Справа № 347/495/21
Суддя: Крилюк М. І.
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 347/495/21
Провадження № 2-а/347/10/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2021 м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі :

головуючої судді: Крилюк М.І.,

секретаря: Лазорик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 лейтенанта поліції 1 батальйону 2 роти УПП в Івано-Франківській області, Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в Івано-Франківській області про скасування постанови серії ЕАН №3865022 від 04.03.2021 року,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до ОСОБА_2 лейтенанта поліції 1 батальйону 2 роти УПП в Івано-Франківській області, Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в Івано-Франківській області про скасування постанови серії ЕАН №3865022 від 04.03.2021 року, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.03.2021р. постановою серії ЕАН №3865022 лейтенант поліції 1 батальйону 2 роти УПП в Івано-Франківській областіБринзяник М.В. наклала на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Однак, ОСОБА_1 вважає постанову протиправною та просить її скасувати, так як винних дій він не вчиняв та при винесенні постанови було грубо порушені його права, передбачені ст.268 КУпАП. Також не було складено протоколу про адміністративне правопорушенн та пристій для вимірювання швидкості руху був розміщений не в порядку визначеному ЗУ «Про Національну поліцію». Крім цього, на його вимогу, не було надано інструкції та свідоцтва про реєстрацію приладу вимірювання швидкості руху та не має прив`язки до Н-10/146 км автодороги. Просить поновити строк оскарження постанови серії ЕАН №3865022 від 04.03.2021 року, визнати її незаконною, скасуватита справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач, ОСОБА_1 в судове засідання не з"явився, подав суду заяву із клопотанням про розгляд справи в його відсутності. Вимоги позову підтримує в повному обсязі та просить задоволити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, подали відзив на позовну заяву в якому просять у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки позивачем зазначено обставини, які не відповідають дійсності.

Згідно п.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - суб`єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причину неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підставний та підлягає до задоволення із наступних підстав:

Як встановлено в судовому засіданні 04.03.2021р. постановою серії ЕАН №3865022 лейтенант поліції 1 батальйону 2 роти УПП в Івано-Франківській областіБринзяник М.В. наклала на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду та вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь в справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна визначити причини, через які ці докази не будуть надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитись. Суд сприяє в реалізації цього обов`язку і витребовує необхідні докази.

Як вбачається з матеріалів справи, докази, які б засвідчували вину позивача, окрім постанови про адміністративне правопорушення, відсутні та поданий відповідачем відзив на позовну заяву не спростовує встановлених в судовому засіданні фактів незаконності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

П.12.4 ПДР України встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Як встановлено в судовому засіданні та згідно оглянутого диску відеозапису неможливо ідентифікувати місце вчиненого правопорушення, немає знаків дорожнього руху, що обмежують швидкість руху, вказівки на населений пунк, тобто не має жодного ідентифікуючого елемента, який би прив`язав автомобіль позивача до Н-10/146 км автодороги.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 40 Закону «Про Національну поліцію», які передбачають, що «поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху».

Дослідивши наданий поліцією до матеріалів справи відеозапис, суд встановив, що дійсно в момент фіксації швидкості видно значне дрибіжання приладу TruCam, що свідчить про проведення фіксації швидкості автомобіля приладом Trucam з рук. Така вібрація приладу, на думку суду, може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував водій.

Крім цього, відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.

Відповідно до ст. 40 Закону «Про Національну поліцію», при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу фото- і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом). Натомість ручне розміщення засобів фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Тобто, законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками поліції, ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону «Про Національну поліцію», що свідчить про те, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим.

Таким чином, наведені обставини засвідчують відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, у зв`язку із чим постанова в справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі.

На підставі наведеного, ст.ст. 7, 245, 293 КУпАП, керуючись ст. ст. 241-243, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Поновити ОСОБА_1 строк оскарження постанови серії ЕАН №3865022 від 04.03.2021 року.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАН №3865022 від 04.03.2021 рокупро накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255грн., а провадження в справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І. Крилюк