Справа № 640/27684/20
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2021-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2021 року м. Київ № 640/27684/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до третя особаГоловного управління Пенсійного фонду України в Київській області Головне управління державної казначейської служби України у Київській області
провизнання протиправними бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, код ЄДР: 42098368), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

1) визнати протиправною відмову відповідача, викладену у листі від 08.10.2020 № 2600-0502-8/142913, щодо не сформування та не надіслання до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві подання про повернення позивачу збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 26 066,50 грн., сплачених під час нотаріального оформлення договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) зобов`язати відповідача сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України подання про повернення позивачу збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 26 066,50 грн., сплаченого з квитанцією від 30.03.2020 № 30-1085834/С;

3) зобов`язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вперше придбав житло, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт придбання, як зазначає позивач, підтверджується нотаріальним Договором купівлі-продажу квартири від 27.03.2020 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.03.2020 № 205551636.

Під час придбання вказаної квартири, сплатив збір на обов`язкове державне пенсійне страхування (далі - пенсійний збір) у розмірі 1% від вартості нерухомого майна, зазначеного в Договорі купівлі-продажу.

Фактичний розмір такого збору становить 26 066,5 гри. Вартість квартири, яка придбана у фізичної особи, 2 606 648 грн. Площа квартири 104,30 кв.м.

Факт сплати вказаного збору підтверджується Квитанцією АТ «РВС Банк» від 30.03.2020 № 30-1085834/С.

Позивач наголошує, що вперше придбав квартиру. Цей факт підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, вказаною в Інформаційній довідці від 11.09.2020 № 223591089.

За даними Довідки, позивач має у власності наступні об`єкти житлової нерухомості:

1) Ѕ квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 . Підстава для державної реєстрації права власності: свідоцтво про право па спадщину за заповітом, а не договір купівлі-продажу;

2) Ѕ квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 . Підстава для державної реєстрації права власності: свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а не договір купівлі продажу;

3) квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава для державної реєстрації права власності: договір купівлі-продажу.

Інших об`єктів житлової нерухомості, як зазначає позивач, він не має.

Позивач наголошує, що Довідка підтверджує, що він вперше придбав житлову нерухомість, а саме квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 .

Оскільки це було його перше придбання квартири, позивач вважає, що він не зобов`язаний сплачувати пенсійний збір.

Враховуючи вищевикладене, він звернувся до Пенсійного фонду із заявою № 11/09 від 11 вересня 2020 року про повернення пенсійного збору.

Однак, як зазначає позивач, відповідачем протиправно відмовлено у внесенні подання до казначейської служби щодо повернення позивачу суми збору (лист від 08.10.2020 № 2600-0502-8/142913), помилково сплаченого до пенсійного фонду у розмірі 1 % від операції купівлі-продажу квартири за договором купівлі-продажу квартири у розмірі 26 066,50 грн., з огляду на те, що така квартира придбавалась позивачем вперше, у зв`язку з чим позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позиція відповідача.

Відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на правомірність своїх дій.

Зокрема, відповідач звертає увагу на те, що документи, які свідчать про те, що Позивачем житло придбавалось вперше, не можуть бути наявні в Управлінні, оскільки ані реєстрацію договорів купівлі-продажу. ані реєстрацію права власності на житло Управління не здійснює.

Окрім того, покладання на Управління обов`язку доведення факту щодо придбання житла громадянином не вперше є по своїй суті абстрактним та неможливим, оскільки останній, не є суб`єктом владних повноважень, що здійснює саме реєстрацію договорів купівлі-продажу та реєстрацію права власності.

Вважає, що покладати тягар доказування виключно лише на Управління не можна, оскільки його функціональні обов`язки та повноваження надані чинним законодавством не дозволяють збирати відомості і перевіряти інформацію про факти придбання житла вперше.

Надані до адміністративного позову документи беззаперечно не свідчать про те, то придбання вказаного житла було здійснено Позивачем вперше.

Додає, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання Позивачем нерухомості вперше та вказані вище обставини в сукупності свідчать, про відсутність протиправних дій Управління.

Позиція третьої особи.

Третя особа (ГУ ДКСУ у м. Києві; УДКСУ у Оболонському районі м. Києва) надіслало до суду письмові пояснення, в яких повідомило, що повернення коштів помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходження до бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Процесуальні дії вчинені судом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.11. 2020 позовну заяву залишено без руху як таку, що подана без додержання вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України, та встановлено строк для їх усунення.

Ухвалою суду від 25.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній адміністративній справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

Вказаною ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління державної казначейської служби України у Київській області (01196, м. Київ, пл. Лесі Українки, 1, код ЄДР: 37955989).

Встановлені судом обставини.

У даному випадку учасниками справи не спростовується та не заперечується наявності у власності позивача двох квартир, де позивач є власником Ѕ частин квартир, а також придбання вищезгаданої квартири із сплатою збору у наведеному вище розмірі. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, а відтак є встановленими.

При цьому, в матеріалах справи наявна заява позивача від 11.09.2020, звернута до ГУ ПФУ, відносно повернення збору у розмірі 26 066,50 грн., сплаченого за квитанцією від 30.03.2020. та відповідь ГУ ПФУ від 08.10.2020 відносно того, що для встановлення правових підстав для повернення збору слід звернутися до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Бюджетним кодексом України (далі - БК України), Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР), Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740 (далі - Порядок № 1740), Порядком казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.01.2013 № 43 (далі - Порядок № 43), Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 25.09.2013 № 1650/24182 (далі - Порядок № 787), Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.05.2015 № 215 (далі - Положення № 215), постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 № 106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету» (далі - Постанова № 106).

Вперше норма щодо виключення із складу платників збору певних категорій громадян введена Законом України Про внесення змін до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 15.07.1999 № 967-XIV, яка у п. 9 ст. 1 Закону містила такий зміст «а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше».

Пунктом 8 ст. 2 цього Закону визначено об`єкт оподаткування для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Платники збору, визначені пунктами 6, 7, 9 і 10 статті 1 цього Закону, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування сплачують на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до загального фонду державного бюджету і використовуються згідно із законом про Державний бюджет України (ч. 3 ст. 3 Закону).

Ставка збору для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, складає - 1 відсоток від об`єкта оподаткування, визначеного пунктом 8 статті 2 цього Закону.

Збір на обов`язкове державне пенсійне страхування платники збору, визначені у частині другій цієї статті, сплачують до Пенсійного фонду України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 1 ст. 3 Закону).

Враховуючи те, що правильність застосування певних норм законодавства пов`язується із необхідністю з`ясування наміру законодавця, судом досліджено стенограму засідання ВР України, на якому розглядався законопроект, який надалі був прийнятий як вищезгаданий Закон за посиланням:

https://iportal.rada.gov.ua/meeting/stenogr/show/2309.html,

з якої (з виступів законодавців, які були враховані) вбачається, що «…недоцільно стягувати цей збір з осіб, які перебували в черзі на отримання житла і за рахунок своїх трудових заощаджень або кредитів, одержаних під відсотки, вперше купують квартиру. Зокрема це стосується молодих сімей».

Таким є намір законодавця, який має враховуватись при застосуванні відповідних норм законодавства для його правильного застосування.

Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що „верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Тобто, сутність і призначення вказаної норми щодо звільнення певних категорій громадян від сплати збору (п. 9 ст. 1 Закону), зводиться до втілення у суспільні відносини принципів соціальної справедливості та необхідності стимулювання через такі пільги придбання житла тими категоріями громадян, які не мають свого власного житла або потребують поліпшення житлових умов.

Наведене повністю кореспондується із положеннями ст. 47 Конституції України, відповідно до яких кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Наведене підтверджується неодноразово висловленою позицією Верховного Суду, який, як приклад, у постанові Верховного Суду від 14.05.2019 у справі № 819/145/17 зазначив - як свідчать матеріали справи, у цій справі будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання нею житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за нею будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у неї права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано, а судами не встановлено.

Тобто, підхід Верховного Суду, як вбачається із вищевикладеного, полягає у тому, що наявність у власності особи іншого нерухомого майна (житла) та у разі подальшого придбання додаткового житла, особа в останньому випадку не звільняється від сплати збору.

Правильність такого підходу, а також принципів соціальної справедливості підтверджується і подальшою нормотворчою діяльністю КМ України, а саме - приписами Постанови КМ України 23 вересня 2020 №866 «Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій», якому (КМУ) делеговано право визначення порядку сплати збору.

Зокрема, КМ України у п/п. «в» п. 15-2 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року N 1740, установив, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо: особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду.

Таким правовим регулюванням реалізується принцип соціальної справедливості, який у даному випадку полягає у звільненні від оподаткування збором саме тих осіб, які не мають свого житла та набувають його вперше.

У даному випадку, як вже зазначалося, позивач, до придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , площею 104,3 кв.м., набув право власності на Ѕ квартири (загальна площа 75,4 кв.м.; житлова 37,1 кв.м.), розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , а також Ѕ квартири (загальна площа 73,9 кв.м., житлова 50 кв.м.), розташованої за адресою: АДРЕСА_4 .

При цьому, доказів перебування на квартирному обліку позивач не надав.

Відтак, враховуючи те, що до придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , площею 104,3 кв.м., позивач набув право власності на житло (загальною площею 74,65 кв.м. та житловою 43,65 кв.м.) та, додатково, враховуючи те, що позивач не перебуває на квартирному обліку, не потребує поліпшення житлових умов, придбання ним останньої квартири не може свідчити про наявність у позивача пільг з оподаткування (обкладання) збором, визначеним Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, оскільки позивач не звільняється від сплати збору, відповідно, відсутні підстави для повернення «помилково» сплаченої суми збору та, як наслідок, відсутні підстави для задоволення позову, що, відповідно, зумовлює висновок про відмову у задоволенні позову. В силу положень ст. 139 КАС України судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін