Справа № 420/1571/21
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1571/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ст. 262 ч. 5 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича, треті особи які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору приватне підприємство «Вересень», товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Захист» про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, припинення обтяження, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича, треті особи які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору приватне підприємство «Вересень», товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Захист», в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича щодо реєстрації обтяження арешту нерухомого майна на нежитлову будівлю, свинарник, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 15115629;

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №56237503 від 20.01.2021 року, 20:41:43, яке прийняте приватним виконавцем Виконавчого округу Одеськії області Притуляком В.М.;

- припинити обтяження - арешт нерухомого майна, яке зареєстроване за №401978816 приватним виконавцем Виконавчого округу Притуляком В.М. на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 64227547;

- визнати протиправними дії приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича щодо реєстрації обтяження арешт нерухомого майна на нежитлову будівлю, зерносклад біля вагів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 15126122;

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №56237474 від 20.01.2021 року, 20:35:26, яке прийняте приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М.;

- припинити обтяження - арешт нерухомого майна, яке зареєстроване за №40197785 приватним виконавцем Виконавчого округу Притуляком В.М. на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 64227547 від 20.01.2021 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 20.01.2021 року між ним та Приватним підприємством (далі ПП) «Вересень» були укладені договори купівлі - продажу нежитлових будівель, а саме зерноскладу біля вагів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 15126122) та свинарнику, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 15115629). Вказані договори були посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. за реєстровим номерами №84 та №83.

Разом з тим, в подальшому при реєстрації заяви про державну реєстрацію прав на нерухоме майно приватним нотаріусом було виявлено, що на вищевказані об`єкти на підставі постанови приватного виконавця Виконавчого округу Притуляка В.М. від 20.01.2021 року №64227547 було накладено арешти.

Зокрема, рішеннями про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №56237503 від 20.01.2021 року о 20:41:43 та №56237474 від 20.01.2021 року о 20:35:26 були зареєстровані арешти нерухомого майна на нежитлову будівлю, свинарник, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 15115629, та зерносклад біля вагів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 15126122.

Водночас позивач не погоджується із зазначеними діями та рішеннями приватного виконавця, щодо накладення арештів на спірне майно з огляду на що звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 23.02.2021 року у справі №420/1571/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича, треті особи які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору приватне підприємство «Вересень», товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Захист» про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, припинення обтяження, був прийнятий до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

Ухвалою суду від 26.03.2021 року провадження у справі було зупинено на підставі п.6 ч.2 ст. 236 КАС України та поновлено 31.05.2021 року.

16.04.2021 року від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича до суду надійшли матеріали виконавчого провадження №64227547 (т. 1 а.с. 114-252, т. 2 а.с. 1-31). Відзиву на адміністративний позов у справі №420/1571/21, а також будь-яких письмових пояснень по суті заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, відповідачем до суду надано не було.

24.03.2021 року від товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Захист» до суду надійшли пояснення щодо позовної заяви позивача (т. 1 а.с. 51-57), в яких третьою особою зазначено, що підприємство у листопаді 2019 року звернулось до господарського суду з позовом до Приватного підприємства "Вересень" про стягнення заборгованості на підставі договорів №126 від 18.04.2018 року та №123 від 16.04.2019 року.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.06.2020 у справі №916/3423/19 було задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Захист», та стягнуто з Приватного підприємства "Вересень" на його користь заборгованість за договором №126 від 18.04.2018 року у розмірі 1 351 364,29 грн., з яких: 1 063 070,94 грн. основного боргу, 185185,97 грн. пені, 69 460,20 грн. інфляційних збитків, 33 647,18 грн. (3% річних), а також заборгованість за договором №123 від 16.04.2019 року у загальному розмірі 2633051,23 грн., з яких: 2 583 370,12 грн. основного боргу, 45 652,92 грн. пені та 4028,19 грн. (3% річних).

13.10.2020 року Господарським судом Одеської області було видано наказ від 23.06.2020 року №916/3423/19 про примусове виконання рішення суду.

13.10.2020 року приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області Вельковим О. В за заявою ТОВ «Агро-Захист» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63295019, в рамках якого винесено відповідні постанови про арешт майна та коштів приватного підприємства «Вересень», зокрема, накладено арешти, у тому числі, на нежитлову будівлю, зерносклад біля вагів, що розташований АДРЕСА_2 та на нежитлову будівлю, свинарник, що розташований АДРЕСА_1 .

Разом з тим, 11.01.2021 року постановою Південно-західного апеляційного господарського суду по справі №916/3423/19 було скасовано рішення Господарського суду Одеської області від 23.06.2020 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення 90531,58 грн. пені, 40 661,30 грн. інфляційних втрат та 23458,88 грн. 3% річних. У задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено, в частині розподілу судових витрат змінено, в решті рішення залишено без змін. Викладено його резолютивну частину в наступній редакції: "Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-захист" до Приватного підприємства "Вересень" задовольнити частково. Стягнути з Приватного підприємства "Вересень" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-захист" 3 646 441,06 грн. основного боргу, 140307,31 грн. пені, 28798,90 грн. інфляційних втрат, 14216,49 грн. 3% річних та 57446,46 грн. судового збору за подання позовної заяви. У задоволенні решти позовних вимог відмовити".

20.01.2021 року Господарським судом Одеської області було видано наказ про примусове виконання рішення господарського суду Одеської області від 23.06.2020 року та постанови Південно-Західного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 року по справі №916/3423/19.

З огляду на вищезазначене, 20.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М. за заявою ТОВ «Агро-Захист» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64227547 та постанову про арешт майна боржника ПП «Вересень», в межах суми боргу з урахуванням винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, у тому числі, на нежитлову будівлю, зерносклад біля вагів, що розташований АДРЕСА_2 та на нежитлову будівлю, свинарник, що розташований АДРЕСА_1 .

За таких умов третя особа стверджує, що арешт на майно ПП «Вересень», було накладено приватним виконавцем Притуляком В.М. правомірно, та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Разом з тим, ПП «Вересень» діючи недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам ТОВ «Агро-Захист», заздалегідь усвідомлюючи про існування боргових зобов`язань з листопада 2019 року, достеменно знаючи про примусове виконання рішення господарського суду Одеської області від 23.06.2020 року по справі №916/3423/19, 20.01.2021 року, уклало з ОСОБА_1 договори купівлі-продажу нерухомого майна, а саме свинарника, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зерноскладу біля вагів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому за умовами договорів передбачено сплату грошових коштів за купівлю до 31.12.2021 року.

За твердженням ТОВ «Агро-Захист», якщо ОСОБА_1 вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а не боржникові, він може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПП «Вересень», заяв по суті справи до Одеського окружного адміністративного суду надано не було.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши зміст позовної заяви та доданих до неї матеріалів в адміністративній справі №420/1571/21, пояснення третьої особи та інші письмові докази, суд встановив наявність підстав для закриття провадження в цій адміністративній справі, з огляду на наступне.

Так, рішенням Господарського суду Одеської області від 23.06.2020 року у справі №916/3423/19 було задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Захист», та стягнуто з Приватного підприємства "Вересень" на його користь заборгованість за договором №126 від 18.04.2018 року розмірі 1 351 364,29 грн., з яких: 1063070,94 грн. (основного боргу), 185 185,97 грн. (пені), 69 460,20 грн. (інфляційних збитків), 33 647,18 грн. (3% річних), а також заборгованість за договором №123 від 16.04.2019 року у загальному розмірі 2 633 051,23 грн., з яких: 2 583 370,12 грн. (основного боргу), 45 652,92 грн. (пені) та 4028,19 грн. (3% річних) (т. 1 а.с. 58-70).

13.10.2020 року Господарським судом Одеської області було видано наказ №916/3423/19 від 23.06.2020 року про примусове виконання зазначеного рішення.

13.10.2020 року приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області Вельковим О. В за заявою ТОВ «Агро-Захист» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63295019, в рамках якого винесено відповідні постанови про арешт майна та коштів приватного підприємства «Вересень», зокрема накладено арешти, у тому числі, на нежитлову будівлю, зерносклад біля вагів, що розташований: АДРЕСА_2 та на нежитлову будівлю, свинарник, що розташований: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 83-86).

Разом з тим, 11.01.2021 року постановою Південно-західного апеляційного господарського суду по справі №916/3423/19 (т. 1 а.с. 71-82) було скасовано рішення Господарського суду Одеської області від 23.06.2020 року в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Агро-Захист» про стягнення з приватного підприємства «Вересень» 90531,58 грн. пені, 40661,30 грн. інфляційних втрат та 23458,88 грн. (3% річних).

У задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено, в частині розподілу судових витрат змінено, в решті рішення залишено без змін, викладено його резолютивну частину в наступній редакції: "Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-захист" до Приватного підприємства "Вересень" задовольнити частково. Стягнути з Приватного підприємства "Вересень" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-захист" 3 646 441,06 грн. основного боргу, 140 307,31 грн. пені, 28 798,90 грн. інфляційних втрат, 14 216,49 грн. 3% річних та 57 446,46 грн. судового збору за подання позовної заяви. У задоволенні решти позовних вимог відмовити".

20.01.2021 року Господарським судом Одеської області видано наказ про примусове виконання рішення господарського суду Одеської області від 23.06.2020 року та постанови Південно-Західного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 року по справі №916/3423/19 (т. 1 а.с. 116).

З огляду на вищезазначене, 20.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М., за заявою ТОВ «Агро-Захист» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64227547 та постанову про арешт майна боржника ПП «Вересень», в межах суми боргу з урахуванням винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, у тому числі, на нежитлову будівлю, зерносклад біля вагів, що розташований: АДРЕСА_2 та на нежитлову будівлю, свинарник, що розташований: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.87-91, 118, 130)

Разом з тим, 20.01.2021 року між ПП «Вересень» та ОСОБА_1 були укладені договори купівлі - продажу нежитлових будівель, а саме зерноскладу біля вагів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 15126122) та свинарнику, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер 15115629) (т. 1 а.с. 16-19).

Вказані договори були посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. за реєстровим №84 та №83.

Водночас, як стверджує позивач після нотаріального посвідчення приватним нотаріусом вищезазначених договорів та початку реєстрації заяви про державну реєстрацію прав відносно переходу права власності було виявлено, що на вищевказані об`єкти було накладено арешти на підставі постанови приватного виконавця Виконавчого округу Притуляка В.М. від 20.01.2021 року, серія та номер 64227547 (т. 1 а.с. 20-24).

Так, рішеннями про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №56237503 від 20.01.2021 року о 20:41:43 та №56237474 від 20.01.2021 року о 20:35:26 були зареєстровані арешти нерухомого майна на нежитлову будівлю, свинарник, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 15115629, та зерносклад біля вагів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 15126122 (т.1 а.с.170-171, 172-174)

Водночас позивач не погоджується із оскаржуваними постановами та діями приватного виконавця, з огляду на що звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Так, згідно із ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому суд зазначає, що правова позиція про застосування статті 19 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на всі спори, в яких стороною є суб`єкт владних повноважень є помилковою, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних та господарських і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

При цьому необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Разом з тим у частині п`ятій вказаної статті цього Кодексу передбачено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Тобто, частина п`ята статті 287 КАС передбачає загальне правило оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС щодо виконання ними рішень до того суду, який ухвалив вказане рішення, якщо таке виконання не обтяжене об`єднанням з виконанням рішень, ухвалених судами за правилами іншої юрисдикції.

Вирішуючи питання щодо предметної юрисдикції цього позову слід звернути увагу на приписи Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404).

Частиною 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 14 Закону №1404-VIII учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 512 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Для проведення виконавчих дій виконавець за потреби залучає понятих, працівників поліції, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом.

Стаття 15 Закону №1404-VIII передбачає, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до статті 48 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Статтею 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно статі 59 Закону №1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення до суду із цим позовом стало те, що арештоване виконавцем майно належить на праві власності позивачу на підставі укладених з боржником ПП «Вересень» договорів купівлі-продажу від 20.01.2021 року. При цьому ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження №64227547, в межах якого накладено арешт на придбане ним майно.

З даного приводу суд зазначає, що оскарження дій та рішень приватного виконавця, спрямованих на арешт спірного майна особою, яка не є ані стороною, ані учасником виконавчого провадження, однак має речове право на таке майно, не приведе до належного захисту її прав, оскільки навіть визнання судом таких дій чи рішень протиправними не буде підставою для винесення виконавцем постанови про зняття арешту з майна з огляду на вичерпний перелік цих підстав, встановлений статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження».

В свою чергу законодавець визначив окремий механізм поновлення порушеного права особи, якій належить арештоване майно, - звернення до суду з позовом про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту (стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

З огляду на наведені норми та сукупність обставин у цій справі суд вважає, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту, який не приведе до поновлення його речового права на майно. Оскільки зняття арешту з майна здійснюється постановою виконавця, прийнятою на підставі ухваленого судового рішення з цього питання, ефективним способом захисту є звернення до суду з позовом про визнання права та зняття арешту зі спірного майна.

Отже, спір у цій справі не має ознак публічно-правового, оскільки стосується порушеного речового права позивача.

Аналогічний правовий висновок був висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2019 року по справі №826/12775/15.

При цьому у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 826/16025/18 було зазначено, що спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, та про зняття такого арешту розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. Згідно з ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи те, що правовідносини, які виникли між сторонами є не публічно-правовими, суд доходить висновку про необхідність закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича, треті особи які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору приватне підприємство «Вересень», товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Захист» на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

При цьому за суб`єктним складом сторін цей спір підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства.

Згідно з ч. 2 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

У відповідності з ч. 2 ст. 132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Приписами п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Судом встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір у загальній сумі 3 632,00 грн., що підтверджується квитанціями від 29.01.2021 року та від 17.02.2021 року (т. 1 а.с. 10, 40).

Враховуючи висновок щодо необхідності закриття провадження в адміністративній справі, суд вважає за необхідне повернути ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір за подання адміністративного позову до суду.

Керуючись ст.ст. 2-11, 19, 238, 241, 243, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження в адміністративній справі №420/1571/21 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича, треті особи які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору приватне підприємство «Вересень», товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Захист» про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, припинення обтяження закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 632,00 грн. згідно квитанцій від 29.01.2021 року та від 17.02.2021 року.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження в адміністративній справі повторне звернення до адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. ст. 293-295 КАС України, з урахуванням положень пп. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Головуючий суддя Білостоцький О.В.

.