Справа № 400/1844/20
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/1844/20

Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В. Дата і місце ухвалення: 12.03.2021р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства «Міськводоканал» Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року по справі за адміністративним позовом комунального підприємства «Міськводоканал» Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування акту перевірки і податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2020 року комунальне підприємство «Міськводоканал» Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області, в якому просило суд:

- визнати протиправним і скасувати акт перевірки від 28.02.2020р. №231/14-29-33-07/31529081 «Про результати документальної планової виїзної перевірки комунального підприємства «Міськводоканал» Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017р. по 31.12.2019р., валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, за період з 01.01.2017р. по 31.12.2019р., правильності нарахування, обчислення внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2014р. по 31.12.2019р.»;

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 23.03.2020р. №7, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 4424736,67 грн.

Позов обґрунтовувало тим, що контролюючим органом порушено вимоги пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України, якою відповідачу надано право на проведення документальної планової перевірки лише у випадку, коли платнику податків не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення перевірки. Наказ Головного управління ДПС у Миколаївській області від 14.01.2020р. №96 про проведення з 27.01.2020р. перевірки КП «Міськводоканал» вручено уповноваженій особі підприємства тільки 22.01.2020р., тобто пізніше ніж за 10 календарних днів до дня початку здійснення планового заходу контролю. Вказана обставина, за твердженнями позивача, свідчить про незаконність перевірки та, як наслідок, прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення від 23.03.2020р.у №7.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови в задоволенні вимоги позову щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.03.2020р.у №7, КП «Міськводоканал» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення від 12.03.2021р. у відповідній частині з прийняттям в цій частині нового судового рішення про задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що при прийнятті оскаржуваного судового рішення судом першої інстанції порушено принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, а саме: судом не досліджено акту перевірки від 28.02.2020р. №231/14-29-33-07/31529081, не встановлено правильності кваліфікації податкового правопорушення, а також не запропоновано КП «Міськводоканал» доповнити чи пояснити певні обставини, надати додаткові докази. Пасивна роль суду при розгляді справи призвела до ухвалення рішення, яке не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Також, апелянт посилається на те, що спірним податковим повідомленням-рішенням контролюючий орган збільшив позивачу суму грошового зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб на основним платежем в розмірі 1 946 800,49 грн., яка вже була попередньо нарахована ним згідно з розрахунків форми №1ДФ. Акт перевірки контролюючого органу, в якому зафіксовано порушення платником податків ст.127 ПК України, не містить посилання на первинні документи із зазначенням дати, номеру та виду первинного документа щодо несплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору. В акті перевірки від 28.02.2020р. №231/14-29-33-07/31529081 відображено лише в таблицях (регістрах) певні суми та дати без жодних чітких розрахунків, які б недвозначно вказували на встановлення факту порушення. А відтак, такий акт перевірки не може бути визнаний як належний та допустимий доказ.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати що фактично заборгованість по сплаті податку на доходи фізичних осіб виникла у КП «Міськводоканал» у зв`язку з тим, що податковий орган, керуючись п.87.9 ст.87 ПК України, протягом перевіряє мого періоду постійно спрямовував кошти на погашення податкового боргу, що виник раніше. Однак, зі сторони підприємства ці кошти спрямовувалися на погашення поточних зобов`язань. У випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов`язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов`язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному п.87.9 ст.87 ПК України, та у випадку несвоєчасного погашення якої ДПІ нараховує штраф у розмірах, встановлених ст.126 ПК України у залежності від терміну затримки. Таким чином, неправильно визначена в податковому повідомленні-рішенні сума штрафних санкцій є підставою для скасування такого рішення контролюючого органу.

Крім того, в поданій апеляційній скарзі КП «Міськводоканал» просить присудити на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області витрати на професійну правничу допомогу в сумі 45 000,00 грн., понесені в ході апеляційного провадження.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом в.о. начальника ГУ ДПС у Миколаївській області від 14.01.2020р. №96 вирішено провести з 27 січня 2020 року тривалістю 20 робочих днів документальну планову виїзну перевірку КП «Міськводоканал» щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017р. по 31.12.2020р.

На підставі вказаного наказу, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2020 рік, відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, ст.75, ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України, у період з 27.01.2020р. по 21.02.2020р. посадовими особами ГУ ДПС у Миколаївській області проведено документальну планову виїзну перевірку КП «Міськводоканал» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017р. по 31.12.2019р., валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, за період з 01.01.2017р. по 31.12.2019р., правильність нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2014р. по 31.12.2019р.

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 28.02.2020р. №231/14-29-33-07/31529081, у висновках якого зафіксовано порушення КП «Міськводоканал»:

- п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168, п.п. «а» п.176.2 ст.176 ПК України, а саме: неперерахування податку на доходи з фізичних осіб під час виплати заробітної плати на суму 2117031,08 грн. та несвоєчасне перерахування на суму 3114664,84 грн. податку з доходів фізичних осіб під час виплати заробітної плати за період з 01.01.2017р. по 31.12.2019р.;

- п.п.1.4 п.16-1 розділу ХХ, п.п. «а» п.176.2 ст.176 ПК України, а саме: несвоєчасне перерахування на суму 224664,55 грн. військового збору за період з 01.07.2017р. по 31.12.2019р.

Зокрема, в акті перевірки зазначено, що перевіркою встановлених строків сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб встановлено неперерахування податку на доходи з фізичних осіб під час виплати заробітної плати на суму 2117031,08 грн. та несвоєчасне перерахування на суму 3114664,84 грн. за період з 01.01.2017р. по 31.12.2019р. Також, за вказаний період несвоєчасно перераховано військовий збір на суму 224664,55 грн. Порушення встановлено на підставі первинних документів, наданих в ході перевірки, а саме: розрахунково-платіжних відомостей, платіжних доручень, відомостей по виплаті заробітної плати.

23.03.2020р., на підставі акту перевірки від 28.02.2020р. №231/14-29-33-07/31529081, Головним управлінням ДПС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення №7, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 4424736,67 грн. (в тому числі: 1946800,49 грн. за податковим зобов`язанням, 2124959,39 грн. за штрафними санкціями та 352976,79 грн. пеня).

Не погоджуючись з правомірністю складеного Головним управлінням ДПС у Миколаївській області акту перевірки від 28.02.2020р. №231/14-29-33-07/31529081 та, як наслідок, з прийнятим відповідачем на підставі вказаного акту податковим повідомленням-рішенням від 23.03.2020р. №7, КП «Міськводоканал» оскаржило їх в судовому порядку.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, діяльність яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Щодо вимог КП «Міськводоканал» про скасування податкового повідомлення-рішення від 23.03.2020р. №7, то суд першої інстанції зазначив, що позивач, в обґрунтування вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення, посилався на порушення контролюючим органом ПК України та незаконність самої перевірки, що не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи. Інших доказів, які б підтвердили відсутність з боку КП «Міськводоканал» порушень вимог податкового законодавства, зокрема п.п.1681.2 п.168.1, п.п. «а» п.176.2 ст.176 та п.п.1.4 п.16-1 розділу ХХ ПК України, позивачем до суду не надано.

Оскільки рішення суду першої інстанції від 12.03.2021р. оскаржено КП «Міськводоканал» лише в частині відмови в задоволенні вимог позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.03.2020р. №7, тому, на підставі ч.1 ст.308 КАС України, колегія суддів переглядає правильність висновків суду лише в цій частині, тобто в межах доводів та вимог апеляційної скарги підприємства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволені позову КП «Міськводоканал» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.03.2020р. №7, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п.162.1 ст.162 ПК України платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Так, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), само зайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому ст. 18 та розділом IV цього Кодексу (п.14.1.180 ст.14).

Позивач є податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб і, в розумінні ст.162 ПК України, є одночасно платником податку на доходи фізичних осіб.

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету регламентує ст.168 ПК України, п.168.1 якої передбачає порядок оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.

Відповідно до п.п.168.1.1, п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету або розрахункового документа на зарахування коштів у сумі цього податку на єдиний рахунок, визначений статтею 35-1 цього Кодексу.

Відповідно до п.176.2 «а» ст.176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Підпунктом 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 ПК України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Строком сплати податку та збору визнається, відповідно до п. 31.1 ПК України, період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Тобто, момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Таким чином, позивач як податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб мав сплачувати (перераховувати) податок до бюджету під час виплати заробітної плати працівникам, а у випадку нарахування заробітної плати, але її невиплати, мав проводити перерахування податку до бюджету у строки встановлені ПК України для місячного податкового періоду, тобто не пізніше 30 календарних днів, наступних за місяцем нарахування доходу (строк сплати податкових зобов`язань, за якими податковий період складає один місяць обчислюється, виходячи з положень пп. 49.18.1 п 49.18 ст. 49 та п. 57.1 ст. 57 ПК України).

Як зазначалося колегією суддів, актом перевірки від 28.02.2020р. №231/14-29-33-07/31529081 зафіксовано неперерахування КП «Міськводоканал» податку на доходи з фізичних осіб під час виплати заробітної плати на суму 2117031,08 грн. та несвоєчасне перерахування на суму 3114664,84 грн. за період з 01.01.2017р. по 31.12.2019р. Порушення встановлено на підставі первинних документів, наданих в ході перевірки, а саме: розрахунково-платіжних відомостей, платіжних доручень, відомостей по виплаті заробітної плати.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що КП «Міськводоканал» своєчасно сплачувало податок на доходи фізичних осіб, в підтвердження чого надає копії платіжних доручень за 2017-2019р.р.

Колегія суддів критично ставиться до таких посилань апелянта, оскільки судом встановлено, а КП «Міськводоканал» не заперечується, що кошти згідно наданих платіжних доручень зараховувалися Головним управлінням ДПС у Миколаївській області на погашення наявного податкового боргу підприємства, що відповідає положенням п.87.9 ст.87 ПК України.

Так, згідно п.87.9 ст.87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Що ж до посилань апелянта на неправильне визначення в податковому повідомленні-рішенні суми штрафних санкцій колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до п.127.1 ст.127 ПК України, не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Тобто, відповідальність на підставі вказаної норми настає у випадку не нарахування, неутримання та/або несплати (неперерахування) податків платником податків.

Водночас, п.126.1 ст.126 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: - при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; - при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Вказане правопорушення полягає у виконанні платником податків обов`язку щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання після закінчення встановлених ПК України строків їх сплати, тобто таке порушення може мати місце, якщо контролюючий орган встановить, що платник податків сплатив узгоджене грошове зобов`язання, але несвоєчасно.

Виходячи з аналізу зазначених норм відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податків передбачена ст.126 ПК України, а за порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків у джерела виплати ст.127 ПК України.

Оскільки актом перевірки від 28.02.2020р. №231/14-29-33-07/31529081 зафіксовано як неперерахування КП «Міськводоканал» податку на доходи з фізичних осіб під час виплати заробітної плати на суму 2117031,08 грн., так і несвоєчасне перерахування на суму 3114664,84 грн. за період з 01.01.2017р. по 31.12.2019р., тому колегія суддів вважає обґрунтованим застосування спірним податковим повідомленням-рішенням до позивача штрафних санкцій на підставі п.126.1 ст.126 та п.127.1 ст.127 ПК України.

Доводи апелянта щодо протилежного ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального права.

При вирішенні даного спору колегія суддів, також, враховує, що свої вимоги щодо незаконності спірного податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 23.03.2020р. №7 під час розгляду справи в суді першої інстанції КП «Міськводоканал» обґрунтовувало виключно посиланням на незаконність проведеної перевірки (з підстав несвоєчасного вручення платнику податків наказу про її призначення) та, як наслідок, неможливістю використання акту від 28.02.2020р. №231/14-29-33-07/31529081 в якості носія доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства. При цьому, позивач не наводив аргументів щодо відсутності в його діяльності порушення п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168, п.п. «а» п.176.2 ст.176 ПК України та не надав документального підтвердження таким доводам.

Відповідно до ч.4, ч.5 ст.308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що при прийнятті оскаржуваного судового рішення судом першої інстанції порушено принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи (не досліджено акту перевірки від 28.02.2020р. №231/14-29-33-07/31529081; не встановлено правильності кваліфікації податкового правопорушення; не запропоновано КП «Міськводоканал» доповнити чи пояснити певні обставини, надати додаткові докази), оскільки частиною 3 статті 9 КАС України передбачено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Передбачений частиною 4 статті 9 КАС України обов`язок суду щодо вжиття визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, обмежений з`ясуванням лише тих обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Оскільки при зверненні з даним позовом до суду КП «Міськводоканал» не заперечувало порушення підприємством п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168, п.п. «а» п.176.2 ст.176 ПК України, що зафіксовано актом перевірки від 28.02.2020р. №231/14-29-33-07/31529081, тому, на думку колегії суддів, у суду першої інстанції не виникло обов`язку щодо дослідження дотримання підприємством вимог вказаних норм податкового законодавства.

До того ж, колегія суддів звертає увагу, що апелянтом не наведено жодного належного аргументу щодо неможливості надання до суду першої інстанції протягом десяти місяців розгляду справи доказів, доданих ним до апеляційної скарги, та наявності причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги КП «Міськводоканал» та скасування рішення суду першої інстанції від 12.03.2021р. колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Міськводоканал» Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 08 червня 2021 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук