Справа № 640/22755/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2021 року м. Київ № 640/22755/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Марафет Хоум» до Київської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Марафет Хоум» (далі - позивач або ТОВ «Марафет Хоум») з позовом до Київської митниці Державної митної служби України (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень - Київської митниці Державної митної служби України - по прийняттю рішення про коригування митної вартості товарів №100020/2020/000055/2 від 08.09.2020;

- скасувати повністю рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №100020/2020/000055/2 від 08.09.2020.

На обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що при митному оформленні мийних засобів та засобів для чищення, які увозились на митну територію України, ним було визначено його митну вартість за основним методом ціною договору (контракту). Позивач зазначає, що на підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару надав митному органу документи, які відповідають переліку, визначеному у частині другій статті 53 Митного кодексу України, та чітко ідентифікують оцінюваний товар, містять достовірні дані про числові показники складових митної вартості.

Позивач стверджує, що митний орган зазначених документів не врахував, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості із застосування резервного методу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.10.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що додані позивачем до митної декларації документи не містять всіх відомостей, що підтверджують задекларовані числові значення складових митної вартості.

Зокрема, відповідач звертає увагу суду на те, що подані позивач документи не давали можливості однозначно з`ясувати умови поставки товару та його дійсну вартість.

У зв`язку з цим відповідач вважає, що спірне рішення прийняте органом доходів і зборів з урахуванням вимог чинного законодавства, в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

Позивач надав відповідь на відзив, у якій вказав на те, що у спірному рішенні про коригування митної вартості відповідач не зазначив конкретні факти чи обставини, встановлені під час митного оформлення, оцінивши які в сукупності, відповідач прийняв рішення про неможливість застосування першого методу для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Між ТОВ «Марафет Хоум» та «Biochimica Spa» укладено Контракт 06.04.2019 №3, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує продукцію, вироблену компанією «Biochimica Spa» (товар), ціна і кількість якої визначаються згідно з рахунком-фактурою (інвойсом), що є невід`ємним додатком до цього договору.

У вересні 2020 року «Biochimica Spa» здійснив поставку товарів позивачу на умовах EXW зі складу «Biochimica Spa», що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR від 02.09.2020 №359707.

З метою митного оформлення товару, ввезеного в Україну на підставі вказаного вище контракту, позивачем до Київської митниці Державної митної служби України було подано електронну митну декларацію № UA100020.2020.040492 у якій для митного оформлення було пред`явлено товар: Мийні засоби та засоби для чищення расфасовані для роздрібної торгівлі (не в аерозольній Упаковці), арт. 1PFBIBW2041S0 BIOFORM PLUS Heavy duty liquid detergent Bergamotto 1,625 л (Рідкий засіб для прання) Всього 1008шт. арт. 1PFBIBD6170S0 Mangiacalcare Deterg. for WC with Bleach Toilet Active Gel 750 ml (Рідкий миючий засіб для туалетів) Всього 864шт. арт. 1PFBIBD6160S0 Mangiacalcare Liquid Deterg.for WC with Descaler Active Gel 750 ml (Рідкий миючий засіб для туалетів) Всього 864шт. арт. 1PFBIPC5030S4 Scansafatiche Floor detergent Parquet 1000 ml (Засіб для миття паркету) Всього 360шт. арт. 1PFBIPC0300S7 Scansafatiche Hard surfase and floor detergent Lavaincera 1000 ml (Засіб для миття підлоги) Всього 360шт. арт. 1SFBIUT096803 Soft Bleaching Additive Gr. 600 (Пральний порошок) Всього 504шт. арт. 1SFBIUT096902 Soft White and Color stain remover 600gr. CLP (Пральний порошок) Всього 504шт. арт. 1PFBIAB3306S0 Soft Cone. Fabric softener Olio di Agran 750 ml (Пом`якшувач для прання) Всього 864шт. арт. 1PFBIAG3500S9 Soft Balm softener Classic Blue 50 washes 3000 ml CLP (Пом`якшувач для прання) Всього 288шт. арт. 1PFBIAB3400S7 Soft Cone. Fabric softener White Musk ЗО washes750 ml (Пом`якшувач для прання) Всього 864шт. арт. 1PFBIAB3401S6 Soft Cone. Fabric softener Classic Blue 30 washes750 ml ( Пом`якшувач для прання) Всього 864шт. арт. 1PFBIAB3402S6 Soft Cone. Fabric softener Magic Passion 30 washes750 ml (Пом`якшувач для прання) Всього 864шт. арт. npBIAG3498S7 Soft Balm softener Magic Flower 50 washes 3000 ml CLP (Пом`якшувач для прання) Всього 288шт. арт. 1PFBIAG3501S7 Soft Balm softener Magic Passion 50 washes 3000 ml CLP (Пом`якшувач для прання) Всього 288шт. арт. 1PFBIAG3499S5 Soft Balm softener Sweet Talco 50 washes 3000 ml CLP (Пом`якшувач для прання) Всього 288шт. арт. 1PFBIBF2022S3 Soft Liquigel detergent Linfa di Aloe 2500 ml (Рідкий засіб для прання) Всього 384шт. арт. 1PFBIBF2027S1 Soft Liquigel detergent Total Black 2500 ml (Рідкий засіб для прання) Всього 384шт. арт. 1PFBIBF2028S0 Soft Liquigel detergent Sanitizing 2500 ml CLP (Рідкий засіб для прання) Всього 768шт. арт. 1PFBIBW2055S0 Soft Heavy duty laundry liquid detergent Lavender 1625 ml (Рідкий засіб для прання) Всього 504шт. арт. 1PFBIBF2026S1 Soft Liquigel detergent Sensual Argan 2500 ml CLP (Рідкий засіб для прання) Всього 384шт. арт. 1PFBIBC4015S5 Soft Light duty liquid detergent Passion 1000 ml CLP (Рідкий засіб для прання) Всього 720шт. Торговельна марка BIOFORM PLUS, Mangiacalcare, SCANSAFATICHE, SOFT. Виробник «BIOCHIMICA» S.p.A.

Митна вартість товару за вказаною митною декларацією склала 9596,88 дол. США і була визначена із застосуванням основного методу за ціною договору (контракту).

На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані:

- рахунок-проформа (інвойс) від 25.08.2020 № 114;

- рахунок-фактура (інвойс) від 02.09.2020 № Е267;

- рахунок-фактура (інвойс) від 03.09.2020 № Е270;

- автотранспортна накладна від 02.09.2020 № 350707;

- книжка МДП від 03.09.2020 № JX.82968550;

- сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR. 1 від 03.09.2020 № S33311;

- банківський платіжний документ від 26.08.2020 № П/Д№54;

- документ, шо підтверджує вартість перевезення товару від 04.09.2020 № 09/04-2;

- зовнішньоекономічний договір від 06.04.2019 № 3;

- договір про надання послуг митного брокера від 11.01.2016 № 1/2016;

- інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів від 08.09.2020 № 5923876;

- лист Biochimica б/н від 07.09.2020;

- митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів № UA 100070.2019.245282 від 24.09.2019.

Розглянувши подані позивачем документи для підтвердження заявленої у митній декларації митної вартості, митний орган направив позивачеві електронне повідомлення, у якому зазначив, що під час контролю правильності визначення митної вартості було встановлено відсутність у документах, приєднаних до митної декларації, всіх відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, а також виявлені у них розбіжності.

Посилаючись на положення частини 2 статті 53 Митного кодексу України, митний орган запропонував надати додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованих товарів, а саме: 1) транспортні (перевізні) документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, передбачені положеннями наказу №599; 2) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 3) завірений належним чином банківський платіжний документ; 4) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 5) виписку з бухгалтерської документації; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної, відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На вказаний запит декларант надав відповідачу, зокрема, договір організації перевезень вантажів автомобільним транспортом № 291019 від 29.10.2019, рахунок на транспортування № 317 від 04.09.2020, прайс-лист виробника б/н від 01.02.2019, прайс-лист ТОВ «МарафетХоум» для реалізації в Україні б/н від 05.11.2019, копія експортної декларації № 20ITQUC1T0029449E0 від 03.09.2020, а також повідомив про неможливість надання інших документів.

08.09.2020 Київською митницею Державної митної служби України було прийняте спірне рішення про коригування митної вартості №UA100020/2020/000055/2, згідно з яким відповідач, застосувавши резервний метод визначення митної вартості товарів (метод 2ґ), заявлену позивачем митну вартість товару у митній декларації № UA 100070.2019.245282 від 24.09.2019 скоригував до рівня 20 384,48 EUR.

Обґрунтовуючи підстави не прийняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 спірного рішення зазначив, що надані позивачем документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, оскільки для підтвердження транспортних витрат надана довідка від 27.07.2020 № 07/27 від TOB «ДАОРА», який не є перевізником відповідно до транспортної накладної CMR від 02.09.2020 № 350707. Також, пунктом 4.1 контракту від 06.04.2019 № 3 передбачено 100% попередню оплату за товар. До митного оформлення надано платіжний документ від 26.08.2020 №54. Зазначений платіжний документ надано без дотримання вимог, визначених в Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (затверджена постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22 і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за № 377/8976), яка передбачає проставлення на платіжних дорученнях дати, підпису та відбитку штампу банку.

Скоригована відповідачем митна вартість товару ґрунтується на інформації митної декларації від 23.04.2020 №UA408020/2020/008804.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару, Київська митниця Державної митної служби України видала позивачу картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100020/2020/00447.

Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно із статтею 248 Митного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі МК) митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК).

Статтями 49, 50 МК визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК).

Відповідно до статті 57 МК, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частиною другої статті 54 МК, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 МК передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 53 МК, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень частини п`ятої статті 53 МК, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).

Відповідно до частини 3 статті 58 МК у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1-3 статті 64 МК у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 2 статті 55 МК передбачено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа 21-591а15).

Згідно із пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відмовляючи позивачеві визнати митну вартість, зазначену ним у митній декларації №UA 100070.2019.245282 від 24.09.2019, відповідач виходив з того, що надані позивачем документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, оскільки для підтвердження транспортних витрат надана довідка від 27.07.2020 № 07/27 від TOB «ДАОРА», який не є перевізником відповідно до транспортної накладної CMR від 02.09.2020 № 350707. Також, пунктом 4.1 контракту від 06.04.2019 № 3 передбачено 100% попередню оплату за товар. До митного оформлення надано платіжний документ від 26.08.2020 №54. Зазначений платіжний документ надано без дотримання вимог, визначених в Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (затверджена постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22 і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за № 377/8976), яка передбачає проставлення на платіжних дорученнях дати, підпису та відбитку штампу банку.

Щодо тверджень відповідача, про те що, Товариство з обмеженою відповідальністю «Даора» не є перевізником відповідно до транспортної накладної CMR від 02.09.2020 № 350707 судом установлено наступне.

29.10.2019 між ТОВ «Марфет Хоум» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Даора» (далі - ТОВ «Даора») (виконавець) був укладений договір про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом №291019, за умовами якого виконавець зобов`язується за замовленням замовника здійснити транспортно-експедиторське обслуговування і організацію перевезень вантажу замовника в міжміському та міжнародному сполученні, а також доставку довіреного йому експортного, імпортного та транзитного вантажу автомобільним вантажним транспортом в пункт призначення, а замовник зобов`язується оплатити послуги виконавця.

Пунктом 2.2 цього договору визначено, що на кожне перевезення оформляється транспортне замовлення (в подальшому заявка), яка є невід`ємною частиною даного договору і має юридичну силу, навіть якщо вона отримана або передана за допомогою факсимільного зв`язку, або електронною поштою.

