Справа № 400/4483/20
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2021 р. № 400/4483/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, вул. Бастіонна, 11-а, Мсп601, Центральна Частина Києва, Київ, 01601

про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії; стягнення моральної шкоди в розмірі 15 000,00 грн.,

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України (надалі - відповідач, ДКСУ) з вимогами:

1.Визнати протиправними дії Державної казначейської служби Україна щодо ухилення від своєчасного обліку і початку виконання виконавчого листа від 20.05.2020 року про стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, виданого на підставі рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.01.2020 року у справі 400/2048/19;

2. Зобов`язати Державну казначейську службу України взяти на облік виконавчий лист від 20.05.2020 року про стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, виданий на підставі рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.01.2020 року у справі 400/2048/19, в день його надходження за здійсненим поштовим відправленням та присвоїти йому порядковий номер, яким відповідає дню надходження виконавчого листа за здійсненим ОСОБА_1 поштовим відправленням;

3. Визнати протиправними дії Державної казначейської служби України щодо не виконання виконавчого листа від 27.04.2010 року, виданого на підставі постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.03.2010 року у справі №2а-3748/09/1470, з урахуванням ухвали суду по тій же судовій справі від 09.07.2010 року про зміну порядку та способу виконання судового рішення, в частині допущеного до негайного виконання рішення про стягнення грошових коштів у сумі 7767,90 грн - середнього розміру щомісячного грошового утримання судді за один місяць, у межах загальної суми стягнення;

4. Визнати протиправними дії Державної казначейської служби Україна щодо визначення черговості виконання виконавчого листа від 27.04.2010 року, виданого на підставі постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.03.2010 року у справі №2а-3748/09/1470, з урахуванням ухвали суду по тій же судовій справі від 09.07.2010 року про зміну порядку та способу виконання судового рішення.

5. Зобов`язати Державну казначейську службу України визначити черговість виконання виконавчого листа від 27.04.2010 року, виданого на підставі постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.03.2010 року у справі №2а-3748/09/1470, з урахуванням ухвали суду по тій же судовій справі від 09.07.2010 року про зміну порядку та способу виконання судового рішення у відповідності з рішенням від 02.01.2020 року по справі №400/2048/19 в частині визначення черговості виконання виконавчого документа.

6. Визнати протиправними дії Державної казначейської служби Україна щодо визначення бюджетної програми, за рахунок якої проводити стягнення за виконавчим листом від 27.04.2010 року, виданого на підставі постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.03.2010 року у справі №2а-3748/09/1470, з урахуванням ухвали суду по тій же судовій справі від 09.07.2010 року про зміну порядку та способу виконання судового рішення.

7. Зобов`язати Державну казначейську службу України визначити бюджетну програму з кодом класифікації КПКВК 0501150, головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України, за рахунок якої проводити стягнення за виконавчим листом від 27.04.2010 року, виданого на підставі постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.03.2010 року у справі №2а-3748/09/1470, з урахуванням ухвали суду по тій же судовій справі від 09.07.2010 року про зміну порядку та способу виконання судового рішення.

8. Стягнути на користь ОСОБА_1 з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України моральну шкоду в сумі 15000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з моменту подання всіх документів, необхідних для проведення безспірного списання коштів з державного бюджету, перебування судового рішення і виконавчого документа на виконанні в структурі Казначейства, вони реалізовані так і не були. Ці обставини, на думку позивача, свідчать про протиправність дій Державної казначейської служби України, що полягає у порушенні строків та у тривалому невиконанні виконавчих листів в справі №2а-3748/09/1470 та №400/2048/19. Недотримання державою свого зобов`язання провести безспірне списання коштів з державного бюджету, неминуче викликало у позивача почуття розпачу через відсутність ефективного засобу юридичного захисту. Протиправною бездіяльністю відповідача завдано моральну шкоду, розмір якої позивач оцінив в 15000 грн.

11 листопада 2020 року відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги не визнаються з таких підстав. Порядок безспірного списання коштів державного бюджету для відшкодування компенсації (шкоди), заподіяної фізичним та юридичним особам визначеного пунктами 35-39 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 року №845 (надалі - Порядок №845). Казначейством заяву позивача з виконавчим листом Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.05.2020 року по справі 400/2048/19 було направлено до Головного управління ДКС України у м. Київ для вчинення відповідних дій згідно з Порядком. Також зазначено, що здійснення перерахування коштів буде здійснюватися із затримкою не через протиправні дії або бездіяльність відповідача, а виключно у зв`язку з наявністю сформованої черги, в якій перебуває на виконанні значна кількість виконавчих листів та передбаченими законодавством обмеженими бюджетними призначеннями для погашення наявної заборгованості за поданими судовими рішеннями. Також відповідач звертає увагу на те, що позивач помилково зазначає бюджетну програму за кодом класифікації КПКВК 0501150 за якою повинен виконуватися виконавчий лист від 27.04.2010 року по справі 2а-3748/09/1470, оскільки це зовсім різні порядки виконання судових рішень органами казначейства та бюджетні програми. Виконавчий лист від 27.04.2010 року по справі 2а-3748/09/1470 виконується за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Забезпечення виконання рушень суду, що гарантовані державою», так як переданий на виконання згідно з Порядком №440.

