Справа № 307/1325/21
Суддя: Сас Л. Р.
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/1325/21
Провадження № 2-а/307/8/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2021 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області

у складі судді Сас Л.Р.,

секретар судового засідання Пальонна М.Є.,

розглянувши за правилами позовного провадження, встановленого для розгляду окремих категорії термінових адміністративних справ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 20 квітня 2021 року пред`явив адміністративний позов до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови, винесеної поліцейським СРПП ВП № 2 Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області Гайдуком В.М. про притягнення його, позивача, до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 посилався на те, що 12 квітня 2021 року о 13 год. 40 хв. поліцейським СРПП ВП № 2 Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області Гайдуком В.М., без складання протоколу винесено постанову серії БАБ № 100496 про притягнення його, позивача, до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, нібито за те, що він 12 квітня 2021 року о 13 год. 40 хв. на автодорозі Міжгір`я-Нижні Ворота здійснив зупинку транспортного засобу на пішохідному переході за 10 метрів та під час зупинки працівником поліції не увімкнув аварійну сигналізацію на транспортному засобі, чим порушив п.п «г» п. 15.5.2 Правил дорожнього руху, за що на нього було накладено адміністративне стягнення у розмірі 510 грн.

Дії та рішення відповідача вважає незаконними, так як в центрі населеного пункту Репинне він, позивач, на головній дорозі зупинився на узбіччі, тобто повністю з`їхав з дороги за 12 метрів до пішохідного переходу, так як мав намір зайти в магазин.

Коли він вийшов з транспортного засобу і направився до магазину, до нього підійшов поліцейський, який не представився, попросив документи на транспортний засіб для перевірки, які він, ОСОБА_2 , надав. Поліцейський пішов до свого автомобіля, здійснив перевірку по базах, а потім повернувся і сказав, що буде складати постанову за те, що він зупинився перед пішохідним переходом досить близько, однак на прохання провести перевірку той повідомив, що складе ще протокол за те, що він не включив аварійну сигналізацію на автомобілі після того, як його зупинили працівники поліції.

Після цього працівник поліції заповнив бланк постанови, дав підписати постанову у графах про роз`яснення йому прав та отримання копії постанови.

Відтак, поліцейський не складав протокол про адміністративне правопорушення, не роз`яснював положень ст. 268, 289, не роз`яснив права на захист та можливості присутності адвоката під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не провів замірів відстані від пішохідного переходу до його транспортного засобу, який знаходився на узбіччі, здійснив зйомку на відеокамеру припаркованого автомобіля на підтвердження того, що він не включив аварійну сигналізацію після зупинки транспортного засобу та відмовився ознайомити з доказами його, позивача, вини.

Вважає такі дії поліцейського протиправним, а постанову такою, що підлягає скасуванню.

Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 травня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 8 червня 2021 року.

Позивач ОСОБА_1 під час судового розгляду справи в обґрунтування позову посилався на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Закарпатській області у встановлений строк подав відзив на позов у якому позов не визнав посилаючись на те, що статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема такий не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Так, ст. 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення водієм правил зупинки, у тому числі адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 7 листопада 2015 року у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі у ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Отже, сержантом поліції СРПП ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Гайдуком В.Ю. було виявлено правопорушення, вчинене позивачем, внаслідок чого складено відповідну постанову та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами суд встановив таке.

Із постанови серія БАБ № 100496, винесеної 12 квітня 2021 року в 13 год. 40 хв. поліцейським СРПП ВП № 2 Хустського РУП Гайдуком В.Ю. видно, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом марки «Форд Транзіт», номерний знак НОМЕР_1 , 12 квітня 2021 року о 13 год. 40 хв. на автодорозі Міжгір`я-Нижні Ворота здійснив зупинку транспортного засобу на пішохідному переході за 10 метрів та під час зупинки працівником поліції не увімкнув аварійну сигналізацію на транспортному засобі, чим порушив вимоги п. п. б) п. 9.9 та п. п. «г» п. 15.9 Правил дорожнього руху, а саме вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП за що на нього накладено штраф у розмірі 510 грн. (а. с. 5).

Даючи правову оцінку вказаній постанові суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтями 8 та 9 цього Кодексу встановлено, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. ст. 1, 13 Закону України "Про Національну поліцію", поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом № 1395 від 07 листопада 2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (надалі Інструкція).

Відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно ч. ч.1, 2 розділу ІV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП) органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил зупинок транспортних засобів (частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122).

Частиною другою та третьою цієї статті передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено зокрема, до компетенції Національної поліції.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Із оскаржуваної постанови видно, що така вручена ОСОБА_1 відразу після її винесення, а також у постанові наявний запис ОСОБА_1 про те, що він не згідний із даною постановою.

Відтак, у відповідача був наявний обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, однак, такий протокол не було складено, що свідчить порушення відповідачем порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам,передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином, суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Проте, на виконання вимог чинного законодавства, зокрема, вищезазначених правових положень та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року, в матеріалах справи не міститься жодного належного доказу вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 3) ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 241-244, 246, 250 КАС України,

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову поліцейського СРПП ВП № 2 Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області Гайдука В.Ю. від 12 квітня 2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення - штрафу у розмірі 510 грн.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Закарпатській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмір 454 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення, протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, м. Ужгород, вул. Ф. Ракоці, 13, Закарпатська область, .

Суддя Л.Р.Сас