Справа № 942/465/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року справа №942/465/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 на рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 14 травня 2021 року (повне судове рішення складено 14 травня 2021 року у смт Новопсков Луганської області) у справі № 942/465/21 (суддя в І інстанції Чалий А.В.) за позовом ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про визнання дій протиправними і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області (далі УДМС), в якому просив визнати дії уповноваженої особи УДМС - начальника Новопсковського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області Мордовцева Сергія Олексійовича щодо винесення постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч.1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн. протиправними; скасувати постанову серії ПН МЛГ № 000230 від 25.03.2021 про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 203 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн.

В обґрунтування вимог представник позивача зазначив, що позивач народилась у м. Нягань Тюменської області, Росія. У зв`язку з життєвими обставини вчасно не отримала паспорт та на даний час мешкає без паспорта й не належить до громадянства жодної країни світу. Позивач вказує, що неодноразово зверталась до начальника Новопсковського районного відділу УДМС про допомогу в отриманні паспорта громадянина України, але отримувала відмови. Згодом, позивач звернулась за правовою допомогою, і їй роз`яснили міграційне законодавство та пояснили, що у зв`язку з тим, що її мати є громадянкою Росії, яка на законних підставах вже багато років живе в Україні, вона може звернутися до Генерального Консульства Росії в м. Харкові із заявою про належність до громадянства Росії і після проходження процедури й підтвердження належності до громадянства Росії їй буде видано паспорт громадянина Росії, з яким можливо легалізуватись на території України.

У березні 2021 позивач звернулась з письмовою заявою до Новопсковського РВ УДМС України в Луганській області про сприяння у направленні до Генерального Консульства Росії в м. Харкові задля звернення з заявою про належність до громадянства Росії на підставі поданих документів, оскільки має бажання отримати паспорт й офіційно працювати, укласти шлюб, отримувати медично допомогу та користуватися іншими правами. Наприкінці березня позивачем було отримано відповідь з УДМС, що для вирішення питання заявниці необхідно з документами звернутись до Новопсковського РВ УДМС України в Луганській області.

Представник позивача зазначив, що відвідавши вказаний орган та не отримавши жодної допомоги у направленні до Генерального Консульства Росії в м. Харків, позивач залишилася з проблемою громадянства сам на сам.

29.03.2021 позивач поштою отримала копію постанови серії ПН МЛГ № 000230 від 25.03.2021, складеною начальником Новопсковського районного відділу УДМС Мордовцевим С.О., про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн згідно ч. 1 ст. 203 КУпАП за нібито порушення п.2 Порядку, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України № 150 від 15.02.2012, ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців» (далі Спірна постанова).

Представник позивача вважав такі дії начальника Новопсковського РВ УДМС України в Луганській області протиправними, а постанову незаконною та необґрунтованою посилаючись на те, що протокол, на підставі якого винесена постанова складений з порушенням вимог ст. 268 КУпАП, зокрема, без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та без надання права такій особі скористатися правовою допомогою. Крім того, Спірна постанова не відповідає вимогам ст.ст. 251, 280 КУпАП, а саме: відповідач не зазначив, на підставі яких саме доказів ОСОБА_2 визнано громадянкою Російської Федерації, тобто постанова не містить жодних посилань на докази у вчиненні правопорушення.

Рішенням Новопськовського районного суду Луганської області від 14 травня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, якими вмотивовано позов.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Всі особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули, тому апеляційне провадження здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нягань Тюменської області, що підтверджується довідкою про народження № 368, виданою 28.03.2018 відділом ЗАГС адміністрації МО «м. Нягань» Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області.

25.03.2021 о 16-00 головним спеціалістом Новопсковського РВ УДМС в Луганській області Старцевим С.О. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МЛГ №000229 у відношенні громадянки РФ ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 203 КУпАП. Свідками правопорушення вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Зі змісту Спірної постанови вбачається, що 25.03.2021 о 16-00 год за адресою: Луганська область, смт Новопсков виявлено громадянку РФ ОСОБА_2 , яка проживає без документів на право проживання в Україні. Місце скоєння правопорушення: АДРЕСА_1 . При розгляді справи додатково встановлено, що ОСОБА_2 порушила правила перебування в Україні, а саме проживає без документів на право проживання в Україні, що є порушенням п. 2 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 150 від 15.02.2012, ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців», відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 203 КУпАП. За вказане правопорушення на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн.

