Справа № 201/8519/20(2-а/201/20/2020)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2021 року м. Дніпросправа № 201/8519/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 4 березня 2021 року в адміністративній справі № 201/8519/20 (суддя І інстанції - Антонюк О.А.)

за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Насолій Сергія Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача при прийнятті постанови серії ЕАМ № 2928560 від 05.08.2020 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та скасувати зазначену постанову.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 4 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 18.06.2020, проїжджаючи по Набережній Заводській, рухався у транспортному засобі, який належить йому, в якості пасажира. За кермом належного йому транспортного засобу знаходився його знайомий. Коли автомобіль був зупинений співробітником Національної поліції, водій перехвилювався з того приводу, що залишив своє водійське посвідчення вдома, йому стало зле та він попросив позивача сісти за кермо. Коли співробітники Національної поліції витребували у нього посвідчення водія, він пояснив, що за кермом був не він, а тому він не порушував ПДР, але співробітники не захотіли нічого слухати і брати до уваги його пояснення. Також вказав, що копію оскарженої постанови не отримував, про дату, час та місце розгляду матеріалів адміністративного правопорушення ні він, ні його адвокат належним чином повідомленні не були, що є порушенням вимог ст. 268 КУпАП. Вважає дії, вчинені вказаним поліцейським протиправними і незаконними, оскаржувана постанова є протиправною, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з порушенням законодавства, тому просив визнати дії відповідача по складанню оскарженої постанови незаконними і скасувати цю постанову, задовольнивши позов в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

5 серпня 2020 року поліцейським взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Насолій С.В. прийнято постанову серії ЕАМ № 2928560, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП за те, що 18 червня 2020 року о 17:05 год. керуючи автомобілем Тоyota Cаmry, номерний знак НОМЕР_1 , на вул. Набережна Заводська, 40 в місті Дніпрі, рухався зі швидкістю 95 км/год при обмеженні максимальної швидкості 70 км/год в зоні дії дорожніх знаків 3.29, 3.31 та 30.3, перевищив максимальне обмеження швидкості на 25 км/год, Трукам TC № 000672, чим порушив п. 12.9 «б» ПДР України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн (а.с. 6)

Не погоджуючись з такою постановою відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дії, вчинені відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення, слід визнати правомірними. У матеріалах справи міститься не лише оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення від 5 серпня 2020 року, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а і відеодокази (диски), експертні висновки, звернення і відповіді, що разом у своїй сукупності свідчать про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, зокрема, фото- відеозапис, яким зафіксовано адміністративне правопорушення. З урахуванням наведеного, позивачем не доведено та матеріалами справи не підтверджено відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Відповідно до п. 12.9 б) ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Згідно з пп. 3.29 Розділу 33 ПДР України заборонний знак «Обмеження максимальної швидкості» забороняє рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові.

Відповідно до п. 12.10 ПДР України разом із знаками обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 обов`язково додатково встановлюються відповідні дорожні знаки, які попереджають про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта. У разі коли дорожні знаки обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 встановлені з порушенням визначених цими Правилами вимог щодо їх введення чи з порушенням вимог національних стандартів або залишені після усунення обставин, за яких їх було встановлено, водій не може бути притягнений до відповідальності згідно з законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху.

Отже, Національна поліція України уповноважена через своїх співробітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема за порушення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, судова колегія зазначає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, якими, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області надано суду фото- та відеозапис з засобу TruCам LTI 20/20 № ТС000672. Про фіксування правопорушення саме цим вимірювачем зазначено відповідачем безпосередньо в оскарженій постанові.

Так, лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM, що використовувався під час фіксації дій позивача, зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки, затверджений сертифікатом № UA-MI/1-2903-2012, виданим Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 29.08.2012 року (а.с. 52).

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17466, чинного до 27 листопада 2020 року, лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM № ТС000672 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Діапазон вимірювань швидкості - від 2 км/год до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах :+/- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; +/-1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год (а.с. 51).

Отже, TruCAM LTI 20/20 є засобом вимірювальної техніки, який введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, подальша експлуатація якого не обмежена чинним законодавством, відтак являється доказом в розумінні вище зазначеної статті 251 КУпАП.

Судом досліджені фото- та відеозапис, з якого встановлено як транспортний засіб Тоyota Cаmry, номерний знак НОМЕР_1 , на вул. Набережна Заводська, 40 в місті Дніпрі рухався зі швидкістю 95 км/год. (а.с. 23-24, 27, 60)

Посилання апелянта на той факт, що 18.06.2020 за кермом транспортного засобу був не він, а його знайомий, який після зупинки нібито попросив позивача сісти за кермо, спростовується відеозаписом, за змістом якого таких відомостей позивач поліцейському не повідомляв, за кермом автомобіля знаходився особисто позивач, який зі скоєнням правопорушення погоджувався і просив поліцейських відпустити його, мотивуючи це тим, що він та пасажир проживають у м. Кривий Ріг і погано знайомі з дорожньою ситуацією та обмеженням швидкості в м. Дніпро.

Стосовно доводів позивача про те, що він та його адвокат не були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду матеріалів адміністративного правопорушення колегія суддів зазначає, що відповідно до листа Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції від 16.07.2020 № Ч-61/41/19/01-2020, долученого самим позивачем до позовної заяви, встановлено, що в абз. 5 адвоката позивача - С. Чудновського повідомлено про те, що у відповідь на його прохання про перенесення розгляду справи такий розгляд перенесений на 05.08.2020 о 09:00 (а.с. 13).

Отже, позивач та його представник були обізнані про розгляд справи саме 05.08.2020, а тому доводи апелянта, що він та його адвокат не були обізнані про дату, час і місце розгляду матеріалів адміністративного правопорушення є безпідставними.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Враховуючи те, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджений належними доказами, наданими відповідачем, колегія суддів дійшла висновку, що прийнята відповідачем постанова серії ЕАМ № 2928560 від 05.08.2020 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу 255 грн є правомірною та скасуванню не підлягає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 4 березня 2021 року в адміністративній справі № 201/8519/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко