Справа № 120/731/21-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 червня 2021 р. Справа № 120/731/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо визнання неправомірним рішення про відмову у зарахуванні до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періодів роботи з 22 серпня 1992 року по 31 грудня 2001 року, з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2003 року, з 01 квітня 2004 року по 28 серпня 2006 року та з 15 вересня 2006 року по 06 листопада 2006 року, а також зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що в червні 2020 року звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В серпні 2020 року позивачем отримано лист Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вих. №0200-0323-8/34903 від 31 липня 2020 року, яким повідомлено про те, що йому відмовлено в підтвердженні періодів роботи з 22 серпня 1992 року по 31 грудня 2001 року, з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2003 року, з 01 квітня 2004 року по 28 серпня 2006 року та з 15 вересня 2006 року по 06 листопада 2006 року як таких, що дають право на пенсію на пільгових умовах.

Позивач вважає таке рішення органу Пенсійного фонду неправомірним та просить його скасувати, а також зобов`язати відповідача повторно розглянути його заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням до стажу вищезазначених періодів.

Ухвалою від 08 лютого 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

22 лютого 2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області заперечує проти задоволення позовних вимог та вважає їх безпідставними і необґрунтованими. Зокрема, відзив аргументований тим, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Позивач працював на підприємстві, яке ліквідоване без визначення правонаступника, а тому відповідно до Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №18-1 від 10 листопада 2016 року, підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, які утворюються при головних управління Пенсійного фонду України в містах. Пунктом 3 Порядку застосування списків №1 та №2 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи, відтак, з огляду на викладене, рішенням комісії було підтверджено період роботи позивача з 01 січня 1990 року по 21 серпня 1992 року, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Проте, відмовлено у підтвердженні періодів роботи з 22 серпня 1992 року по 31 грудня 2001 року, з 01 квітня 2004 року по 28 серпня 2006 року, з 15 вересня 2006 року по 06 листопада 2006 року, оскільки професія, за якою працював позивач не відповідає чинним на період роботи спискам, а саме не вказано вид кування та відсутні дані про проведення і результати атестації робочих місць. Відмовлено також у підтвердженні періоду роботи позивача з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2003 року у зв`язку із тим, шо первинними документами не підтверджено роботу за пільговою професією. Також у відзиві йдеться про те, що вимога позивача щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути його заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з зарахуванням до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, є безпідставною, оскільки позивач із заявою про призначення пенсії до пенсійного органу не звертався.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

08 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. До заяви долучено документи, перелік яких наведений у такій заяві.

Рішенням комісії, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, від 29 липня 2020 року №8 ОСОБА_1 підтверджено період роботи з 01 січня 1990 року по 21 серпня 1992 року, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Цим же рішенням відмовлено у підтвердженні стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, з 22 серпня 1992 року по 31 грудня 2001 року, з 01 квітня 2004 року по 28 серпня 2006 року, з 15 вересня 2006 року по 06 листопада 2006 року, оскільки професія, за якою працював позивач не відповідає чинним на період роботи спискам, адже відсутня інформація про вид кування та відсутні дані про проведення і результати атестації робочих місць. Також відмовлено у підтвердженні стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2003 року у зв`язку із тим, шо первинними документами не підтверджено роботу за пільговою професією.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 24 Закон №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статі 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відтак, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, мають чоловіки після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, а відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" - основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (надалі - Порядок №637), у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, в яких має бути зазначені періоди, що зараховуються до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, що зараховується до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, на підставі яких видана довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

На реалізацію пункту 20 Порядку №637 постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року №18-1 затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії (надалі - Порядок №18-1).

Пунктом 1 Порядку №18-1 передбачено, що цей Порядок визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, зокрема й для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника.

Дія Порядку №18-1 поширюється на осіб, які працювали: на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України; на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах; на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років; у період до 01 січня 2004 року на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, та якщо в трудовій книжці є записи з виправленням або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи.

Відповідно до Порядку №18-1 підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.

Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники профспілок та організацій Спільного представницького органу репрезентативних всеукраїнських об`єднань профспілок на національному рівні та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань.

Основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи (пункт 6 Порядку №18-1).

Із заявою про підтвердження стажу роботи заявник (його законний представник або представник, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально) може звернутись до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від території обслуговування цього органу (пункт 11 Порядку №18-1).

Згідно з пунктом 10 Порядку №18-1 рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи приймається більшістю голосів членів Комісії, присутніх на засіданні, підписується головою Комісії або його заступником та набуває чинності з дня його прийняття.

Відповідно до пункту 15 Порядку №18-1 рішення Комісій можуть бути оскаржені в Пенсійному фонді України або в судовому порядку.

Відтак, зі змісту наведених положень Порядку №18-1 слідує, що такий застосовується для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника. Для підтвердження стажу роботи заявник (уповноважений представник) подає до територіального органу Пенсійного фонду України відповідну заяву, за результатами розгляду якої комісією, що діє при органі Пенсійного фонду, приймається рішення про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.

На виконання вимог Порядку №18-1 позивачем 08 липня 2020 року подано до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області заяву про підтвердження стажу роботи, до якої долучено необхідні документи.