До Спірної постанови додані: копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вказали, що ОСОБА_2 відмовилась ставити власний підпис в протоколі про адміністративне правопорушення, причину відмови від підпису не пояснила; довідка про особу на ім`я ОСОБА_2 , в якій зазначено, що остання народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нягань Тюменської області, Російська Федерація, документи, що посвідчують особу відсутні, інформація про особу за обліками ДМС відсутня.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено, що позивач, будучі у віці 24 років, не отримала паспорту будь-якої держави та не має документів, що посвідчують її особу, що також не заперечується самою ОСОБА_2 . Станом на час складання протоколу про адміністративне правопорушення та прийняття оскаржуваного рішення позивач проживала на території України без документів на право проживання в Україні, а тому відповідачем було правомірно прийнято Спірну постанову за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Також суд першої інстанції зазначив, що під час розгляду справи не встановлено порушення відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності та прийняття оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками, виходячи з такого

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Положеннями статті 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Приписами частин першої та другої статті 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

У відношенні ОСОБА_2 25 березня 2021 року о 16 год. 00 хв. було складено адміністративний протокол (а.с.52-53), призначений розгляд справи на 16 год. 20 хв. (тобто, через 20 хвилин, а значить, майже одразу, отже, - без надання можливості реалізації права на захист), при цьому ОСОБА_2 відмовилась від підпису у протоколі. Цього ж дня була винесена постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності (а.с.54-55), що порушує право позивача на захист та суперечить позиції Конституційного Суду України у рішенні № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року, який заборонив розгляд справи про адміністративне правопорушення одразу після складання протоколу, вказавши, що складання протоколу та постанови - це дві різні стадії адміністративного провадження, між яким має бути часовий інтервал. Одночасне винесення протоколу, а потім відразу і постанови є порушенням норм КУпАП, прав громадян, а тому такі штрафи не можуть вважатися законними.

Взагалі, відомостей про вручення ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення від 25 березня 2021 до початку розгляду справи про адміністративне правопорушення 25 березня 2021 року матеріали справи не містять. Зі змісту протоколу вбачається, що позивач його не підписувала, в графі «запис про відмову від подання пояснення щодо змісту протоколу мотиви відмови» зазначено: Причини відмови від підпису не пояснює. В поясненнях свідків відсутнє посилання на відмову від підпису ОСОБА_2 про отримання протоколу або про відмову від отримання протоколу.

Як вбачається зі змісту відзиву відповідача на позовну заяву (а.с.49), копію Спірної постанови було надіслано на адресу позивача засобами поштового зв`язку, яка отримана останньою 29 березня 2021 року (а.с.7).

Відтак, зазначене порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, допущене відповідачем, однозначно свідчить про необхідність скасування постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

В зв`язку з викладеним немає жодної потреби в з`ясуванні наявності правових підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, тому іншим доводам апеляційної скарги не надається оцінка.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій уповноваженої особи УДМС - начальника Новопсковського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області Мордовцева С.О. щодо винесення постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч.1 ст. 203 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн.

З цього приводу колегія суддів зауважує, що само по собі визнання протиправними вказаних дій не є ефективним засобом захисту прав позивача.

Належним способом захисту прав позивача слід визнати скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення серії ПН МЛГ № 000230 від 25.03.2021, отже, в частині позовних вимог про визнання протиправними дій слід відмовити.

Враховуючи всі викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не було враховано всі необхідні обставини при розгляді справи, та оскільки висновки суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, ухвалене судове рішення на підставі вимог ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Згідно з частиною шостою статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За матеріалами справи при зверненні до суду першої інстанції та апеляційної інстанції позивачем було сплачено судовий збір.

Оскільки апеляційну скаргу представника позивача задоволено та скасовано рішення суду першої інстанції, ухвалене нове на користь позивача (обраний апеляційним судом спосіб захисту прав не впливає на обґрунтованість позову), то понесені останнім судові витрати на оплату судового збору в розмірі, який встановлено законодавством, на загальну суму 1135,00 грн (454,00 + 681,00) мають бути присуджені на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 139, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новопськовського районного суду Луганської області від 14 травня 2021 року у справі № 942/465/21 скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про визнання дій протиправними і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ПН МЛГ № 000230 від

25.03.2021 про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн відносно ОСОБА_2 , а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Луганській області (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Партизанська, будинок 12, ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 1135 (однієї тисячі ста тридцяти п`яти) гривень.

Повне судове рішення 08 червня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді Е. Г. Казначеєв

І. Д. Компанієць