Справа № 200/3931/21
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2021 р. Справа№200/3931/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Галатіної О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце перебування: АДРЕСА_2 ) до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області () про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначив, що 04.02.2021 року він звернувуся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 1. 09.02.2021 року УПФУ у м. Краматорську прийняло рішення № 43 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не зараховано до пільгового стажу певні періоди роботи у зв`язку з неможливістю підтвердження факт роботи на пільгових умовах. Позивач вважає рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню та просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 12 квітня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без повідомлення (виклику) сторін.

30 квітня 2021 року на даресу суду надійшов відзив на адміністративний позов відповідно до якого відповідач вважає позов ОСОБА_1 не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав: 04.02.2021 року позивач звернувся до управління із заявою щодо призначення пенсії за віком згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При розгляді документів наданих до управління було встановлено, що довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 05.06.2014 року № 1063 видана установою, що знаходиться у м. Горлівка, що належить до населених пунктів, на території яких органи державної слади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Таким чином, періоди роботи з 02.04.1984 року по 15.05.1984 року та з 18.08.1986 року по 17.07.1994 року не можливо зарахувати до пільгового стажу, так як перевірити факт роботи на пільгових умовах немає можливості. З урахуванням викладеного, управління вважає, що оскільки управлінням не допущені порушення при здійсненні владних повноважень відносно позивача, то підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, суд з`ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України відповідно до паспорту громадянина України сер. НОМЕР_2 виданого 04 листопада 2001 року, має статус тимчасово переміщеною особою, відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.09.2019 року № 1426-. 04.02.2021 року позивач звернувся до управління із заявою щодо призначення пенсії за віком згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що сторонами не оспорюється.

Відповідно до рішення відповідача № 43 від 09.02.2021 року, зокрема, зазначено, що до заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 надані довідки, уточнюючи пільговий характер роботи, від 05.06.2014 року № 1063, видані Структурним підрозділом «Управління матеріально технічного постачання та допоміжних виробництв», що є зберігачем архівної документації ДП «Шахта імені Ю.О. Гагаріна», які мають печатки підприємства із зазначеннім адреси розташування м. Горлівка. Таким чином, періоди роботи з 02.04.1984 року по 15.05.1984 року та з 18.08.1986 року по 17.07.1994 року не можливо зарахувати до пільгового стажу, так як перевірити факт роботи на пільгових умовах немає можливості. Станом на 04.02.2021 року страховий стаж роботи ОСОБА_1 згідно наданих документів та індивідуальних відомостей складає 32 роки 03 місяці 19 днів, пільговий стаж за Списком 1 відсутній. Відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії згідно п. 1 ч. 2. Ст.. 114 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком 1.

Згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_3 (в частині спірних періодів) позивач:

- з 02.04.1984 року прийнятий учнем ел. Слюсаря підземним на Шахту ім.. Ю.О. Гагаріна;

- 15.05.1984 року звільнений в зв`язку з призовом до Радянської армії;

- З 25.05.1984 року по 10.06.1986 року служба в лавах Радянськї армії;

- 18.08.1986 року прийнятий підземним електро-слюсарем учнем на Шахту ім.. Ю.О. Гагаріна де працював на різних посадах до 15.07.1994 року.

Відповідно до довідки від 05.06.2014 року № 1063 «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» зазначено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день на ДП «Шахта імені Ю.О. Гагаріна», за період з 02.04.1984 року (нак. 17к від 06.04.1984 року) по 15.05.1984 року виконував гірничі роботи під землею на посаді учня електрослюсаря підземного, що передбачено Списком 1 код КП 1010100а КМУ № 162 від 11.03.1994 року; 15.05.1984 року звільнений до лав Радянської армії (нак. 23к від 18.05.1984 року); за період з 18.08.1986 року (нак. 37к від 15.08.1986 року) по 16.10.1986 року виконував гірничі роботи під землею за посадою учня електрослюсаря, що передбачено Списком 1 код КП 1010100а КМУ № 162 від 11.03.1994 року; за період з 17.10.1986 року (нак. 49к від 24.10.1986 року) по 06.07.1988 року виконував гірничі роботи під землею на посаді електрослюсар підземний, що передбачено Списком 1 код КП 1010100а КМУ № 162 від 11.03.1994 року; з 07.07.1988 року (нак. 31к) по 14.09.1988 року виконував гірничі роботи під землею на посаді учня гірничоробітника очисного забою, що передбачено Списком 1 код КП 1010100а КМУ № 162 від 11.03.1994 року;

Відповідно до довідки (продовження 1) від 05.06.2014 року № 1063 «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» зазначено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день на ДП «Шахта імені Ю.О. Гагаріна», за період з 15.09.1988 року (нак. 42к) по 03.01.1990 року виконував гірничі роботи під землею на посаді гірничоробітником очисного забою підземним, що передбачено Списком 1 код КП 1010100а КМУ № 162 від 11.03.1994 року; з 04.01.1990 року (нак. 1к від 02.01.1990 року) по 17.07.1994 року виконував гірничі роботи під землею на посаді забійник підземний, що передбачено Списком 1 код КП 1010100а КМУ № 162 від 11.03.1994 року; 17.07.1994 року звільнений за прогули з 18.07.1994 року (нак. 629 від 16.09.1994 року).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України Про пенсійне забезпечення.

Як передбачено Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України (його територіальні органи) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Одними з основних завдань Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до покладених завдань і функцій, саме Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому згідно з вимогами частини 2статті 4 КАС Україниїх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що у відповідності до записів в трудовій книжці НОМЕР_3 (в частині спірних періодів) позивач:

- з 02.04.1984 року прийнятий учнем ел. Слюсаря підземним на Шахту ім.. Ю.О. Гагаріна;

- 15.05.1984 року звільнений в зв`язку з призовом до Радянської армії;

- З 25.05.1984 року по 10.06.1986 року служба в лавах Радянськї армії;

- 18.08.1986 року прийнятий підземним електро-слюсарем учнем на Шахту ім.. Ю.О. Гагаріна де працював на різних посадах до 15.07.1994 року.

Суд зазначає, що УПФ не враховані положення пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 «Про трудові книжки працівників», згідно з якими відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Суд звертає увагу, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 30 листопада 2018 року у справі №235/4179/17.

Разом з тим, щодо спірних періодів з 02.04.1984 року по 15.05.1984 року та з 18.08.1986 року по 17.07.1994 року на Державному підприємстві «Шахта імені Ю.О. Гагаріна», суд зазначає наступне.

При розгляді уточнюючих довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 05.06.2014 року № 1063, відповідач посилається на те, що вони видані установою, що знаходиться у м. Горлівка, що належить до населених пунктів, на території яких органи державної слади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Як зазначено вище, відповідно до уточнюючих довідок від 05.06.2014 року № 1063 (в частині спірних періодів) позивач виконував гірничі роботи під землею на посадах, які відносяться до Списку 1 код КП 1010100а КМУ № 162 від 11.03.1994 року.

Суд наголошує, що на практиці Міжнародного суду ООН щодо окупованих територій сформульовані висновки («намібійські винятки»), згідно яких документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження права громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016 року) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016 року, § 142).

З огляду на принципи, сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги інформацію викладену в документах, що видані органами, підприємствами, установами та організаціями, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, оскільки їх неприйняття та невизнання веде за собою порушення прав громадян.

Таким чином, суд приходить до висновку, що спірні періоди роботи з 02.04.1984 року по 15.05.1984 року та з 18.08.1986 року по 17.07.1994 року на Державному підприємстві «Шахта імені Ю.О. Гагаріна» підлягають до зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 .

Щодо спірного періоду строкової служби ОСОБА_1 в лавах Радянської армії з 25.05.1984 року по 10.06.1986 року, суд зазначає наступне.

Абзацом 2 частини 1 статті 8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже зарахування періоду військової служби до пільгового стажу можливе лише за наявності періоду роботи позивача за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що передував призову на військову службу.

Як вже зазначено вище, згідно трудової книжки позивача (в частині спірного періоду), позивач: з 02.04.1984 року прийнятий учнем ел. Слюсаря підземним на Шахту ім.. Ю.О. Гагаріна; 15.05.1984 року звільнений в зв`язку з призовом до Радянської армії; 25.05.1984 року по 10.06.1986 року проходив службу у лавах Радянськї армії.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для зарахування періоду військової служби позивача з 25.05.1984 року по 10.06.1986 року до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що спірне рішення № 43 від 09.02.2021 року прийнято відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом був сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією № 65301 від 31.03.2021 року.

Таким чином, з урахуванням висновку про задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце перебування: АДРЕСА_2 ) до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області () про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області № 43 від 09.02.2021 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (, Донецька область, м. Карматорськ, вул. Поштова, 5, 84302) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце перебування: АДРЕСА_2 ) про призначення пенсії від 04.02.2021 року, зарахувавши до пільгового стажу за Списком 1 періоди роботи на Державному підприємстві «Шахта імені Ю.О. Гагаріна» з 04.04.1984 року по 15.05.1984 року та з 18.08.1986 року по 17.07.1994 року, період строкової служби у лавах Радянської армії з 25.05.1984 року по 10.06.1986 року.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (, Донецька область, м. Карматорськ, вул. Поштова, 5, 84302) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце перебування: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя О.О. Галатіна