Відповідач зазначив, що відповідь на заяву позивача від 11.09.2020 року була надана 07.10.2020 року за вих.№5-11-11/17700.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2020 року судом відкрито провадження по справі та призначено до розгляду з повідомленням учасників справи про дату, час та місце судового засідання.

09 листопада 2020 року позивачем надано до суду додаткові пояснення по справі з відповідями отриманими від ДКС України.

11 листопада 2020 року від представника відповідача до суду надійшло клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із поширенням на усій території України гострої респіраторної хвороби та встановлення карантинних обмежень.

Суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" на всій території України з 12 березня встановлено карантин.

На теперішній час, епідемічна загроза на території Миколаївської області значно погіршилась, у зв`язку з чим 21.10.2020 року наказом в.о. голови Миколаївського окружного адміністративного суду вжито додаткових заходів щодо запобігання поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19, зокрема рекомендовано тимчасово припинити проводити відкриті судові засідання за участю сторін, до зниження рівня епідемічної загрози.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне подальший розгляд справи проводити без призначення судового засідання та виклику сторін.

Ухвалою суду від 18.05.2021 року призначено судове засідання з викликом сторін.

Ухвалою суду від 26.05.2021 суд закрив провадження по справі 400/4483/20 в частині стягнення заборгованості в сумі 93378,42 грн.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд, -

ВСТАНОВИВ:

З 2002 р. позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді.

В період 2009-2010 р.р. Господарський суд Миколаївської області протиправно припинив виплату цього утримання.

Законність дій Господарського суду Миколаївської області була предметом судового розгляду і постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 березня 2010 р. у справі № 2а-3748/09/1470 визнано протиправними дії Господарського суду Миколаївської області щодо припинення виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді. Одночасно, з відповідача стягнуто 93 378,42 грн. заборгованості, з яких 7 767,90 грн. підлягали сплаті негайно.

В наступному, Миколаївський окружний адміністративний суд змінив порядок виконання вищезазначеної постанови, замінивши первісного боржника - Господарський суд Миколаївської області на ДСА України.

Позивач подав виконавчий лист до органів державної виконавчої служби (надалі - органи ДВС) в 2010 р. для його примусового виконання. В наступному, на підставі Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 р. № 440 (надалі - Порядок № 440), ГТУЮ у м. Києві передало виконавчий лист до ГУ ДКС України у м. Києві, з визначенням третьої черги погашення заборгованості. ГУ ДКС України у м. Києві неодноразово повідомляло позивача про неможливість виконання рішення суду через брак коштів.

Позивач звернувся з позовом до держави Україна про визнання протиправною бездіяльності ГУ ДКС України у м. Києві щодо невиконання рішення суду та відшкодування матеріальної шкоди в порядку ст. 625 ч. 2 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) (адміністративна справа № 400/103/19).

Із відзиву ГУ ДКС України у м. Києві в справі 400/2048/19 позивач дізнався про те, що виконати постанову Миколаївського окружного адміністративного суду ГУ ДКС України у м. Києві не має можливості, так як боржник - ДСА України знаходиться на розрахунково-касовому обслуговуванні в Державній казначейській службі України (надалі - ДКС України).

На переконання позивача, в такій ситуації, на підставі п. 18 Порядку № 440, ГУ ДКС України у м. Києві повинно було повернути виконавчий лист до ГТУЮ у м. Києві, а те, в свою чергу, направити його до ДКС України. Всупереч цьому, жоден з цих відповідачів не вчинив передбачених п. 18 Порядку № 440 дій.

Також позивач заперечував під час розгляду справи 400/2048/19 проти правильності визначення відповідачем 2 погашення заборгованості в третю чергу, так як щомісячне довічне грошове утримання судді призначене йому у зв`язку з досягненням віку та набуттям стажу, які дають право на відставку, а тому присуджена судом сума коштів по суті є пенсією і така заборгованість, за приписами Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" і Порядку № 440 повинна погашатися в першу чергу. Позивач зазначає, що бездіяльність відповідачів щодо невиконання судового рішення протягом 10 років спричинила йому моральну шкоду, яка полягає в психологічній напруженості, відчутті приниженості та меншовартості через неможливість скористатись присудженими коштами. Розмір моральної шкоди позивач оцінив в 150 000,0 грн., що, на його думку, є співмірним з тривалістю невиконання рішення суду та негативними наслідками. При визначенні розміру моральної шкоди, позивач виходив, в тому числі, з практики Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), зокрема з рішення у справі "Іванов проти України" від 7 грудня 2006 р.

