Справа № 200/1001/21-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2021 р. Справа№200/1001/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., за участі секретаря судового засідання Гуменної В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" - щорічно до 5 травня отримувати разову грошову допомогу у розмірі п`яти мінімальних пенсій, проте, у 2020 році отримав допомогу в розмірі 1 390, 00 грн. Позивач вважає, що при виплаті щорічної одноразової допомоги до 5 травня відповідачем не враховано рішення Конституційного Суду України у справі щодо відповідності Конституцій України (конституційності) окремого положення пункту 26 розділу VІ "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020, та вчинено протиправну бездіяльність, яка призвела до порушення прав позивача щодо значного зменшення розміру виплати до 5 травня, передбаченої положеннями статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати грошової допомоги до 5 травня у 2020 році, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просив зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, що станом на 2020 рік дорівнює 8 190, 00 грн, з урахуванням раніше виплаченої суми відповідно до частини 5 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідач до канцелярії суду через відділ діловодства надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову. У відзиві зазначено, що в переліках осіб, які мають право на отримання допомоги у 2020 році, наданих військовими формуваннями, підприємствами, установами, організаціями позивач не був зазначений. Особисто з заявою про виплату разової грошової допомоги ОСОБА_1 не звертався. Відповідно до листа Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 11.04.2019 № 78/2/15-1252нт позивача повідомлено, що відомості щодо «Переліку учасників бойових дій, що проходять службу в Головному управлінні СБ України в Донецькій та і Луганській областях», підпадають під дію статей 4.1.3, 4.3.2 «Зводу відомостей, що становлять державну таємницю», затвердженого наказом Голови Служби безпеки України від 12.08.2005 року № 440 та мають гриф секретності «Таємно» (ст. 4.1.3 - відомості про персональні переліки, посади, належність до підрозділів, домашні адреси особового складу (персоналу), ст.4.3.2 - відомості про планування або організацію антитерористичних заходів, розголошення яких може завдати шкоди проведенню таких заходів, життю чи здоров`ю їх учасників).

Разом з тим, робітникам Служби безпеки України разову грошову допомогу до 5 травня відповідно до листів: від 05.05.2020 № 78/2/15-1583нт та від 01.07.2020 № 78/2/15-2373нг, управлінням перераховано на реквізити Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях для подальшого зарахування на особові рахунки учасникам бойових дій.

Оскільки перелік осіб, які мають право на отримання допомоги, до управління Службою безпеки України не надавався, управління не володіє інформацією, щодо включення позивача до кількості учасників бойових дій, зазначених у листах від 05.05.2020 № 78/2/15-1583нт та від 01.07.2020 № 78/2/15-2373нт, наданих Службою безпеки України.

Крім того, відповідачем зауважено, що Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради під час спірних правовідносин діяло у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством. Представник відповідача вказав, що у 2020 році розміри разової грошової допомоги до 5 травня визначено постановою Кабінету Міністрів України № 112 від 19 лютого 2020 року. На даний час постанова Кабінету Міністрів України № 112 від 19 лютого 2020 року чинна та зміни до неї щодо розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня не вносилися.

З огляду на наведене, відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою від 01.02.2021 Донецький окружний адміністративний суд залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1 через наявність в ній недоліків.

15.02.2021 суд виніс ухвалу, якою задовольнив клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Визнав поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду та поновив пропущений строк. Клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, - задовольнив. Прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії та відкрив провадження по справі № 200/1001/21-а. Розгляд адміністративної справи № 200/1001/21-а визначив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою від 15.04.2021 суд витребував у Служби безпеки України відомості щодо включення ОСОБА_1 до переліку осіб, які мають право на отримання грошової допомоги, а також інформацію до якого саме управління соціального захисту населення було направлено такий перелік осіб (у разі наявності). Розгляд адміністративної справи суд визначив проводити за правилами загального позовного провадження. Призначив підготовче засідання за правилами загального позовного провадження на 11-00 год. 05.05.2021. Продовжив строк підготовчого провадження по адміністративній справі, - на тридцять днів з ініціативи суду.

