Справа № 500/1379/21
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1379/21

02 червня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

за участю:

секретаря судового засідання Ногас С.В.

представника позивача Гаврищук В.В.

представника відповідача Васильчук І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.11.2020 року №172/7.4-19/209000 та №173/7.4-19/2090000,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суд з позовом до Галицької митниці Держмитслужби (надалі, відповідач), в якому просила визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення Галицької митниці Держмитслужби від 13.11.2020 №172/7.4-19/209000 та №173/7.4-19/2090000.

Позов обґрунтований тим, що позивач вважає вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки, на думку позивача, митниця допустила неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, обставинам справи. Вважає, що митницею порушено порядок призначення та проведення таких перевірок, а також порушено право на захист ОСОБА_1 , що є безумовною підставою для скасування оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

Ухвалою суду від 29.03.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання необхідних документів на адресу суду, у такий спосіб: подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску. У вказаний судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Ухвалою суду від 07.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 20.04.2021 о 14:30 год. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Також, даною ухвалою суду визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено позивачу строк звернення до суду.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийняті Галицькою митницею Держмитслужби правомірно та відповідно до норм чинного законодавства, а тому, на думку митниці, правових підстав для визнання їх протиправними та скасування немає. Вважає, що під час переміщення через митний кордон України та митного оформлення товару громадянкою України ОСОБА_1 надано документи, що містять неправдиві відомості про вартість товару, і, як наслідок, при декларуванні транспортного засобу марки: PEUGEOT; модель: 5008; VIN: НОМЕР_1 ; тип кузова: універсал; тип двигуна; дизельний занижено митну вартість на суму 42699,97 гривень, чим порушено вимоги пункту 2 частини другої статті 52 та статті 58 МК України. Крім цього, на думку представника відповідача, митницею додержані вимоги ст. 351 Митного кодексу України щодо порядку призначення і проведення перевірки Позивача з питань митної справи.

20.04.2021 у відкритому судовому засіданні постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про відкладення розгляду даної справи до 17.05.2021 о 11:00 год.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив наступне. Вважає, що відповідачем порушено вимоги частини першої ст.350, частини першої, другої, четвертої, восьмої ст.354 Митного кодексу України. На думку представника позивача, самі по собі документи митних органів Королівства Данія не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами того, що позивачем при ввезенні на митну територію України автомобіля марки PEUGEOT 508 (номер кузова НОМЕР_1 ) було занижено його митну вартість.

17.05.2021 у відкритому судовому засіданні постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, якою оголошено перерву до 02.06.2021 о 12:00 год.

02.06.2021 у відкритому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю з мотивів, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити в його задоволенні повністю з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву.

Судом встановлено, що 13.11.2020 Галицькою митницею Держмитслужби винесено податкове повідомлення - рішення №172/7.4-19/209000, яким, на підставі Акта №96/7.4-19/ НОМЕР_2 від 27.10.2020, встановлено порушення пункту 2 частини другої статті 52, пункту 1 та пункту 5 частини восьмої статті 257, пункту 1 частини першої статті 279 Митного кодексу України, та застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано пеню) на підставі підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України. Вказаним податковим повідомленням - рішенням збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами 15010500 на 5337,50 грн.

Також, 13.11.2020 Галицькою митницею Держмитслужби винесено податкове повідомлення - рішення №173/4-19/209000, яким, на підставі Акта №96/7.4-19/ НОМЕР_2 від 27.10.2020, встановлено порушення підпункту в) пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, та збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податком на додану вартість із ввезених на територію України товарів фізичними особами 14070100 в сумі 11742,50 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що нормами статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 61 Податкового кодексу України (надалі, ПК України), податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 ПК України, контролюючими органами є митні органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань митної справи та оподаткування митом, акцизним податком, податком на додану вартість, іншими податками та зборами, які відповідно до податкового, митного та іншого законодавства справляються у зв`язку із ввезенням (пересиланням) товарів на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенням (пересиланням) товарів з митної території України або території вільної митної зони.

Згідно із пунктом 41.5 статті 41 ПК України, повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України.

За змістом п. 24 частини першої ст. 4 Митного кодексу України (надалі, МК України) митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Пунктом 7 частини першої статті 336 МК України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхам проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Згідно із частиною першою статті 345 Митного кодексу України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Частиною першою статті 351 цього ж Кодексу визначено, що предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Як передбачено пунктом другим частини другої статті 351 Митного кодексу України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу митного органу (частина третя ст. 351 МК України)

Згідно частини четвертої ст. 351 МК України, документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами митного органу в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

Положеннями частини п`ятої 5 ст. 351 МК України визначено, що присутність уповноважених посадових осіб підприємства або громадянина, що перевіряється, під час проведення невиїзної документальної перевірки не обов`язкова.

Згідно із положеннями ст. 352 МК України, посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Відповідно до пункту 54.4 статті 54 ПК України, у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Згідно із підпунктом 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством <...>, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів; правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг мають право проводити документальні перевірки після завершення процедури митного оформлення та випуску товарів. Підставою для проведення перевірки є надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться.

Крім цього,

Крім цього, Порядок та методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлені розділом III МК України та базуються на положеннях Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (надалі, ГАТТ).

Нормами пункту 2 частини другої статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із частиною восьмою статті 264 МК України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 279 МК України, базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є: для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 280 МК України в Україні застосовуються такі види ставок мита: адвалорна - у відсотках до встановленої статтею 279 даного кодексу бази оподаткування.

Згідно із Законом України від 19 березня 2013 року № 5 84-VII «Про Митний тариф України» (із змінами та доповненнями) та розділу IV «Акцизний податок» Податкового кодексу України, на дату оформлення митної декларації

Законом України «Про внесення зміни до підрозділу 5 розділу XX «Перевідні положення» Податкового кодексу України щодо стимулювання розвитку ринку вживаних транспортних засобів» від 31 травня 2016 року № 1389-VIII, встановлено, що в період з 01.08.2016 по 31.12.2018 року, для ввезених особою на митну територію України легкових автомобілів що використовувалися (код УКТ ЗЕД , з дизельним типом двигуна, робочий об`єм циліндрів двигуна 1560 куб. см) для власного використання або на користь інших осіб за договорами купівлі-продажу, міни, поставки, дарування, комісії, доручення, поруки, інших господарських та цивільно - правових договорів або за рішенням суду в кількості одного легкового автомобіля протягом календарного року, застосовується ставка акцизного податку в розмірі 0,327 євро за 1 куб.см об`єму циліндрів двигуна.

Відповідно до підпункту в) пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію Україну.

Пунктом 187.8 статті 187.Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Згідно із пунктом 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України є договірна (контрактна) вартість, але не менша митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті, за винятком податку на додану вартість, що включається до ціни товарів.

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до положень пункту 2 частини другої статті 351 МК України та на підставі наказу Галицької митниці Держмитслужби від 02.10.2020 №559 працівниками сектору митного аудиту №2 відділу митного аудиту Галицької митниці Держмитслужби проведено документальну невиїзну перевірку громадянки України ОСОБА_1 стосовно дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією №UA403010/2018/006510 від 21.08.2018.

Документальна невиїзна перевірка проводилась Галицькою митницею Держмитслужби в період з 09.10.2020 по 12.10.2020 та тривала два робочі дні.

05.10.2020 митницею направлено письмове повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 02.10.2020 №7.4.-1/19/13/25525 про проведення документальної невиїзної перевірки громадянки України ОСОБА_1 . Дане рекомендоване відправлення отримано позивачем 08.10.2020.

Документальною невиїзною перевіркою громадянки України ОСОБА_1 з питань правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів було перевірено митну декларацію ІМ40ДЕ № UA403010/2018/006510 від 21.08.2018.

Так, судом встановлено, громадянкою України ОСОБА_1 ввезено на митну територію України та за митною декларацією від 21.08.2018 № UA403010/2018/006510 здійснено митне оформлення товару «Легковий автомобіль марки PEUGEOT, модель - 5008, бувший у використанні, календарний рік виготовлення: 2011, модельний рік: 2011, колісна формула: 4x2, ідентифікаційний номер кузова: НОМЕР_1 , тип двигуна: дизель, об`єм двигуна: 1560 куб. см, потужність: 82 кВт, номер двигуна: не визначено. Загальна кількість місць, включаючи водія: 7. Призначений для перевезення людей по дорогах загального користування. Торговельна марка «PEUGEOT». Виробник: «AUTOMOBILES PEUGEOT». Франція/FR.».

До даної митної декларації позивачем було надано наступні документи: рахунок-фактуру від 16.08.2018 № б/н, видану Ostjysk Autohandel (Kristrupvej 38b Randers Denmark), свідоцтво про реєстрацію від 20.03.2012 № НОМЕР_3 , видане компетентними органами Королівства Данії, копію паспорта громадянина України, копію реєстраційного номеру облікової картки платника податків, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 21.08.2018 № 1601/18.

В гр. 33 даної МД зазначено код товару згідно з УКТ ЗЕД .

В гр. 42 МД фактурну вартість товару в розмірі 2500 EUR вказано згідно рахунку-фактури № б/н від 16.08.2018, який подавався до митного оформлення.

Митна вартість даного транспортного засобу визначена за основним методом визначення митної вартості товарів на рівні 79074,02 гривень, що еквівалентно 2500 EUR (за курсом НБУ, встановленим на день митного оформлення (21.08.2018), 1 євро = 31,62960900 грн.), у відповідності до вартості товару, що вказана в рахунку-фактурі № б/н від 16.08.2018, який був наданий до митного оформлення.

Під час здійснення митного оформлення даного товару (транспортного засобу) позивачем до бюджету було сплачено митні платежі на загальну суму 44665, 56 грн., а саме: ввізне мито (ставка 10%) в сумі 7907,40 грн., акцизний податок в сумі 16134, 90 грн. та податок на додану вартість в сумі 20623, 26 грн.

В подальшому, листом Державної митної служби України від 06.07.2020 № 20/20-02- 01/7.41483 Галицькій митниці Держмитслужби надіслано відповідь митних органів Королівства Данії № 19-0693976 з копією рахунка-фактури від 16.08.2018 № 1055477.

За результатами проведеної перевірки Галицькою митницею Держмитслужби складено акт від 27.10.2020 № 96/7.4-19/ НОМЕР_2 (надалі, Акт) «Про результати документальної невиїзної перевірки громадянки України ОСОБА_1 стосовно дотримання законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією від 21.08.2018 № UA403010/2018/006510».

Поряд з цим, за результатами проведеного аналізу документів, отриманих від митних органів Королівства Данії, щодо законності ввезення громадянкою України ОСОБА_1 на митну територію України легкового автомобіля, за вказаними вище документами, марки - PEUGEOT; модель - 5008; JVIN: НОМЕР_1 ; тип кузова - універсал; тип двигуна - дизельний, встановлено наступне.

Так, перевіркою встановлено, що Рахунок-фактура від 16.08.2018 № б/н, виданий компанією Ostjysk Autohandel (Kristrupvej 38b Randers Denmark), на транспортний засіб марки - PEUGEOT; модель - 5008; VIN: НОМЕР_1 , який особисто подавався громадянкою України ОСОБА_1 під час пропуску через митній кордон України вказаного транспортного засобу, а надалі і при митному оформленні до МД від 21.08.2018 №UA403010/2018/006510 за ціною 2500 євро, не є автентичним.

Згідно із інформацією митних органів Королівства Данії, легковий автомобіль марки: PEUGEOT; модель: 5008; VIN: НОМЕР_4 ; тип кузова: універсал; тип двигуна: дизельний, був проданий компанією Ostjysk Autohandel ApS згідно із інвойсом від 16.08.2018 № 1055477 громадянці України ОСОБА_1 за ціною 3850 евро (згідно з курсом НБУ станом на 21.08,2Q18 (1 Євро = 31, 62960900 грн.) еквівалентно 121773,99 гривень).

Водночас, за результатами документальної невиїзної перевірки було встановлено порушення громадянкою України ОСОБА_1 : пункту 2 частини другої статті 52, статті 58, пункту 1, 5 частини восьмої статті 257, пункту 1 частини першої статті 279 Митного кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за митною декларацією від 21.08.2018 № UA403010/2018/006510 на загальну суму 4270,00 гривень; підпункту в) пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митною декларацією від 21.08.2018 № UA403010/2018/006510 на загальну суму 9 394,00 гривень.

Отже, суд вважає, що за результатами проведеного аналізу документів, отриманих від митних органів Королівства Данії, та документів на підставі яких здійснено митне оформлення за МД №UA403010/2018/006510 від 21.08.2018 митницею було встановлено, що відомості щодо вартості транспортного засобу у отриманих від митних органів Королівства Данії документах відрізняються від аналогічних відомостей, наявних в базах даних Галицької митниці Держмитслужби.

При цьому, судом не здобуто, а учасниками справи суду не подано належних доказів, що підтверджують відсутність розбіжностей щодо вартості транспортного засобу у отриманих від митних органів Королівства Данії та даних в базах Галицької митниці Держмитслужби.

Суд зазначає, що згідно із пунктом 5 частини першої статті 352 МК України митні органи під час проведення перевірок можуть використовувати отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

Крім цього, згідно пункту 54.4 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Відтак, на думку суду, інформація, отримана від митних органів Королівства Данії, про продаж в цей же проміжок часу (рахунок-фактура від 16.08.2018 № 1055477) ідентичного транспортного засобу (марки - PEUGEOT; модель - 5008; VIN: НОМЕР_1 ; тип кузова - універсал; тип двигуна - дизельний) за ціною 3850 евро дає підстави використовувати рахунок-фактуру від 16.08.2018 № 1055477 за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів.

З наведеного мотиву, суд вважає, що під час переміщення через митний кордон України та митного оформлення товару позивачем надано документи, що містять неправдиві відомості про вартість товару, і, як наслідок, при декларуванні транспортного засобу марки: PEUGEOT; модель: 5008; VIN: НОМЕР_1 ; тип кузова: універсал; тип двигуна; дизельний занижено митну вартість на суму 42699,97 гривень, чим порушено вимоги пункту 2 частини другої статті 52 та статті 58 МК України.

Вирішуючи даний спір по суті, суд також зазначає наступне.

З матеріалів справи слідує, що перший примірник Акту митницею направлено ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 28.10.2020 № 96/7.4-19/ НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , який, згідно з відміткою на поштовому відправленні, вручено ОСОБА_1 30.10.2020.

З огляду на вказане, суд вважає, що позивач була ознайомлена з правами, обов`язками, відповідальністю платників податків, порядком надання заперечень (зауважень), оскарження рішень і дій посадових осіб контролюючих органів та з положеннями частини сьомої статті 354 МК України, якими, зокрема, визначено, що відмова керівника підприємства, що перевірялося, або уповноваженої ним особи від підписання акта про результати перевірки або від отримання його примірника не звільняє підприємство від обов`язку сплатити суми коштів відповідно до грошових зобов`язань, визначених митним органом за результатами перевірки.

Водночас, нормами частин четвертої, шістнадцятої статті 354 МК України визначено, що керівник підприємства, що перевірялося, або уповноважена ним особа протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем отримання акта (довідки), зобов`язані повернути митному органу підписаний примірник акта (довідки); положення цієї статті поширюються також на громадян, щодо яких проводилася документальна невиїзна перевірка відповідно до ст.351 цього Кодексу.

За таких обставин, на переконання суду позивач зобов`язана була повернути митниці підписаний примірник акта документальної перевірки протягом 5 робочих днів з дня отримання примірника акта (з 30.10.2020 по 06.11.2020).

Однак, суд зазначає, що станом на 06.11.2020, підписаний позивачем перший примірник акта перевірки від 27.10.2020 №96/7.4-19/ НОМЕР_2 до Галицької митниці Держмитслужби не надходив.

06.11.2020 Галицькою митницею Держмитслужби отримано заперечення від 05.11.2020 № б/н (вхідний № 39256/8-19 від 06.11.2020) до акту перевірки від представника позивача, та за результатами розгляду митницею направлено відповідь від 12.11.2020 №7.4-1-19/13/28922 на адресу представника позивача.

В подальшому, позивачу направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення спірні податкові повідомлення - рішення, та які згідно з відміткою на поштовому відправленні були вручені позивачу 18.11.2020.

Наведені вище дії відповідача, на думку суду, кореспондуються зі змістом ст.42 ПК України, та вимогами Наказу Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204 "Про затвердження Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень платникам податків".

Водночас, вирішуючи даний спір по суті, суд приймає до уваги те, що Галицькою митницею Держмитслужби 03.12.2020 (вх. № 42427/10-19) отримано лист-повернення від 27.11.2020, який надійшов від ОСОБА_5 , із додатками: лист від 13.11.2020 №7.4-1-19/13/29124 про направлення податкового повідомлення-рішення, податкові повідомлення-рішення від 13.11.2020 172/7.4-19/209000, № 173/7.4-19/209000, розрахунок штрафних санкцій.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем додержані вимоги Митного Кодексу України щодо порядку призначення і проведення перевірки позивача з питань митної справи, а тому, на переконання суду оскаржувані податкові повідомлення - рішення від 13.11.2020 № 172/7.4-19/209000 та № 173/7.4-19/209000 прийняті Галицькою митницею Держмитслужби правомірно та відповідно до норм чинного законодавства.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.05.2011: згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Розподіл судових витрат у відповідності до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.11.2020 року №172/7.4-19/209000 та №173/7.4-19/2090000 - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 07 червня 2021 року.

Повне судове рішення буде складено протягом п`яти днів.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач - Галицька митниця Держмитслужби (місце проживання: вул. Костюшка, 1, м. Львів,79005 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.