Справа № 520/17129/2020
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2021 р.Справа № 520/17129/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2021, головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., м. Харків, повний текст складено 10.02.21 року по справі №520/17129/2020

за позовом ОСОБА_1

до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, в якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність Харківській національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, яка полягає у не здійсненні виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року; зобов`язати Харківській національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач не виплатив йому індексацію, що свідчить про не здійснення повного розрахунку із ним при звільненні. Вказані обставини викликали його звернення до суду з позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправною бездіяльність Харківській національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба , яка полягає у не здійсненні виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року.

Зобов`язано Харківській національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2021 року в справі №520/17129/20 за позовом ОСОБА_1 до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба та ухвалити рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що не погоджується з рішенням суду та вважає, що при його ухваленні суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що не одержував позов та ухвалу про відкриття провадження по справі, а тому не міг надати відзив по суті спору. Зазначає, що Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба не є належним відповідачем у справі. Зазначає, що ОСОБА_1 не проходив службу у Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба. Згідно довідки про проходження служби, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з квітня 2009р. по грудень 2016р. знаходився на посаді заступника командира 203 навчальної авіаційної бригади ХНУПС м. Чугуїв; з 30.12.2016 р. по 16.11.2020р. на посаді командира 203 навчальної авіаційної бригади ХНУПС (умовне найменування військової частини НОМЕР_1 ). Зазначає, що ОСОБА_1 був звільнений з лав Збройних Сил України у запас та, відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 219 від 16.11.2020р., здав справи та посаду командира військової частини НОМЕР_1 з 16.11.2020. Грошове забезпечення позивач отримував у військовій частині НОМЕР_1 . Таким чином, Харківський національний університет Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба не є належним позивачем у даній справі.

Відповідач не скористався правом, передбаченим ст.304 КАС на подання відзиву на апеляційну скаргу.

При цьому, 16.04.2021 року позивачем було подано клопотання про розгляд справи без участі представника, в якому останній просив суд розглянути справу №520/17129/20 без участі представника позивача, за наявними в матеріалах справи документами. Зазначив, що позов підтримує, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Учасники по справі про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба.

Відповідно до наказу начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба від 16.11.2020 року №265 позивача виключено зі списків особового складу і всіх видів забезпечення за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

При цьому, при звільненні позивача з військової служби та виключенні його зі списків особового складу, на думку позивача, індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року йому виплачено не було.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо ненарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період 01.01.2016 року по 31.12.2018 року протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у не здійсненні виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частинами 1 та 2 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист; захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також у будь-який спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, у рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що положення ч.2 ст.55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом. Таким чином, конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Колегія суддів зазначає, що гарантоване ст.55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 30 жовтня 2019 року по справі №316/2721/15-а (2-а/316/90/15).

Вказані вище положення законодавства не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають, що начебто певні обставини впливають на їх правове становище, і такий вплив має той чи інший суб`єкт владних повноважень.

При цьому, колегія суддів зазначає, що вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 31 жовтня 2019 року по справі № 826/4802/17.

Так, колегія суддів зазначає, що позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на протиправність бездіяльності Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, яка полягає у не здійсненні виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року.

При цьому, позивач зазначає, що саме Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба є відповідачем по даній справі, з урахуванням того, що позивач проходив у нього службу та був виключений зі списків особового складу наказом останнього за №265 по стройовій частині від 16.11.2020 р. та знятий з усіх видів забезпечення.

Колегія суддів зазначає, що як вбачається з наявного в матеріалах даної справи витягу з наказу Начальника Харківського національного університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба (по стройовій частині) від 16.11.2020 №265, полковника ОСОБА_1 командира військової частини НОМЕР_1 , м.Чугуїв, Харківської області звільненого наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 12.11.2020 №384 з військової служби в запас за підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з правом носіння військової форми одягу, визнано таким, що 16 листопада 2020 року справи та посаду здав, та направлений для зарахування на військовий облік до Чугуївського ОРВК Харківської області (а.с.8).

Тобто, з наведеного вище вбачається, що станом на момент звільнення позивач проходив військовому службу саме у Військовій частині НОМЕР_1 .

Колегія суддів звертає увагу, що в ході апеляційного перегляду даної справи, судом апеляційної інстанції протокольною ухвалою від 18.05.2021 року було витребувано у відповідача докази щодо того, у кого саме на грошовому забезпеченні перебував позивач та хто здійснював нарахування та виплату сум грошового забезпечення останнього.

На виконання вищевказаної протокольної ухвали, відповідачем було надано довідку ійськової частини НОМЕР_1 №575 від 31.05.2021 зі змісту якої вбачається, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 07.1999 року по 16.11.2020 та перебував на всіх видах забезпечення (та в тому числі на грошовому забезпеченні).

Окрім того, відповідачем було направлено на електронну пошту суду апеляційної інстанції листа від 01.06.21 №350/176/24-63/120, який був завірений представником останнього, що військова частина НОМЕР_1 не перебуває на фінансовому забезпеченні в університеті та є окремою юридичною особою, яка в т.ч. здійснює нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям в військовій частині, в т.ч. ОСОБА_1 . Жодних виплат фінансового характеру ОСОБА_1 в університеті не отримував.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем було заявлено вимоги до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, який з огляду на зазначене вище, не є належним відповідачем по у даній справі, оскільки ОСОБА_1 проходив військову службу та перебував на всіх видах забезпечення (в т.ч. на грошовому забезпеченні) у військовій частині НОМЕР_1 , яка є окремою юридичною особою, що підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В даному випадку, Харківським національним університетом Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, в розумінні ст.5 КАС України, не було порушено прав, свобод або законних інтересів позивача, оскільки саме інша особа (Військова частина НОМЕР_1 ) є відповідальною за заявленими позивачем вимогами до суду першої інстанції у даній справі.

При цьому, з урахуванням приписів ст.48 КАС України, у суду апеляційної інстанції відсутні повноваження на заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Окрім того, у відповідності до приписів чинного законодавства, позивач не позбавлений права на звернення з позовом до належного відповідача.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

З огляду на наведене вище, доводи позивача щодо обґрунтованості позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність, яка полягає у не здійсненні виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року та зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, заявлених останнім саме до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба є помилковими.

Стосовно посилання відповідача про те, що він не зміг подати відзив на позов, оскільки не одержував позов та ухвалу про відкриття провадження по справі, то колегія суддів погоджуючись з такими доводами останнього, вважаючи їх обґрунтованими, зазначає, що в даному випадку направлення ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 р. про відкриття спрощеного провадження у справі електронною поштою, що підтверджується відповідною роздруківкою відправки, а також повідомлення позивача про розгляд даної справи телефонограмою не є належними доказами повідомлення про розгляд даної справи, оскільки в матеріалах даної справи відсутня заява від відповідача про направлення йому процесуальних документів на його електронну адресу і відсутні дані, що адреса на яку суд відправляв відповідні документи відповідачу, в розумінні ст.251 КАС України, є офіційною електронною адресою останнього, а повідомлення учасників справи про розгляд справи даної категорії телефонограмою не передбачено КАС України. Відповідно з урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, враховуючи приписи ч.4 ст.304 КАС України, вважає за можливе прийняти надані в суді апеляційної інстанції докази, подані Харківським національним університетом Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, які стосуються питання належного відповідача по даній справі.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи відповідача щодо правомірності проведеної перевірки є помилковими.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення.

Оскільки, відповідно до п.1 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище, і позивачка не була службовою особою, який у значенні вказаного вище Закону займав відповідальне або особливо відповідальне становище, дана справа відноситься до справ незначної складності, а також враховуючи те, що дана справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2021 по справі №520/17129/2020 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 07.06.2021 року