За результатами розгляду такої заяви комісією, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, 29 липня 2020 року прийнято рішення №8, яким ОСОБА_1 підтверджено період роботи з 01 січня 1990 року по 21 серпня 1992 року, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Проте, відмовлено у підтвердженні стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, з 22 серпня 1992 року по 31 грудня 2001 року, з 01 квітня 2004 року по 28 серпня 2006 року, з 15 вересня 2006 року по 06 листопада 2006 року, оскільки професія, за якою працював позивач не відповідає чинним на період роботи спискам, адже відсутня інформація про вид кування та відсутні дані про проведення і результати атестації робочих місць. Також відмовлено у підтвердженні стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2003 року у зв`язку із тим, шо первинними документами не підтверджено роботу за пільговою професією.

Згідно із пунктом 3 Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 року №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Так, згідно із списком №1 виробництв, робіт, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, що затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, про «ковалів» згадується у підрозділі «Ковальсько-пресове виробництво».

У списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162, а також у списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36, в підрозділах "Ковальсько-пресове виробництво" було передбачено роботу ковалів на молотах і пресах, ковалів ручного кування, ковалів-штампувальників, ковалів-штампувальників на ротаційних машинах.

В ході судового розгляду встановлено, що згідно із записами у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 у періоди з 01 січня 1990 року по 31 грудня 2001 року, з 01 січня 2004 року по 28 серпня 2006 року та з 15 вересня 2006 року по 06 листопада 2006 року позивач працював ковалем (ковалем ручного кування) у товаристві з обмеженою відповідальністю «Стінянське».

Такі обставини також підтверджуються архівною довідкою №88 від 05 березня 2020 року, виданою комунальною установою "Томашпільський районний трудовий архів".

Разом із тим, пенсійний орган оскаржуваним рішенням зарахував до пільгового стажу позивача період роботи з 01 січня 1990 року по 21 серпня 1992 року, проте періоди роботи позивача з 22 серпня 1992 року по 31 грудня 2001 року, з 01 січня 2004 року по 28 серпня 2006 року та з 15 вересня 2006 року по 06 листопада 2006 року не підтверджено у зв`язку з незазначенням у поданих заявником документах виду кування за професією, а також відсутністю даних про проведення та результатів проведення атестації робочих місць.

З приводу посилань відповідача як на підставу для відмови у підтвердженні згаданих вище періодів роботи на непроведення атестації робочого місця, то суд зазначає, що особи, які зайняті на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах списком №1, оскільки на працівника, зайнятого на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Відтак, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №520/15025/16-а від 19 лютого 2020 року.

Таким чином, відповідачем безпідставно відмовлено позивачеві у підтвердженні періодів його роботи з 22 серпня 1992 року по 31 грудня 2001 року, з 01 січня 2004 року по 28 серпня 2006 року та з 15 вересня 2006 року по 06 листопада 2006 року.

Щодо відмови пенсійного органу в підтвердженні періоду роботи з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2003 року у зв`язку із тим, що первинними документами не підтверджено роботу за пільговою професією, то суд зазначає наступне.

Записами у трудовій книжці ОСОБА_1 підтверджується те, що у період з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2002 року він працював за професією "доглядач МВРХ, коваль", а в період з 01 січня 2003 року по 31 грудня 2003 року - доглядач МВРХ.

Разом із тим, відповідно до уточнюючого документу (в даному випадку - архівної довідки №88 від 05 березня 2020 року, що видана комунальною установою "Томашпільський районний трудовий архів") з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2002 року позивач працював ковалем, а в період з 01 січня 2003 року по 31 грудня 2003 року - доглядачем МВРХ.

Відтак, на переконання суду, в підтвердженні періоду роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, з 01 січня 2003 року по 31 грудня 2003 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області відмовлено правомірно, адже професія "доглядач МВРХ" не є тією, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Водночас, період роботи позивача з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2002 року відповідачем безпідставно не підтверджено, оскільки такий підтверджується і записами у трудовій книжці, і уточнюючою довідкою.

За наведених обставин позивачу безпідставно не підтверджено періоди роботи з 22 серпня 1992 року по 31 грудня 2001 року, з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2002 року, з 01 січня 2004 року по 28 серпня 2006 року, з 15 вересня 2006 року по 06 листопада 2006 року до стажу, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому прийняте 29 липня 2020 року рішення №8 належить визнати протиправним та скасувати в цій частині.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідних періодів роботи позивача, то суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач на виконання приписів Порядку №18-1 звертався до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про підтвердження стажу роботи, за результатами розгляду якої відповідачем прийнято рішення, що оскаржується.

Однак, доказів звернення до пенсійного органу саме із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах суду не надано.

Більше того, у відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що ОСОБА_1 із такою не звертався.

Згідно з частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина 5 статті 45 Закону №1058-IV).

Відтак, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах слід звернутися до органу пенсійного фонду із відповідною заявою, за результатами розгляду якої приймається рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії.

Таким чином, вимога щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії задоволенню не підлягає, оскільки позивач з такою заявою до пенсійного органу не звертався.

Відповідно до вимог частин 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності та враховуючи, що правомірність своїх дій відповідачем не доведена, суд доходить висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, у порядку частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 гривень, що підтверджується квитанцією №7 від 29 січня 2021 року, тому, задовольняючи позов частково, суд вважає, що половина від суми сплаченого судового збору і є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №8 від 29 липня 2020 року в частині непідтвердження ОСОБА_1 періодів роботи, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 22 серпня 1992 року по 31 грудня 2001 року, з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2002 року, з 01 січня 2004 року по 28 серпня 2006 року, з 15 вересня 2006 року по 06 листопада 2006 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13322403)

Повний текст рішення складено 07.06.2021

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович