Справа № 520/1099/21
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 червня 2021 року № 520/1099/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Харківського зонального відділу військової служби правопорядку (майдан Героїв Небесної Сотні, буд. 6,м. Харків,61050, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківського зонального відділу військової служби правопорядку, в якому, урахуванням уточнень, просить суд:

- визнання протиправною бездіяльність Харківського Зонального відділу Військової служби правопорядку, яка полягає у ненаданні відповіді ОСОБА_1 на питання зазначених в пунктах 1, 2 та підпунктах 2.1, 2.2 та 2.3 заяви позивача від 13 листопада 2020 р. адресовану Харківському Зональному відділу Військової служби правопорядку;

- зобов`язати Харківський Зональний відділ Військової служби правопорядку повторно розглянути питання зазначені в пунктах 1, 2 та підпунктах 2.1, 2.2 та 2.3 заяви ОСОБА_1 від 13 листопада 2020р. адресовану Харківському Зональному відділу Військової служби правопорядку;

- визнати протиправною бездіяльність Харківського Зонального відділу Військової служби правопорядку, яка полягає у не запрошенні Адвоката позивача на розгляд заяви ОСОБА_1 від 13 листопада 2020р. адресовану Харківському Зональному відділу Військової служби правопорядку;

- зобов`язати Харківський Зональний відділ Військової служби правопорядку повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 листопада 2020р. адресовану Харківському Зональному відділу Військової служби правопорядку з дотриманням вимог ст. 18 та 19 ЗУ Про звернення громадян ;

- зобов`язати Харківський Зональний відділ Військової служби правопорядку відповідно до ст. 382 КАС України подати у 15 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідач допустив протиправну бездіяльність не надавши в повному обсязі відповідь на його звернення та проігнорувавши вимогу здійснити розгляд порушених питань у присутності уповноваженого представника заявника.

Відповідач надав до суду відзив відповідно до якого зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства, оскільки Харківським зональним відділом військової служби правопорядку надана мотивована відповідь, що в період проходження позивачем військової служби в Збройних Силах Союзу РСР з 12.11.1985 року по 21.12.1987 року посадовими особам Харківського зонального відділу Військової служби правопорядку дати відповіді на питання не можливо в зв`язку з тим, що Військова служба правопорядку у Збройних Силах України створена 07.03.2002 та не є правонаступником будь-якого правоохоронного органу. Щодо не запрошення адвоката позивача на розгляд заяви, відповідач вказав на те, що на час розгляду заяви позивача в Харківському зональному відділі Військової служби правопорядку зафіксовано факти захворювання військовослужбовців на гостру респіраторну хворобу COVID-19, у зв`язку з чим, з метою мінімізації кількості осіб, що відвідують Харківський зональний відділ Військової служби правопорядку, та не допущення поширення хвороби, заява позивача була розглянута без запрошення його адвоката.

Позивачем надано відповідь на відзив, у якому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

13.11.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою, в прохальній частині, якої позивач просив:

1. Перевірити та виявити чи вчинялись ОСОБА_1 у період проходження його військової служби кримінальні, адміністративні та дисциплінарні правопорушення, а також під час отримання ним поранення та контузії у період проходження військової служби.

2. В процесі розгляду даного звернення перевірити та встановити чи є поранення та контузії позивача наслідком:

2.1. Вчинення позивачем злочину або адміністративного правопорушення?

2.2. Вчинення позивачем дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння?

2.3. Навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю?

Бажав взяти участь у розгляді даного звернення через свого представника - адвоката Уманця Андрія Ігоровича.

Відповідачем листом від 18.11.2020 №3379 на адресу позивача направлена відповідь, в якій зазначено, що в період проходження позивачем військової служби в Збройних Силах Союзу РСР з 12.11.1985 року по 21.12.1987 року посадовими особам Харківського зонального відділу Військової служби правопорядку дати відповіді на питання не можливо в зв`язку з тим, що Військова служба правопорядку у Збройних Силах України створена 07.03.2002 та не є правонаступником будь-якого правоохоронного органу.

Зі змісту листа вбачається, що розгляд заяви позивача відбувся без участі заявника та/або його уповноваженого представника.

Вважаючи, що з боку відповідача наявна протиправна бездіяльність, яка полягає у не наданні відповіді на пункти 1, 2 та підпункти 2.1, 2.2 та 2.3 вимог прохальної частини заяви позивача від 13.11.2020 року, та відповідачем порушене право позивача передбачене ст. 18 Закону України "Про звернення громадян" на участь у розгляді звернення через свого представника, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд дійшов наступних висновків.

Щодо участі представника позивача у розгляді звернення, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею першою Закону України від 02.10.1996 №393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі - Закон) визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально - економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі статтею 3 Закону, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Зокрема, скаргою є звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до положень статті 5 Закону, звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути усним чи письмовим.

Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Статтею 15 Закону встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку надається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 18 Закону України "Про звернення громадян" визначено права громадянина при розгляді заяви чи скарги. Так, громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Як передбачено статтею 19 Закону органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Судом встановлено та вказана обставина не спростована відповідачем, що позивач у заяві від 13.11.2020 року просив розгляд скарги провести за участі його представника.

Отже, враховуючи положення ст.ст. 18,19 Закону України "Про звернення громадян", суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний був запросити позивача для розгляду його заяви, оскільки, в іншому випадку, унеможливлюється практична реалізація права заявника особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви та бути присутнім при розгляді заяви чи скарги.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 31.01.2019 у справі №826/12287/16, від 28.11.2018 у справі №820/4881/17, від 31.10.2019 у справі №826/13435/15, від 24.10.2019 у справі №826/5333/17.

Таким чином, розгляд дослідженої заяви повинен був відбутись за участю представника, як того бажав заявник.

Відповідач розгляд заяви позивача без участі його представника пояснює тим, що в Харківському зональному відділі Військової служби правопорядку на той час було зафіксовано факти захворювання військовослужбовців на гостру респіраторну хворобу COVID-19, у зв`язку з чим, з метою мінімізації кількості осіб, що відвідують Харківський зональний відділ Військової служби правопорядку, та не допущення поширення хвороби, заява позивача була розглянута без запрошення його адвоката.

Разом з тим, надаючи письмову відповідь на звернення, відповідач не навів жодних доводів відносно вимоги позивача про розгляд його заяви за участю представника та щодо обмеження допуску сторонніх осіб на територію Харківського зонального відділу Військової служби правопорядку, які наводить у відзиві на позовну заяву.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов висновку, що відповідачем не було дотримано вимог статті 19 Закону №393/96-ВР, зокрема, щодо забезпечення участі позивача та/або його представника при розгляді його звернення, а тому допущено протиправну бездіяльність.

Щодо суті відповіді на звернення позивача, суд зазначає наступне.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не надано доказів належного розгляду звернення позивача від 13.11.2020 року з дотриманням норм ЗУ №393/96-ВР, зокрема статей 18-19.

Таким чином, позивач, без зазначення правових підстав, був позбавлений можливості доводити переконливість доводів свого звернення через представника. Такі висновки суду свідчать про необ`єктивність та не всебічну перевірку поданої заяви відповідачем.

З урахуванням викладеного, належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправною бездіяльності Харківського Зонального відділу Військової служби правопорядку, яка полягає у не запрошенні адвоката позивача на розгляд заяви ОСОБА_1 від 13 листопада 2020 року та зобов`язання Харківського Зонального відділу Військової служби правопорядку повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 листопада 2020 року з дотриманням вимог ст. 18 та 19 Закону України "Про звернення громадян", з урахуванням висновків суду.

Отже, питання зазначені в пунктах 1, 2 та підпунктах 2.1, 2.2 та 2.3 заяви позивача від 13 листопада 2020 року підлягають повторному, повному, всебічному дослідженню відповідачем, тому позовні вимоги в цій частині охоплюються обраним судом способом захисту порушених прав позивача та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача подати протягом п`ятнадцяти днів, з дня набрання рішення суду законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч.1 ст. 382 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, суд не вбачає підстав для встановлення контролю за виконанням даного рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Харківського зонального відділу військової служби правопорядку (майдан Героїв Небесної Сотні, буд. 6,м. Харків,61050, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Харківського Зонального відділу Військової служби правопорядку, яка полягає у не запрошенні адвоката позивача на розгляд заяви ОСОБА_1 від 13 листопада 2020 року, адресовану Харківському Зональному відділу Військової служби правопорядку.

Зобов`язати Харківський Зональний відділ Військової служби правопорядку повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 листопада 2020 року, адресовану Харківському Зональному відділу Військової служби правопорядку з дотриманням вимог ст. 18 та 19 Закону України "Про звернення громадян", з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.