Справа № 160/3907/21
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2021 року Справа № 160/3907/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗахарчук-Борисенко Н. В.
за участі секретаря судового засіданняНагрої Д.О.,
представника позивача представника відповідача Волошина А.А., Кісенка Є.О.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тівіар» до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,-
16.03.2021 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Тівіар» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, в якому просить:
Позовні вимоги обґрунтовані помилковістю висновків контролюючого органу про порушення підприємством норм податкового законодавства, ТОВ «Тівіар» вважає, що вищезазначені податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, як такі, що є неправомірними та не відповідають чинному законодавству, оскільки прийняті на підставі хибних висновків, до яких дійшов відповідач в ході проведення перевірки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав обрану правову позицію, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
У судовому засіданні представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями ТОВ «Тівіар» скористалось правом, відповідно до ст.56 Податкового кодексу України, та подало скарги до ДПС України.
Позивачем засобами поштового зв`язку було отримано від ДПС України рішення № 3007/6/99-00-06-01-03-06 від 09.02.2021 про результати розгляду скарг, яким останні залишені без задоволення.
Позивач вважає, що зазначені податкові повідомлення-рішення є незаконними та необґрунтованими по своїй суті, прийняті за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, а отже не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню, що, в свою чергу, слугувало підставою звернення до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування вищевказаного податкового повідомлення-рішення, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України № 2755-VI від 02.12.2010 року (далі ПК України).
Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.
Відповідно до пп.14.1.60 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України Єдиний реєстр податкових накладних - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконаної влади, що реалізує державну податкову політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.
За змістом пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Актом камеральної перевірки встановлено, що ТОВ «Тівіар» в порушення пункту 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України та розділу VI пункту 5 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, з урахуванням Наказу Міністерства фінансів України від 23.02.2017 року №276 «Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства фінансів України», завищено суму від`ємного значення з податку на додану вартість на загальну суму 1149072 грн., занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню на загальну суму 772892 грн. та завищено заявлену суму ПДВ до бюджетного відшкодування по декларації з податку на додану вартість за вересень 2020 року на 294056 грн.
Висновки податкового органу з огляду на Акт перевірки, зроблені відповідачем враховуючи наступне.
Отже, за результатами встановлених порушень завищено суму залишку від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на 1149072 грн.;
- занижено суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет по декларації з ПДВ:
- за травень 2020 року на 116348 грн.;
- за червень 2020 року на 158456 грн.;
- за липень 2020 року на 312453 грн.;
- за серпень 2020 року на 185635 грн.
Разом з тим, завищено бюджетне відшкодування на рахунок платника у банку на 294056 грн.
Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий кодекс України.
Згідно із статтею 62 Податкового кодексу України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Порядок проведення камеральної перевірки встановлено статтею 76 Податкового кодексу України, пунктами 76.1 та 76.2, якої передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.
Таким чином, предметом камеральної перевірки є правильність відображення (з методологічної та арифметичної точок зору) показників, необхідних для обчислення бази оподаткування, проте достовірність цих показників, перевіряється шляхом комплексного дослідження в ході документальної перевірки: податкових декларацій, фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку та первинних документів.
Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу державної податкової служби (підпункт 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).
Таким чином, з огляду на зміст вищенаведених норм, під час проведення камеральної перевірки не можуть перевірятися інші питання, ніж визначенні статтею 75 Податкового кодексу України.
На адресу ТУ ДПС у м. Києві направлено запит від 10.12.2019 року № 2297/04-36-04-02 щодо проведення зустрічної звірки постачальника ТОВ «Спейстрейд 111» (код 40720690) по взаємовідносинам з ТОВ «Тівіар» (податковий номер 40046255) за період липень 2018 року. Станом на дату складання акту перевірки не опрацьовано».
Отже, з викладеного вбачається порушення межі проведення камеральної перевірки, адже відповідачем використовувалася інформація з Єдиного державного реєстру судових рішень, а також були направлені запити до інших контролюючих органів.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Також під час камеральної перевірки може бути перевірена своєчасність: подання податкових декларацій (розрахунків); реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до них у ЄРПН, акцизних накладних та/або розрахунків до них у Єдиному реєстрі акцизних накладних; виправлення помилок у податкових накладних; сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання.
Інші обставини, які впливають на своєчасність, достовірність, повноту нарахуванням сплати податків, є предметом перевірки контролюючим органом під час здійснення документальних перевірок в порядку, передбаченому статтями 77, 78 ПК України».
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 22 вересня 2020 року (справа №520/8836/18) констатував, що податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.
У постанові Верховного Суду від 20.02.2018 №К/9901/4570/17 суд дійшов висновку, що Акт перевірки, отриманий в результаті перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками незаконної перевірки на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.