Позовні вимоги позивача в судовій справі №400/2048/19 рішенням від 02.01.2020 року задоволено в повному обсязі. Рішення суду набрало законної сили та 20.05.2020 року видано виконавчі листи.

25.05.2020 року позивач направив виконавчі листи по справі №400/2048/19 боржникам, проте відповідачем - боржником ДКС України, в процесі виконання виконавчих листів, вчинено дії, якими протиправно відтерміновано відновлення порушених прав позивача, для відновлення яких останній звернувся до суду.

07.08.2020 року листом №04.1-01-10/7618 та листом від 10.06.2020 року №5-08-08/9932 позивачу стало відомо, що ДКС України поданий виконавчий лист направлено для виконання ГУ ДКС України на підставі п.36 Порядку, так як на думку ДКС України, присуджену до відшкодування рішенням по справі №400/2048/19 моральну шкоду заподіяло ГТУЮ у м. Києві. Однак, рішенням суду по справі 400/2048/19 присуджено відшкодовувати не з ГТУЮ у м. Києві, а з ДКС України, тому позивачем 04.07.2020 року оскаржено дії ДКС України щодо ухилення від виконання виконавчого документа.

На скаргу позивача ДКС України надало відповідь від 07.08.2020 року №5-11-11/13825, що виконання рішення по справі 2а-3748/09/1470 буде здійснено за черговістю надходження зазначеного рішення до органів Казначейства.

Позивач зазначає, що ДКС України виконавчий лист не відкликало із ГУ ДКС України, а останній в свою чергу з посиланням на Порядок, звернулось щодо виконання виконавчого листа по справі 400/2048/19 про стягнення моральної шкоди до іншого боржника ГТУЮ у м. Києві, і лише після отримання від нього відповіді повернуло виконавчий документ ДКС України 31.07.2020р. Тобто ДКС України майже протягом трьох місяців ухилялось від прийняття до обліку та виконання поданого 25.05.2020 року позивачем виконавчого листа, оскільки виконавчий лист обліковується у ДКС України лише з 06.08.2020 року під порядковим номером №512, відповідно до наданої відповіді від 07.08.2020 року №5-11-11/13825.

Згідно п.2 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Абзацом 2 підпункту 1 пункту 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України (далі - Кодекс) безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження", пункту 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - Порядок), який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Відповідно до пункту 24 Порядку, стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Порядком № 845, саме п.8 передбачено, що органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку: приймають їх до розгляду та реєструють відповідно до вимог організації діловодства. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер.

Єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності (далі - установи) встановлені Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях від 18.06.2015 № 1000/5 (надалі - Правил №1000/5). Ці Правила є нормативно-правовим актом, обов`язковим для виконання всіма установами.

Відповідно до Правил №1000/5 службовий документ, отриманий установою або створений нею, у тому числі для внутрішнього користування, вважається внесеним до документаційного фонду установи з моменту його реєстрації.

Реєстрація документів проводиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документах інформації і полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою установою реєстраційною формою, яким фіксується факт створення, відправлення або одержання документа, шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ.

Реєстрація вхідного документа - це запис облікових даних про документ за встановленою формою, що фіксує факт його одержання шляхом зазначення на ньому у відповідному встановленому місці дати і реєстраційного індексу з подальшим записом у реєстраційних формах (журналі, картотеці, електронній базі даних) певних відомостей про цей документ. Основна мета реєстрації - це облік документів, контроль за їх виконанням та довідкова робота за документами.

З урахуванням зазначеного, вбачається обов`язок обліку отриманих відповідачем документів в день їх надходження.

Тобто, Орган Казначейства забезпечує облік та зберігання виконавчих документів до їх виконання в повному обсязі або повернення стягувачу.

Відповідно до п.32 Порядку №845 Безспірне списання коштів з рахунків боржника або бюджетної установи, що здійснює централізоване обслуговування боржника, здійснюється органом Казначейства з моменту відкриття відповідних асигнувань (надходження коштів на рахунок) на підставі розрахункового документа, оформленого відповідно до вимог законодавства.

Пунктом 36 Порядку № 845 встановлено, у разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку стягувачі подають документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду.

Пунктом 6 Порядку №845 передбачено, у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення); оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).

Органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку: приймають їх до розгляду та реєструють відповідно до вимог організації діловодства. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер; здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів; повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що позивач виконав вимоги п.6 Порядку №845, виконавчий лист не повертався позивачу, про необхідність отримання інших документів та відомостей позивача не повідомляли, що дає підстави вважати, що позивачем надано виконавчий лист до виконання відповідно до вимог законодавства.

Суд приходить до висновку про те, позивачем було за належністю направлено виконавчий лист по справі № 400/2048/19, виданий Миколаївським окружним адміністративним судом, за якими боржником є держава Україна в особі Державної казначейської служби України, оскільки відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", саме Державна казначейська служба України в даному випадку повинна була виконати рішення суду шляхом списання коштів з рахунків державного органу, а в разі відсутності у державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Суд приходить до висновку, про те, що відповідачем протиправно не здійснено обліку виконавчого листа. Позицію відповідача стосовно того, що присуджену до відшкодування моральну шкоду позивачу заподіяно діями органів державної виконавчої служби ГТУЮ в м. Києві, тому Казначейством заяву позивача з виконавчим листом було направлено до ГУ ДКС України в. Києві для вчинення відповідних дій, суд не приймає до уваги, оскільки по-перше, рішенням по справі 400/2048/19 встановлено боржника саме ДКС України; по-друге позиція відповідача стосовно підстав пересилання заяви позивача з виконавчим листом не звільняє його обов`язку взяття на облік виконавчого листа, як вхідного документу, шляхом зазначення на ньому у відповідному встановленому місці дати надходження до установи і реєстраційного індексу.

Оскільки відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не в спосіб, передбачений законодавством, суд прийшов до висновку про вчинення протиправних дій щодо не прийняття до обліку виконавчого документа в день його надходження до установи.

Суд вважає, що зобов`язання відповідача взяття на облік виконавчого листа за днем його надходження до установи, за здійсненим позивачем поштовим відправленням 25.05.2020 року, є належним способом відновлення порушеного права позивача, а також слугуватиме меті усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах та є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Стосовно вимоги стягнути на користь позивача моральну шкоду в сумі 15000, суд виходить з наступного.

За приписами пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, позивач повинен довести факт заподіяння йому моральної шкоди.

Суд у свою чергу звертає увагу, що першочерговим завданням судочинства є захист порушених прав та свобод людини, які визнаються найвищою цінністю. З цією метою сторонам забезпечується рівність та свобода у наданні суду доказів, що підтверджують заявлені ними вимоги.

Обов`язок доказування в адміністративному процесі встановлений статтею 77 КАС України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 825/1030/17.

Позивач просить стягнути моральну шкоду за тривале невиконання відповідачем рішення суду по справі 2а-3748/09/1470, що завдає йому моральної шкоди.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача.

Відповідні положення містяться у постанові КАС ВС від 30 вересня 2020 року у справі № 815/2707/18.

Судом встановлено, що рішенням суду від 02.01.2020 року по справі 400/2048/19 задоволено позовну вимогу позивача стосовно стягнення моральної шкоди за тривале невиконання судового рішення, яким позивачу присуджено до стягнення заборгованість з щомісячного довічного грошового утримання судді в розмірі 93 378,42 грн., що порушує право позивача вільно володіти та розпоряджатись власним майном.

Оскільки питання стягнення моральної шкоди за тривале невиконання судового рішення вже вирішувалось в рамках судової справи 400/2048/19, та позивачем не надано суду доказів заподіяння йому душевних страждань, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, а також не обґрунтовано розмір моральної шкоди в сумі 15000,00 грн. тому в задоволенні цієї вимоги суд відмовляє.

В судовому засіданні позивачем ставилось питання щодо визнання протиправними дії відповідача в частині негайного виконання рішення суду по справі 2а-3748/09/1470, яке позивач обгрунтовував тим, що негайне виконання рішення суду виконується негайно з часу його оголошення.

Стосовно даної позиції суд зазначає, що інститут негайного виконання покликаний забезпечувати якнайшвидший захист прав та інтересів громадян та юридичних осіб, однак не може виконуватись врозріз бюджетним програмам передбачених по виконанню судових рішень та всупереч встановленій черговості по погашенню заборгованості.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України (вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Державної казначейської служби Україна України (вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601, ) щодо ухилення від своєчасного обліку і початку виконання виконавчого листа від 20.05.2020 року про стягнення на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) моральної шкоди, виданого на підставі рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.01.2020 року у справі 400/2048/19.

3. Зобов`язати Державну казначейську службу України (вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601, ) взяти на облік виконавчий лист від 20.05.2020 року про стягнення на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) моральної шкоди, виданий на підставі рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.01.2020 року у справі 400/2048/19, в день його надходження за здійсненим поштовим відправленням та присвоїти йому порядковий номер, який відповідає дню надходження виконавчого листа за здійсненим ОСОБА_1 поштовим відправленням.

4. В задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. С. Брагар