Згідно з пунктом 1.2 договору виконавець має право залучати для виконання своїх зобов`язань за цим договором третіх осіб (перевізників), залишаючись при цьому відповідальним за дії цих осіб як за свої власні.

31.08.2020 між ТОВ «Марафет Хоум» та ТОВ «Даора» підписана заявка № 11 до договору №291019 від 29.10.2019, відповідно до якого визначено наступний маршрут перевезення: 40069 Zola Predosa, Італія - м. Київ, вул. Корольова, 1; найменування вантажа: Biochimica - Побутова хімія - засоби для прання; ставка (ціна) фрахта: 69 451,00 грн.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки від 04.09.2020 №09/04-2 вбачається, що витрати за перевезення вантажу автомобілем № НОМЕР_1 / НОМЕР_2 по маршруту від 40069 Zola Predosa, Італія до м. Київ Україна склали 69 451,00 гривень, в тому числі транспортно-експедиційні витрати до кордону України п/п Чоп з місця завантаження в Zola Predosa 45 143,00 грн. (в тому числі разом з транспортними витратами, розвантажувально-навантажувальними роботами та експедиторськими послугами в розмірі 500 грн.), витрати від п/п Чоп до місця розвантаження та вивантаження м. Київ, відстань 19 348,00 грн., та транспортно-експедиційні послуги (винагорода експедитора) 4960,00 грн. (в тому числі ПДВ (20%) - 826,67 грн.).

Наведена вартість транспортування також відповідає сумі вказаній в рахунку на оплату №317 від 04.09.2020.

Крім того, інформація про маршрут руху вантажу, транспортний засіб, яким здійснювалось перевезення оцінюваного товару, зазначені у довідці про транспортні витрати, узгоджується з інформацією, що зазначена у міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) 02.09.2020 № 350707, а маршрут руху, умови перевезення, відповідають умовам поставки, що були передбачені контрактом.

Таким чином, суд вважає помилковими твердження відповідача про те, що позивачем не надано документів від безпосереднього перевізника, який зазначений у CMR від 02.09.2020 № 350707, оскільки позивачем належним чином та в повному обсязі підтверджено витрати на транспортно-експедиційні послуги.

Також, в оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що надане платіжне доручення від 26.08.2020 № 54 не відповідає вимогам, визначеним в Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (затверджена постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22 і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за № 377/8976), з приводу чого суд зазначає наступне.

Як було зазначено судом вище, 06.04.2019 між Компанією «Biochimica S.p.A.» (Італія) (продавцем) та ТОВ «Марафет Хоум» (покупцем) укладено контракт №3, згідно з умовами якого продавець продає, а покупець купує продукцію, вироблену компанією «Biochimica S.p.A.».

Відповідно до пункту 2.1 даного контракту ціна та кількість товару визначається згідно з рахунком - фактурою (Інвойс), що є невід`ємним додатком до цього договору.

Пунктом 1.4 Інструкції №22 встановлено, що платіжне доручення - розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача.

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції №22 розрахункові документи складаються на бланках, форми яких наведені в додатках до цієї Інструкції. Реквізити розрахункових документів, їх реєстрів та відомості заповнюються згідно з вимогами, зазначеними в указівках щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, їх реєстрів та відомості (додаток 9) та відповідних главах цієї Інструкції.

Пунктами 2.3, 2.4, 2.5 Інструкції №22 передбачено, що відповідальність за правильність заповнення реквізитів розрахункового документа несе особа, яка оформила цей документ і подала до обслуговуючого банку.

Банк перевіряє відповідність заповнення реквізитів розрахункових документів клієнтів, крім інкасових доручень (розпоряджень), вимогам додатка 9 до цієї Інструкції:

банк платника перевіряє заповнення таких реквізитів: «Платник», «Код платника», «Рахунок платника», «Банк платника» та «Підписи платника» (якщо згідно з формою документа вимагається його заповнення);

банк отримувача - заповнення таких реквізитів: «Отримувач», «Код отримувача», «Рахунок отримувача», «Банк отримувача» та «Підписи отримувача» (якщо згідно з формою документа вимагається його заповнення);

банк стягувача - заповнення таких реквізитів: «Стягувач», «Код стягувача», «Рахунок стягувача», «Банк стягувача», а також «М.П. стягувача» та «Підписи стягувача» (якщо згідно з формою документа вимагається їх заповнення).

Якщо розрахункові документи, у яких перевірено реквізити, заповнено з порушенням вимог цієї глави, глав 5, 6 і 12 та додатка 9 до цієї Інструкції, то банк, що здійснив перевірку, повертає їх без виконання згідно з пунктами 2.15 і 2.18 цієї глави та пунктом 11.11 глави 11 цієї Інструкції.

З наданого до митного оформлення платіжного доручення від 26.08.2020 № 54 вбачається, що воно містить усі визначені Інструкцією реквізити, які відповідають реквізитам сторін, зазначеним у контракті від 06.04.2019 №3 у розділах «покупець» та «продавець», з огляду на що доводи митного органу про невідповідність платіжного документа від 26.08.2020 № 54 вимогам Інструкції №22 не знайшли свого документального підтвердження.

Будь-яких належних доказів, що свідчили б про відсутність у документах, які підтверджують митну вартість товарів, перелік яких наведено у частині другої статті 53 МК, відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, митний орган не надав.

Відповідно до частини сьомої статті 54 МК, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Тобто, не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом коригування митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 29.05.2012 у справі №21-91а12 та від 11.09.2012 у справі №21-262а12.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ТОВ «Марафет Хоум» митної вартості товару судом не встановлено.

Зі змісту спірного рішення відповідача №100020/2020/000055/2 від 08.09.2020 слідує, що митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за основним методом визначення митної вартості.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що визначена позивачем у відповідній митній декларації митна вартість товару базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.

Отже, у відповідача під час прийняття вказаного рішення не було підстав для незастосування основного методу визначення митної вартості товарів ТОВ «Марафет Хоум» - за ціною договору.

Суд також дослідив правомірність застосування відповідачем шостого (резервного) методу визначення митної вартості товарів при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать та встановлено судом, що за основу для коригування митної вартості товару за резервним методом митним органом також взято визнану митну вартість товару, оформленого за митною декларацією від 23.04.2020 №UA408020/2020/008804, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

В разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598).

Між тим, як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише дату та номер вказаної митної декларацій, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 19 червня 2018 року в справі №826/6346/16 (№К/9901/36092/18).

Отже, висновки відповідача щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості на підставі митної декларації від 23.04.2020 №UA408020/2020/008804 є протиправним.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

З оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню транспортного за ціною договору.

Отже, у відповідача під час прийняття вказаних рішень не було підстав для незастосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним методом та прийняв оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів.

За таких обставин вимоги позивача про визнання протиправними дії суб`єкта владних повноважень Київської митниці Державної митної служби України по прийняттю рішення про коригування митної вартості товарів №100020/2020/000055/2 від 08.09.2020 та скасування повністю рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №100020/2020/000055/2 від 08.09.2020 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 4204,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 21.09.2020 № 1669.

Ураховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем за звернення з позовною заявою судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України , суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Марафет Хоум» задовольнити.

2. Визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень Київської митниці Державної митної служби України по прийняттю рішення про коригування митної вартості товарів №100020/2020/000055/2 від 08.09.2020.

3. Скасувати повністю рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №100020/2020/000055/2 від 08.09.2020.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Марафет Хоум» (ідентифікаційний код 40148778, місцезнаходження: 02105, м. Київ, вул. Тампере, 5, офіс 301) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби (ідентифікаційний код 43337359, місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, буд. 8 А) судовий збір у розмірі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Повний текст рішення виготовлено та підписано - 07.06.2021.

Суддя Т.П. Балась