Справа № 300/2168/21
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"07" червня 2021 р. Справа № 300/2168/21

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Чуприна О.В. діючи як суд, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради про визнання протиправними дій щодо нарахування і виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, як учаснику бойових у розмірі меншому, ніж передбачено статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та зобов`язання до здійснення виплати недоплаченої частини разової допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) 12.05.2021 звернувся в суд з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради (надалі по тексту також - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо недоплати ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, відповідно до положень статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , суми щорічної грошової допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмір п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії ухвали для усунення недоліків шляхом подання обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та належні докази поважності причин пропуску встановленого строку.

03.06.2021 на адресу суду від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду (датована 02.06.2021), за змістом якої, на думку позивача, в даній справі слід застосувати пункт 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України. Так, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Позивач інформує у заяві, що 12.03.2020 по усій території України установлено карантин із дією відповідних обмежень. Окрім цього, посилаючись на офіційний-веб сайт Міністерства охорони України, ОСОБА_1 доводить до відома суд про загальну кількість інфікованих осіб коронавірусом COVID-19 у державі коронавірусом COVID-19 станом на 28.05.2021, а також статистику на таку календарну дату летальних випадків від такого захворювання.

Жодної іншої мотивації чи обґрунтування дотримання строків звернення до суду ОСОБА_1 не зазначив, будь-які докази про поважність причин пропуску відповідного строку не подав, в тому числі за період з 01.04.2021 по 12.05.2021.

Дослідивши подані позивачем письмові пояснення, викладені в заяві від 02.06.2021, та матеріали адміністративного позову, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів ОСОБА_1 , що свідчить про наявність підстав для визнання причин пропуску шестимісячного строку звернення до суду неповажними, зважаючи на таке.

У мотивувальній частині ухвали суду про залишення позову без руху, ОСОБА_1 роз`яснено про те, що відповідно до приписів частини 4 статті 171 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Враховуючи наведені правові положення суд зазначив, що право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня визначені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особи мають до 30 вересня, однак лише відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги, та саме до вказаної дати зацікавлена особа має звернутися до належного суб`єкта владних повноважень щодо виплати йому разової грошової допомоги.

Така позиція суду у повній мірі відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 06.02.2018 по справі №607/7919/17, від 14.08.2018 по справі №472/2190/17, а також від 14.05.2019 у справі №815/3087/18 та від 03.10.2019 по справі №577/3931/16-а.

Вказуючи на помилковість мотивів суду, визначених в ухвалі від 17.05.2021, про необхідність дотримання позивачем шестимісячного строку звернення до суду із даним позовом, ОСОБА_1 не врахував правової позиції Верховного Суду у постановах по справах №607/7919/17, №472/2190/17, №815/3087/18 та №577/3931/16-а, які стосуються конкретно даного виду правовідносин і визначають строк звернення до суду із позовними вимогами про виплату одноразової грошової допомоги до 5 травня відповідно року.

Отже, суд вказує, що за змістом статті 171 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", законодавцем чітко визначено строк, до якого особа може звернутись до уповноваженого органу із заявою про виплату недотриманої грошової допомоги до 5 травня, яким є 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання, аналогічно, як і незнання позивачем особливостей, визначених статтею 171 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", не можуть бути поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

Верховний Суд у своєму рішенні від 14.05.2019 по справі №815/3087/18 вказав на те, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відтак, процесуальний строк звернення до суду із даним позовом становить 6 місяців, його перебіг починається з 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Заява ОСОБА_1 не містить посилання на обґрунтовані, поважні причини пропуску строку звернення до суду, а доводи позивача не спростовують позиції суду щодо наявності підстав для обмеження права позивача на звернення до суду шестимісячним строком.

Формуючи власні висновки по даному випадку суд також звертає увагу на пункти 37 та 38 рішення Європейського Суду з прав людини (надалі по тексту також - Суд) від 18 листопада 2010 року у справі "Мушта проти України", за змістом яких право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні від 3 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський Суд з прав людини визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Отже, за практикою Європейський Суд з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

При цьому, суд вказує, що в даній справі процесуальні строки, не були продовжені, зокрема, відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Не підлягає застосуванню положення пункту 2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 за №731-IX (надалі по тексту також - Закон №731-IX), який набрав чинності 17.07.2020, так як процесуальні строки, які були продовжені, зокрема, відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мали право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Строк же у спірному випадку завершився 30.03.2021 (дата реєстрація позовної заяви 12.05.2021), а строки, обумовлені коментованими вище законами - 07.08.2020.

Більше того, посилаючись на введення в державі карантинних обмежень у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), позивач не надав жодного доказу на підтвердження обставин, пов`язаних із такими подіями, які мали місце у відношенні безпосередньо до ОСОБА_1 та перешкоджали своєчасному зверненні до суду.

Так, в зв`язку із наведеним, суд дійшов висновку, що позивач не обґрунтував дотримання строків звернення до суду та не подав належні і допустимі докази на підтвердження існування об`єктивних причин, які унеможливили подання позовної заяви у строк, встановлений процесуальним законом.

За таких обставин позов поданий ОСОБА_1 із пропущенням строків звернення до адміністративного суду, встановлених частиною 2 статті 122 КАС України, а підстав для поновлення зазначеного процесуального строку немає.

Окрім цього, частиною 2 статті 123 КАС України передбачено, зокрема, що у разі, якщо вказані у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина 2 статті 123 КАС України).

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.

Оскільки, ОСОБА_1 подано позов після закінчення строків, встановлених законодавством, а наведені позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду не визнані судом поважними, суд прийшов до переконання, що позовна заява підлягає поверненню.

У заяві від 02.06.2021 позивач не просив надати йому додатковий строк на усунення недоліків позовної заяви, чи про намір окремо сформувати інші мотиви і аргументи дотримання строків звернення до суду.

Враховуючи наведене, керуючись статтею 171 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", статями 122, 123, пунктом 9 частини 4 статті 169, статтями 243, 248, 256, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення в суд із адміністративним позовом Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради про визнання протиправними дій щодо нарахування і виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, як учаснику бойових у розмірі меншому, ніж передбачено статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та зобов`язання до здійснення виплати недоплаченої частини разової допомоги, з підстав, визначених у заяві про поновлення процесуального строку від 02.06.2021.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради про визнання протиправними дій щодо нарахування і виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, як учаснику бойових у розмірі меншому, ніж передбачено статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та зобов`язання до здійснення виплати недоплаченої частини разової допомоги - повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

Копію цієї ухвали, разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами, невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.