05.05.2021 року суд виніс ухвалу, якою повторно витребував у Служби безпеки України відомості щодо включення ОСОБА_1 до переліку осіб, які мають право на отримання грошової допомоги, а також інформацію до якого саме управління соціального захисту населення було направлено такий перелік осіб (у разі наявності). Відклав підготовче засідання по адміністративній справі до 09-30 год. 12.05.2021.

Ухвалою від 12.05.2021 суд закрив підготовче провадження по адміністративній справі та призначив судовий розгляд по суті на 10 год 00 хв 02.06.2021.

На судове засідання учасники справи не з`явились, а тому згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. ст. 72-77, 90 КАС України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 05.05.2020 (а.с. 8)

Позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради зі зверненням з питань нарахування та надання йому разової грошової допомоги до 5 травня, а саме недоплаченої грошової допомоги за 2020 рік (а.с.10).

Листом відповідача від 23.12.2020 № 29-01-14/10692 його повідомлено, що в 2020 році учаснику бойових дій мала бути виплачена допомога до 5-го травня в розмірі 1 390, 00 грн., що передбачено чинним законодавством. Разом з тим, у вказаному листі зазначено, що в переліках осіб, які мають право на отримання допомоги у 2020 році, наданих військовими формуваннями, підприємствами, установами, організаціями позивач не був зазначений. Особисто з заявою про виплату разової грошової допомоги ОСОБА_1 не звертався. Відповідно до листа Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 11.04.2019 № 78/2/15-1252нт позивача повідомлено, що відомості щодо «Переліку учасників бойових дій, що проходять службу в Головному управлінні СБ України в Донецькій та і Луганській областях», підпадають під дію статей 4.1.3, 4.3.2 «Зводу відомостей, що становлять державну таємницю», затвердженого наказом Голови Служби безпеки України від 12.08.2005 року № 440 та мають гриф секретності «Таємно» (ст. 4.1.3 - відомості про персональні переліки, посади, належність до підрозділів, домашні адреси особового складу (персоналу) , ст.4.3.2 - відомості про планування або організацію антитерористичних заходів, розголошення яких може завдати шкоди проведенню таких заходів, життю чи здоров`ю їх учасників).

Разом з тим, робітникам Служби безпеки України разову грошову допомогу до 5 травня відповідно до листів: від 05.05.2020 № 78/2/15-1583нт та від 01.07.2020 № 78/2/15-2373нг, управлінням перераховано на реквізити Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях для подальшого зарахування на особові рахунки учасникам бойових дій.

Оскільки перелік осіб, які мають право на отримання допомоги, до управління Службою безпеки України не надавався, управління не володіє інформацією, щодо включення позивача до кількості учасників бойових дій, зазначених у листах від 05.05.2020 № 78/2/15-1583нт та від 01.07.2020 № 78/2/15-2373нт, наданих Службою безпеки України. (а.с. 11).

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати йому грошової допомоги до 5 травня у 2020 році у належному розмірі, звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Правовий статус ветеранів війни, визначено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (зі змінами та доповненнями), який забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до частини 4 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 № 367- XIV) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року № 107-VI.

Статтею 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", який набув чинності 01 січня 2015 року, розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

05 квітня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»», відповідно до якої виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2017 році учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їхніх батьків, передбачено у розмірі 1 200 гривень.

14 березня 2018 року Кабінет Міністрів прийняв постанову № 170 «Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»», відповідно до якої виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2018 році учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їхніх батьків, передбачено у розмірі 1 265 гривень.

20 березня 2019 року Кабінет Міністрів прийняв постанову № 237 «Деякі питання виплати у 2019 році разової грошової допомоги, передбаченої законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»», відповідно до якої виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2019 році учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їхніх батьків, передбачено у розмірі 1 295 гривень.

На виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України Кабінетом Міністрів України прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112 "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (далі - грошова допомога), яку проводить Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення), які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення), центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що відповідають вимогам пункту 47 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України (далі - центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат).

Районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у таких розмірах: учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1 390, 00 гривень.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року у справі № 1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України, окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі - Закон № 3551) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з текстом вказаного рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року судом встановлено, що в Основному Законі України встановлено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою (стаття 1); права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (частина друга статті 3).

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються па основі Конституції України і повинні відповідати їй (частини перша, друга статті 8 Основного Закону України).

Відповідно до Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу (частина перша статті 17); захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України (частина перша статті 65); держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей (частина п`ята статті 17).

Згідно з Основним Законом України Державний бюджет України і бюджетна система України встановлюються виключно законами України (пункт 1 частини другої статті 92). Такими законами є закони України про Державний бюджет України на кожний рік і Бюджетний кодекс України (далі - Кодекс).

У преамбулі Кодексу зазначено, що Кодексом визначаються правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства. Кодексом регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства, і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу (стаття 1 Кодексу).

Відповідно до підпункту 5 пункту 63 розділу І Закону № 79 розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу було доповнено, зокрема, пунктом 26, яким передбачено, що окремі положення ряду законів України, в тому числі й Закону № 3551, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вказаними положеннями Закону № 3551 передбачено пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них (стаття 12), особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 13), учасникам війни (стаття 14), особам, на яких поширюється чинність Закону № 3551(стаття 15), особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною (стаття 16).

За юридичною позицією Конституційного Суду України "встановлення пільг ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону № 3551, є одним із засобів реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту осіб, які захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність, та членів їхніх сімей. Держава не може в односторонньому порядку відмовитися від зобов`язання щодо соціального захисту осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності. Невиконання державою соціальних зобов`язань щодо ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону № 3551, підриває довіру до держави. Соціальний захист ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону № 3551, спрямований на забезпечення їм достатнього життєвого рівня. Обмеження або скасування пільг для ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону № 3551, без рівноцінної їх заміни чи компенсації є порушенням зобов`язань держави щодо соціального захисту осіб, які захищали Вітчизну, та членів їхніх сімей. У разі зміни правового регулювання набуті вказаними особами пільги чи інші гарантії соціального захисту повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації. Обмеження або скасування таких пільг, інших гарантій соціального захисту можливе лише у разі запровадження рівноцінних або більш сприятливих умов соціального захисту" (абзаци другий, третій пункту 5 мотивувальної частини Рішення від 18 грудня 2018 року № 12-р/2018).

Конституційний Суд України звертає увагу, що предмет регулювання Кодексу, так само як і предмет регулювання законів України про Державний бюджет України на кожний рік, є спеціальним, обумовленим положеннями пункту 1 частини другої статті 92 Основного Закону України.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 наголошував на тому, що "законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об`єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони" (абзаци третій, четвертий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини).

Таким чином, виходячи з того, що предмет регулювання Кодексу, так само як і предмет регулювання законів України про Державний бюджет України на кожний рік, є спеціальним, обумовленим положеннями пункту 1 частини другої статті 92 Основного Закону України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що Кодексом не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.

Конституційний Суд України прийшов до висновку, що встановлення пунктом 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу іншого, ніж у статтях 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551, законодавчого регулювання відносин у сфері надання пільг ветеранам війни спричиняє юридичну невизначеність при застосуванні зазначених норм Кодексу та Закону № 3551, що суперечить принципу верховенства права, встановленому статтею 8 Конституції України.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, з 27 лютого 2020 року приписи п. 26 розділу VI Бюджетного кодексу України у частині дії ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та приписи ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції п. 20 Розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" об`єктивно не можуть запроваджувати правил призначення та виплати допомоги до 5 травня учасникам бойових дій.

Тому, з 27 лютого 2020 року у позивача виникло право на соціальне забезпечення у порядку редакції Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25 грудня 1998 року № 367-XlV, яка передбачала розмір допомоги до 5 травня учасникам бойових дій як п`ять мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 7 Закону України від 14 листопада 2019 року № 294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено у 2020 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2020 року - 1 638, 00 гривень.

Отже, з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 розмір разової грошової допомоги до 5 травня учаснику бойових дій у 2020 році становить 8 190, 00 грн. (1 638, 00 грн. х 5). Сума недоотриманих позивачем коштів становить 6 800, 00 грн. Виплата позивачу в 2020 році разової грошової допомоги у сумі 1 390, 00 грн. не відповідає статті 12 Закону № 3551-ХІІ та свідчить про порушення його прав на отримання такої допомоги у належному розмірі.

При цьому суд наголошує, що норми будь-яких підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і постанов Кабінету Міністрів України, на які посилається відповідач, не можуть змінювати приписів Закону № 3551-ХІІ.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина перша статті 6 КАС України).

Частинами першою, другою статті 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Суд зауважує, що вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України. У випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

При розгляді даної адміністративної справи суд ураховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рішенні від 29 вересня 2020 року у справі № 440/2722/20.

Разом з тим, суд зазначає, що з метою встановлення належного відповідача у даній справі судом витребувано додаткову інформацію у Служби Безпеки України.

Так, листом від 05.05.2021 № 11/2/1-2454 Управління роботи з особовим складом Служби Безпеки України повідомило суд, що на підставі статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту», відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»», до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради Головним управлінням було направлено запит на фінансування зазначених виплат без надання переліку учасників бойових дій, оскільки відомості щодо «Переліку учасників бойових дій, що проходять службу в Головному управлінні СБ України в Донецькій та Луганській областях», підпадали під дію статей 4.1.3, 4.3.2 «Зводу відомостей, що становлять державну таємницю», затвердженого наказом Голови СБ України від 12 серпня 2005 року № 440, та мали гриф секретності «Таємно» (ст.4.1.3 - відомості про персональні переліки, посади, належність до підрозділів, домашні адреси особового складу (персоналу), ст. 4.3.2 - відомості про планування або організацію антитерористичних заходів, розголошення яких може завдати шкоди проведенню таких заходів, життю чи здоров`ю їх учасників).

Разом з тим, кошти для виплати у 2020 році учасникам бойових дій Головного управління СБ України в Донецькій та Луганській областях, в тому числі ОСОБА_1 були замовлені у повному обсязі, та, на підставі платіжного доручення від 22.06.2020 року № 17 та зведеної відомості для зарахування на рахунки, 24.06.2020 зараховано на картковий рахунок ОСОБА_1 виплату за 2020 рік до 5 травня разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у розмірі - 1390 грн. 00 коп (а.с.47-48)

Отже, судом встановлено, що саме Управлінням праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради було перераховано кошти на виплату грошової допомоги до 05 травня 2020 року ОСОБА_1 , проте у розмірі, що є меншим аніж встановлений законодавством. Службою Безпеки України підтверджено, що кошти на виплату позивачеві грошової допомоги було замовлено саме у відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі фактичні обставини, наведені норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати щорічної разової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити недоплачену щорічну грошову допомогу, з урахуванням фактично виплачених сум. Так, позивач отримав 1 390, 00 грн, Законом розмір разової грошової допомоги до 5 травня учаснику бойових дій у 2020 році становить 8 190, 00 грн. (1 638, 00 грн. х 5). Сума недоотриманих позивачем коштів становить 6 800, 00 грн.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 пункту 13 Закону України "Про судовий збір", то питання щодо розподілу цих судових витрат судом не вирішується.

Згідно з ч. 3 ст. 243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (, Україна, 84333, Донецька обл., місто Краматорськ, вулиця Героїв Небесної Сотні, будинок 23) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо не нарахування та невиплати у повному обсязі ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради нарахувати і виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2020 рік як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги, а саме у розмірі 6 800, 00 грн (шість тисяч вісімсот гривень).

Повний текст рішення складено та підписано 08.06.2021.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб