Справа № 554/4028/20
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. ПолтаваСправа № 554/4028/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Бойка С.С. розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", третя особа: Публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський" в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Паламарчук Віталій Віталійович про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа Публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський" в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Паламарчук Віталій Віталійович у якому просила визнати протиправною бездіяльність щодо не включення інформації про рахунок № НОМЕР_1 відкритий у ПАТ "Банк Михайлівський" до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести зміни до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з включенням інформації про ОСОБА_1 та стягнути кошти в сумі 50000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на протиправність дій відповідача щодо невключення інформації про вклад ОСОБА_1 у ПАТ "Банк Михайлівський" до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

2. Позиція відповідачів.

Відповідачі позов не визнали.

У наданому до суду відзиві на позов відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю /а.с. 190-197/. При цьому зауважив, що сума внесених позивачем коштів є сумою поверненої позики та на відповідні кошти, внесені як позика до небанківської фінансової установи (Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитно-інвестиційний центр") не поширюються гарантії щодо їх відшкодування. Звертав увагу на те, що за результатами проведеної перевірки правочинів під час тимчасової адміністрації виявлено, що укладений між ПАТ "Банк Михайлівський" та позивачем договір є нікчемним з підстав, визначених у пунктах 7, 9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтава від 18 травня 2020 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтава від 05 серпня 2020 року, залишеною без змін Постановою Полтавського апеляційного суду від 09 вересня 2020 року закрито провадження по справі, оскільки її розгляд має відбуватися за правилами адміністративною юрисдикції.

Ухвалою суду від 21 вересня 2020 року у відповідності до вимог статті 256 Цивільно процесуального кодексу України справу передано на розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду.

13 жовтня 2020 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшли матеріали цивільної справи провадження по якій закрито.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 30 жовтня 2020 року відкрито провадження у цій справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 07 травня 2021 року залучено до участі справі у якості співвідповідача уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський".

Сторони явку своїх уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, у зв`язку з чим справу розглянуто судом у порядку письмового провадження відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Обставини справи

20 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк Михайлівський" укладений договір №980-024-000001466 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)", за умовами якого позивачем передано 12000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп. Передача вищезазначених коштів підтверджується квитанцією №3038890 від 20 жовтня 2015 року.

20 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк Михайлівський" укладений договір поруки № 980-024-000139989, за умовами п.1.2. якого: "Порукою за цим Договором забезпечується виконання Боржником Зобов`язань перед Кредитором за Договором про залучення коштів щодо: вчасного та у повному обсязі повернення Суми Коштів у розмірі 12000,00 грн. (дванадцять тисяч гривень 00 копійок) гривень або у будь-якому іншому (більшому або меншому) розмірі, який буде встановлений на підставі змін до Договору про залучення коштів, на умовах та в порядку, визначених Договором про залучення коштів, з терміном повернення 17.04.2016; сплати процентів за користування Коштами в розмірі 35.03 (тридцять п`ять цілих три сотих) % річних, що складає 27.5 (двадцять сім цілих п`ять десятих) % річних після утримання податку з таких процентів, у порядку та строки передбачені Договором про залучення коштів".

04 листопада 2015 року Додатковою угодою було внесені зміни до договору поруки № 980-024-000139989 від 20 жовтня 2015 року, якою було змінено суму коштів шляхом збільшення до 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. Внесення додаткових коштів в розмірі 38000 (тридцять вісім тисяч) грн. 00 коп. підтверджується квитанцією №589672 від 04 листопада 2015 року.

18 квітня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" через повіреного ПАТ "Банк Михайлівський", укладений, за умовами якого позивачем передано 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. у власність ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" на строк до 17 жовтня 2016 року, під 30,54% річних за користування коштами, що складає 27% річних після утримання податку з таких процентів, при цьому, та ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" сплачує Позивачу проценти у безготівковій формі на рахунок ОСОБА_1 в ПАТ "Банк Михайлівський", та повертає кошти у безготівковій формі на рахунок ОСОБА_1 в ПАТ "Банк Михайлівський". Передача вище зазначених коштів підтверджується платіжним дорученням № 4108222 від 18 квітня 2016 року.

Згідно з випискою по особовому рахунку підтверджено, що ПАТ "Банк Михайлівський" 19 травня 2016 року на поточний рахунок ОСОБА_1 зараховані грошові кошти у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп., призначення платежу: Повернення коштів згідно з договором № 980-024-000223499 від 18 квітня 2016 року.

На підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 за №14/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 №812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". Розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23.05.2016 по 22.06.2016 включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

У подальшому, наказом від 1.06.2016 №42/2 Уповноваженою особою затверджено висновки Комісії, викладені у Акті №2, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакцій) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ "КІЦ" з перерахування коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у загальному розмірі ,74 грн у відповідності до положень пунктів 7, 9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та на підставі частини першої статті 216 Цивільного кодексу України вирішено застосувати наслідки нікчемності правочинів до таких трансакцій.

Так, відповідно до витягу з Додатку 2 до Акта №3 від 1.06.2016 наведені обставини стосуються і вкладу позивача.

У 2017 році позивача повідомлено про те, що договір, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "Кредитно-Інвестиційний центр" без участі ПАТ "Банк Михайлівський", як повіреного не відповідає вимога Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" за своїм суб`єктним складом.

У зв`язку з чим, відсутні правові підстави для включення інформації про неї до Переліку рахунку, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

За цих підстав, вважаючи свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами урегульовано Законом України від 23.02.2012 №4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (надалі - Закон №4452-VI).

Пунктами 3 та 4 частини першої статті 2 Закону №4452-VI визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною першою статті 3 Закону №4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону №4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

За приписами статті 27 Закону №4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до частини другої статті 38 Закону №4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За приписами частини третьої статті 38 Закону №4452-VI, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з таких підстав: 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

19.11.2016 набули чинності приписи пункту 15 Прикінцевих положень Закону №4452-VI (у редакції Закону України від 15.11.2016 №1736-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг"), яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

У силу приписів підпункту 3 пункту 6 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції ФГВФО від 9.08.2012 №14 (у редакції рішення виконавчої дирекції ФГВФО від 28.09.2017 №4469, передбачено, що перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, формується за структурою, визначеною у додатку 7 до цього Положення, та не включає інформацію про вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 Закону, а також про рахунки, здійснення банком операцій за якими обмежено. Протягом дії тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та/або доповнення до переліків.

Оцінка судом обставин справи

Держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад (до вкладів відносяться і банківські рахунки), відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів ФГВФО у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000,00 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється ФГВФО відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.

Підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Аналогічні висновки щодо застосування наведених вище норм права викладені у постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №804/2068/15, що враховується судом з огляду на приписи частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначено судом вище, на дату прийняття Правлінням Національного банку України постанови від 23.05.2016 №14/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних" на банківському рахунку ОСОБА_1 знаходились грошові кошти загалом у розмірі 50000,00 грн, що надійшли на підставі договору від 18.04.2016 №980-024-000223499.

З урахуванням наведених вище приписів пункту 15 Прикінцевих положень Закону №4452-VI, суд зауважує, що кошти, які надійшли від ТОВ "КІЦ" на поточний рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський", у розумінні Закону №4452-VI є вкладом, а на позивача поширюються гарантії вкладників щодо відшкодування суми вкладу за рахунок Фонду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі №826/1476/15 зазначила, що згідно з положеннями статей 37, 38 Закону №4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів /пункт 47/.

При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Тому факт того, що наказ уповноваженої особи Фонду не був оскаржений позивачем і є чинним, жодним чином не впливає на нікчемність правочину /пункт 48/.

Таким чином, уповноважена особа Фонду наділена розпорядчими повноваженнями реагування за наслідками перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

У той же час, суд звертає увагу, що таке право не є абсолютним, а кореспондує з обов`язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно, у випадку який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність вкладу.

Мотивуючи свої висновки про нікчемність правочину, укладеного позивачем з ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "КІЦ", відповідач посилається на приписи пунктів 7, 9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI. Однак, уповноваженою особою не зазначено, яким чином переказ коштів, ініційований ТОВ "КІЦ" на користь позивача, має відношення до підстав нікчемності, визначених законодавством. Відповідні доводи не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а ґрунтуються виключно на припущеннях.

Окремо необхідно підкреслити, що метою пункту 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI є недопущення зменшення активів банку або якості (ліквідності) таких активів на шкоду інших кредиторів, а також захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Зокрема, зі змісту даної норми слідує, що вона поширює свою дію на випадки, коли саме банк уклав з одним із кредиторів договір; на підставі такого договору у останнього виникають переваги (пільги) стосовно інших кредиторів банку; умови цього договору передбачають перерахування банком коштів або передачу майна банком такому кредитору. Однак, у спірних відносинах позивачем не отримано жодних переваг від ПАТ "Банк Михайлівський", адже банк не здійснив жодного платежу на користь позивача, а лише отримав кошти як вклад у банку.

Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо нікчемності договору банківського вкладу, як такого, що мав на меті штучне створення умов для отримання коштів від Фонду, оскільки на час укладання договору та здійснення транзакцій, згідно його умов, сторони не знали та не могли знати про прийняття у майбутньому рішення про ліквідацію банку та введення у ньому тимчасової адміністрації.

Щодо тверджень уповноваженої особи про те, що спірна операція на рахунку позивача збільшила обсяг гарантованої Фондом суми грошових коштів, оскільки останній укладений у період дії обмежень, встановлених постановою Правління Національного банку України від 22.12.2015 №917/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" із внесеними постановою від 27.04.2016 №295/БТ змінами, а тому з укладенням такого договору було завдано шкоди державі, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність", рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних є банківською таємницею, а тому позивач не могла знати про встановлені для ПАТ "Банк Михайлівський" обмеження. Протилежного відповідачем не доведено.

Таким чином, постанова Правління Національного банку України від 22.12.2015 №917/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" із внесеними постановою від 27.04.2016 №295/БТ змінами стосується встановлених вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів.

Суд також зауважує, що Фонд або його уповноважена особа, за загальним правилом, не може посилатися на неправомірні або оспорювані дії працівників банку під час оформлення договірних відносин з клієнтами та виконання такими працівниками умов цих договорів для обґрунтування наявності підстав для застосування положень частини третьої статті 38 Закону №4452-VI. Такі неправомірні або оспорювані дії повинні доводитися в порядку, зокрема, кримінального провадження, рішення в якому відповідно до статті 78 КАС України є обов`язковими для адміністративних судів.

Відповідно до частини першої статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять.

Згідно з частиною третьою статті 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Повернення ТОВ "КІЦ" коштів на поточний рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" здійснено 19.05.2016, що підтверджено залученою до матеріалів справи випискою банку.

При цьому відповідач не заперечує, що на рахунок позивача надійшли кошти у загальному розмірі 50000,00 грн.

Отже, вказана сума коштів на момент прийняття рішення про визнання банку неплатоспроможним перебувала на поточному рахунку позивача у ПАТ "Банк Михайлівський".

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач є вкладником у розумінні приписів статті 2 Закону №4452-VI, вклад розміщено на рахунку у ПАТ "Банк Михайлівський" до запровадження тимчасової адміністрації, а тому ОСОБА_1 підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI.

Відповідачем, в порушення вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не наведено правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО відповідно до приписів Закону №4452-VI.

Підсумовуючи викладене вище, суд зазначає, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО, і неподання уповноваженою особою ПАТ "Банк Михайлівський" інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії ПАТ "Банк Михайлівський" дає підстави для зобов`язання відповідача подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок ФГВФО.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" щодо невключення інформації про вкладника ОСОБА_1 до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерного товариства "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та зобов`язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" внести додаткову інформацію про ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 50000,00 грн та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доповнення до переліку рахунків вкладників.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як визначено пунктом 9 частини першої статті 19 Закону №4452-VI, кошти з Державного бюджету України є одним з джерел формування коштів Фонду, а згідно з пунктом 6 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України, бюджетними асигнуваннями є повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження. У свою чергу, пунктом 17 частини першої статті 2 Закону №4452-VI передбачено, що уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Таким чином, судові витрати належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ФГВФО.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ 32, 04053, ), уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський", третя особа: Публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Паламарчука Віталія Віталійовича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" щодо невключення інформації про вкладника ОСОБА_1 до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерного товариства "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" внести додаткову інформацію про ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 50000,00 грн (п`ятдесят тисяч гривень нуль копійок) та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доповнення до переліку рахунків вкладників.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1681,40 грн (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня сорок копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Бойко