неправомірним.

З наведених підстав позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки вважає порушеним своє право на пенсію, гарантоване ст. 46 Конституції України.

12.05.2021 року за вх.№ЕП/12841/21 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач вказує на те, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 по справі № 522/1473/18, проведено 21.08.2018 року перерахунок пенсії позивача з 28.07.2016 року.

Представник відповідача вказав, що рішення судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, виконуються сторонами в межах покладених зобов`язань. А саме, виплати, призначені на виконання судового рішення, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення.

Відповідач зазначає, що питання, щодо перерахунку пенсії Позивача без застосування обмеження пенсії максимальним розміром не було предметом спору по справі №522/1473/18.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за наявними матеріалами, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України та в Національній поліції. З 07.07.2014 року по 07.11.2015 року, з 07.11.2015 року по 27.07.2016 року безпосередньо брав участь в проведенні Антитерористичної операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій.

Наказом Головного управління Національної поліції в Луганській області від 25.07.2016 року № 482 о/с полковника поліції ОСОБА_1 з 27.07.2016 року було звільнено зі служби в поліції відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

Наказом Головного управління Національної поліції в Луганській області від 05.09.2016 року № 597о/с було внесено часткові зміни до пункту наказу від 25.07.2016 року № 482 о/с, згідно якого позивача було звільнено зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) з 27.07.2016 року.

З 28.07.2016 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 70 % грошового забезпечення.

07.07.2017 року ОСОБА_1 на підставі ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та п.23 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо здійснення перерахунку пенсії з урахуванням виплаченої матеріальної допомоги, винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції та інших винагород, а також для приєднання до матеріалів пенсійної справи довідки № 50/111/222017 від 06.07.2017 року та довідки № 498/111/222017 від 05.07.2017 року із підтвердженням зазначених виплат та утримання з них єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до довідки Ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області № 50/111/222017 від 06.07.2017 року за період часу участі в АТО з 07.07.2014 року по 06.11.2015 року ОСОБА_1 була нарахована та виплачена матеріальна допомога на загальну суму 14678,35 грн., разова премія 1850,00 грн., винагорода за безпосередню участь в АТО в сумі 97312,00 грн. В довідці вказано, що вона надана з урахуванням усіх перерахунків, а також вказано, що з усіх видів доходів був сплачений єдиний соціальний внесок.

Згідно з довідкою Головного управління Національної поліції в Луганській області № 498/111/222017 від 05.07.2017 року за період часу участі в АТО з 07.11.2015 року по 27.07.2016 року ОСОБА_1 була нарахована та виплачена разова премія на загальну суму 12740,00 грн., одноразова винагорода за безпосередню участь в АТО в сумі 6678,45 грн. Також, в довідці вказано, що з усіх видів доходу був сплачений єдиний соціальний внесок.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом від 27.07.2017 року № 825/М-11 надало відповідь на звернення ОСОБА_1 , в якій вказано, що згідно п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності подаються грошовий атестат, або довідка про розмір грошового забезпечення, і довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби. В такому порядку на підставі подання Головного управління Національної поліції в Луганській області та доданих до нього довідок про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії від 09.08.2016 року № 1256/111/22-2016, від 29.07.2016 року № 1218/111/22-2016, від 02.08.2016 року № 6/111/27-2016, від 29.07.2016 року № 1217/111/22-2016 та від 29.07.2016 року № 1219/111/22-2016 пенсія за вислугу років у розмірі 70 % обчислена з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які зазначені в цих довідках. Проведення перерахунку пенсій на підставі довідок про доходи чи інших довідок чинним пенсійним законодавством не передбачено, тому ГУ ПФУ в Одеській області повернуло без розгляду довідки, надані Головним управлінням Національної поліції в Луганській області від 05.07.2017 року № 498/111/222017 та Ліквідаційною комісією Головного управляння МВС України у Луганській області від 06.07.2017 року № 501/111/222017.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2018 р. у справі №522/1473/18 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ідентифікаційний код 20987385), третя особа: Головне управління Національної поліції в Луганській області (вул. Партизанська, 16, м. Сєвєродонецьк, Луганська обл., 93404, ідентифікаційний код 40108845), про визнання дій неправомірними щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 із врахуванням наданих додаткових документів.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 28.07.2016 року із врахуванням довідок № 50/111/222017 від 06.07.2017 року та № 498/111/222017 від 05.07.2017 року.

Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 по справі № 522/1473/18 проведено 21.08.2018 року перерахунок пенсії позивача з 28.07.2016 року (а.с.46).

Як зазначає позивач, посилаючись на вимоги частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, під час проведення перерахунку з 28.07.2018 відповідач безпідставно обмежив розмір виплачуваної позивачу пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, та визначив здійснення виплати пенсії позивача з урахуванням її обмеження в сумі 10740,00 гривень.

Не погоджуючись із проведеним 21.08.2018 року перерахунком, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

01.01.1992 року введений в дію Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Стаття 13 вказаного Закону визначає розміри пенсій за вислугу років.

При цьому, слід зазначити, що стаття 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб неодноразово змінювалась в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 5 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

У такій редакції вказану частину ст. 43 Закону №2262-XII викладено відповідно до Закону № 3668-VI від 08.07.2011.

Так, відповідно до ст. 2 Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи № 3668-VI від 08.07.2011, який набрав чинності 01.10.2011 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", не може перевищувати 10740 гривень.

У зв`язку з чим, на підставі вказаного Закону були внесені зміни до ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Так, згідно ч. 7 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч.7 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

В мотивувальній частині вказаного рішення, а саме в п.2.3. Конституційний Суд України, зазначив, що з підстав, наведених у цьому Рішенні, підлягають визнанню такими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення першого речення частини сьомої статті 43 Закону №2262, згідно з якими "максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".

При цьому, у відповідності до п.2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 року, положення ч.7 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність (абз. 6 п. 4 Рішення Конституційного Суду України у Справі № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України).

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2000 року (вказана вище Справа № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України), рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади.

Отже, правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України Рішення по справі №7-рп/2016 від 20.12.2016 року є втрата чинності із 20 грудня 2016 року положення ч.7 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Таким чином, з 20.12.2016 року ч. 7 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб втратила чинність.

Таким чином, після прийняття Конституційним Судом України рішення №7-рп/2016 від 20.12.2016 року, обмеження розміру пенсії 10 (десятьма) прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність - є неправомірним.

Суд звертає увагу, що позивач просить суд визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 13730 грн. до 10740 грн. у період часу з серпня 2016 року по грудень 2016 року включно протиправними, натомість, як випливає із вказаного вище, у спірний період норма ч. 7 ст. 43 Закону була чинною, а втратила чинність після 20.12.2016р .

Конституційний Суд України неодноразово висновував стосовно того, що заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв`язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.

Втім, такі висновки підлягають застосуванню лише до правовідносин, що виникли після прийняття рішення Конституційним Судом України.

Таким чином, дії відповідача щодо застосування обмеження перерахованої з 28.07.2016 року та виплачуваної позивачу пенсії максимальним розміром є правомірними, а розрахована позивачем сума заборгованості не є боргом за виплатою пенсії та нарахуванню не підлягає.

Як наслідок цього, позовні вимоги позивача щодо стягнення недонарахованої та несплаченої пенсії за період часу з серпня 2016 року по грудень 2016 року включно у розмірі 15165 грн.; коштів у розмірі 4594 грн., які є нарахуванням інфляційних витрат за весь час прострочення виплати частини пенсії у період часу серпень - грудень 2016 року по квітень 2021 року; коштів у розмірі 2074 грн., які є трьома процентами річних від простроченої суми, а саме частини недоплаченої пенсії у період часу серпень - грудень 2016 року по квітень 2021 року; коштів у розмірі 9266 грн., які є компенсацією втрати частини доходу у вигляді недоплаченої пенсії у період часу серпень-грудень 2016 року по 21 квітня 2021 року, викликану порушенням встановлених строків її виплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ від 19.10.2000 року не підлягають задоволенню як похідні від вимоги, для задоволення якої відсутні підстави.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", судові витрати, які підлягають розподілу, відсутні.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 260, 263, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (; вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст.255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 07.06.2021 року у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці з 17.05.2021 року по 31.05.2021 року включно.

Суддя М.М. Аракелян

.