Відповідно до п. 46.1 статті 46 Податкового кодексу України Податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.
Розрахунки (у тому числі розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку), які подаються до контролюючих органів відповідно до іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, прирівнюються до податкової декларації.
Згідно із п.50.1. ст. 50 Податкового кодексу України У разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Відповідно до зазначеного розрахунку Позивач уточнив рядок 20.2 податкової декларації (підлягає бюджетному відшкодуванню) та рядок 20.2.1 (на рахунок платника банку) шляхом зменшення показника на суму 1149072 грн. та уточнив рядок 20.3 (зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду) та рядок 21 (сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду) шляхом збільшення показника на суму 1149072 грн.
Отже, фактично, Позивач скористався правом (відповідно до п.200.4 ст.200 ПКУ) та змінив напрям зарахування від`ємного значення податку на додану вартість із бюджетного відшкодування на зарахування до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Відповідно до зазначеного розрахунку Позивач уточнив рядок 16 податкової декларації (від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду), рядок 16.1 (значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду), рядок 17 (усього за розділом II), рядок 19 (від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду), рядок 20 (сума від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1), рядок 20.3 (зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду) та рядок 2Г (сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду) шляхом збільшення показників на суму 1149072 грн.
Тобто, ТОВ «Тівіар» було перенесено показник від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту, враховуючи подання уточненого розрахунку за жовтень 2019 року.
У зв`язку із поданням уточнюючих розрахунків, Позивачем включено в рядок 16.2 (збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами поданих уточнюючих розрахунків) податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2019 року суму податкового кредиту в розмірі 1149072 грн.
Надалі при поданні податкової звітності із податку на додану вартість ТОВ «Тівіар» враховував цю суму податкового кредиту при розрахунку різниці між податковими зобов`язаннями та податковим кредитом (рядок 18 - позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету; рядок 19 - від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду).
Однак, при проведенні камеральної перевірки з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачується до державного бюджету за вересень 2020 року відповідачем встановлено методологічні порушення при заповненні декларації за грудень 2019 року, а саме:
Однак, дана методологічна помилка не може вказувати на протиправність даної суми податкового кредиту.
Відповідно до вимог п. 198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.
Водночас, у зв`язку з порушенням вказаної норми закону ГУ ДПС у Дніпропетровській області було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення.
Згідно зазначеного розрахунку Позивач уточнив рядок 16 податкової декларації (від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду), рядок 16.2 (збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами поданих уточнюючих розрахунків), рядок 17 (усього за розділом II), рядок 9 (від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду), рядок 21 (сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду) шляхом зменшення показників на суму 1149072,00 грн.
Згідно зазначеного розрахунку Позивач уточнив рядок 16.1 податкової декларації (значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду) шляхом зменшення показника на 1149072,00 грн. та рядок 16.2 (збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами поданих уточнюючих розрахунків) шляхом збільшення показника на 1149072,00 грн.
Необхідно зазначити, що при виправленні методологічної помилки значення рядка декларації з податку на додану вартість за січень 2020 року, з урахуванням наданого уточнюючого розрахунку, залишилося незмінним та склало 2168980,00 грн. та було перенесено, відповідно до вимог Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, до рядка 16.2 декларації з податку на додану вартість за лютий 2020 року.
Відповідно до пп. 5 п.5 розділу V Порядку сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1+ рядок 20.3), відображається у рядку 21 та переноситься до рядка 16.1 наступного звітного (податкового) періоду.
На виконання зазначеної норми платником подано 19.03.2020 року декларацію з податку на додану вартість за лютий 2020 року, де в рядку 16.1 відображено значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду у сумі 2168980,00 грн., а також рядок 19 (від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду) декларації склав 2064 197,00 грн. та відповідно рядок 21 (сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) склав 2064197,00 грн.
17.04.2020 року платником подано декларацію з податку на додану вартість за березень 2019 року, де в рядку 16.1 відображено значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду у сумі 2064197,00 грн., а також рядок 19 (від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду) декларації склав 1747191,00 грн. та відповідно рядок 21 (сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) склав 1747191,00 грн.
20.05.2020 платником подано декларацію з податку на додану вартість за квітень 2020 року, де в рядку 16.1 відображено значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду у сумі 1747191,00 грн., а також рядок 19 (від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду) декларації склав 1293443,00 грн. та відповідно рядок 21 (сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) склав 1293443,00 грн.
19.06.2020 року платником подано декларацію з податку на додану вартість за травень 2020 року (з урахуванням уточнюючого розрахунку декларації з податку на додану вартість за травень 2020 року, який поданий 17.07.2020), де в рядку 16.1 відображено значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду у сумі 1293443,00 грн., а також рядок 19 (від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду) декларації склав 1031612,00 грн. та відповідно рядок 21 (сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) склав 1031612,00 грн.
19.07.2020 року платником подано декларацію з податку на додану вартість за червень 2020 року, де в рядку 16.1 відображено значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду у сумі 1031612,00 грн., а також рядок 19 (від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду) декларації склав 873456,00 грн. та відповідно рядок 21 (сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) склав 873456,00 грн.
18.08.2020 платником податку подано декларацію з податку на додану вартість за липень 2020 року, де в рядку 16.1 відображено значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду у сумі 873456,00 грн., а також рядок 19 (від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду) декларації склав 561003,00 грн. та відповідно рядок 21 (сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) склав 561003,00 грн.
21.09.2020 платником податку подано декларацію з податку на додану вартість за серпень 2020 року, де в рядку 16.1 відображено значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду у сумі 561003,00 грн., а також рядок 19 (від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду) декларації склав 375368,00 грн. та відповідно рядок 21 (сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) склав 375368,00 грн.
20.10.2020 року платником податку подано декларацію з податку на додану вартість за вересень 2020 року, де в рядку 16.1 відображено значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду у сумі 375368,00 грн., а також рядок 19 (від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду) декларації склав 497946,00 грн. та відповідно рядок 21 (сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) склав -203890,00 грн. та рядок 20.2 (підлягає бюджетному відшкодуванню) склав 294056,00 грн.
Відповідно до пункту 76.3 статті 76 ПКУ камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.
Однак, позивач не отримував ні акти камеральних перевірок декларацій з податку на додану вартість (та уточнюючих розрахунків) за періоди жовтень 2019 - серпень 2020 року, ні податкових повідомлень-рішень за такими камеральними перевірками, а отже контролюючий орган фактично підтвердив відсутність будь-яких порушень по даним деклараціям з податку на додану вартість.
Статтею 200 Податкового кодексу України визначається порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України СД відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків
Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (п.200.1. ст.200 ПКУ).
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету (п.200.2. ст.200 ПКУ).
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що сума від`ємного значення визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду та враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу платник ПДВ має право обирати: декларувати йому суму бюджетного відшкодування чи зараховувати цю суму до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. При цьому податковий кредит, який бере участь у розрахунку суми бюджетного відшкодування, формується за рахунок сум від`ємного значення з ПДВ, які фактично сплачені отримувачем товару його постачальнику (постачальникам) або до Державного бюджету України у попередніх (попередньому) податкових періодах (податковому періоді), що передують (передує) звітному.
Відповідно до акту перевірки декларації з ПДВ за вересень 2020 року ТОВ «Тівіар» встановлено арифметичні та методологічні порушення при заповненні декларації, які призвели до неправомірного визначення суми від`ємного значення, що заявлене до бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок.
Натомість, зменшуючи суму від`ємного значення, що зараховується до складу наступного звітного періоду на суму 1149072,00 грн., та, так би мовити, по ланцюгу й нараховуючи суму податку в розмірі 772892,00 грн., яка підлягає нарахуванню, та занижуючи заявлену суму ПДВ до бюджетного відшкодування по декларації з податку на додану вартість за вересень 2020 року на 294056, 00 грн., контролюючий орган виходив виключно з факту допущення Позивачем методологічної помилки при заповненні рядку 16.2 (збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами поданих уточнюючих розрахунків) в декларації з ПДВ за грудень 2019 року.
Втім, саме лише допущення методологічної помилки не може бути єдиною підставою для висновку про завищення бюджетного відшкодування, донарахування зобов`язань та заниження суми від`ємного значення з податку на додану вартість.
Контролюючим органом жодним чином не було враховано, що вказана арифметично-методологічна неточність, яка допущена Позивачем під час заповнення податкової звітності, являється виключно методологічною помилкою (виказанні вірні суми, але не в тому періоді), яка не впливає на фінансовий результат і на достовірність декларування показників декларацій з податку на додану вартість наступних податкових періодів, включаючи вересень 2020 року, та не могла призвести до позбавлення Товариства права на бюджетне відшкодування ПДВ.
Тобто висновки акту та прийняті на їх основі податкові повідомлення-рішення не пов`язані з порушенням Позивачем податкового законодавства або неправомірністю формування податкового кредиту.
Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 09.12.2019 (справа №805/1740/16-а), від 11 вересня 2018 року (справа N 810/3697/16), від 12 червня 2018 року (справа N 812/1294/17).
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року є джерелом права.
У рішенні від 13 грудня 2001 року у справі "Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови" ЄСПЛ зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (пункт 109).
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є необґрунтованими, прийнятим не у відповідності до норм чинного законодавства, у зв`язку із чим є протиправними та підлягає скасуванню.
Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 07 червня 2021 року.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко