Справа № 474/220/21
Суддя: Сокол Ф. Г.
Дата ухвалення: 2021-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 474/220/21
Провадження № 2-а/474/4/21
Рішення

Іменем України

04.06.21 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області старшого сержанта поліції Гортовенка Євгена Ігоровича про скасування постанови про адміністративне стягнення, -

встановив:

16.04.2021р. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського СРПП ВП № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ст. сержанта поліції Гортовенка Євгена Ігоровича (далі - відповідач), в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному серія БАБ № 260248 від 06.04.2021 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Ухвалою суду від 19.04.2021р. позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю її приписам п. 5 ч. 5, ч. 8 ст. 160, ч. 3 ст. 161 КАС України.

23.04.2021р. позивач подав до суду заяву з доказами сплати судового збору, якою усунув вищевказані недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 26.04.2021р. відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Так на обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він 06.04.2021р., о 17 год. 50 хв. рухався на належному йому автомобілі марки ВАЗ 21103, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Толстого, смт. Врадіївка. В цей час біля нього зупинився автомобіль патрульної поліції, з якого вийшов поліцейський СРПП ВП № 2 Первомайського РВ ПГУНП в Миколаївській області, та не вказуючи конкретної причини зупинки звернув увагу позивача на те, що ним дві години тому було вчинено адміністративне правопорушення передбачене ст. 123 КУпАП і почав складати постанову (з якою позивача ознайомлено).

В той час інший поліцейський СРПП ВП № 2 Первомайського РВ П ГУНП в Миколаївській області ст. сержант поліції Гортовенко Є.І. з незрозумілих для позивача причин почав вимагати надати йому посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Не впевнившись в тому, що документи на автомобіль були присутні, позивач повідомив патрульному поліції, що їх не має при ньому, оскільки виїхав з дому до сусіда ОСОБА_3 , який живе поруч із ним з метою перевірки технічного стану свого авто, на що поліцейський відреагував нібито з розумінням. В свою чергу в автомобілі була дружина позивача ОСОБА_4 , яка тримала його речі, і в той же час з кишені його речей дістала посвідчення водія та технічний паспорт транспортного засобу. Зрозумівши, що документи є в наявності, позивач повідомив поліцейського та запропонував йому надати їх для огляду, на що останній відмовився, сів в автомобіль патрульної поліції і почав складати постанову сидячи в автомобілі патрульної поліції. В цей час він зателефонував на гарячу лінію 102 з метою викликати службу моніторингу.

В подальшому, написавши постанову працівники поліції звернулись до позивача з метою підписати її, на що він відмовився, оскільки її було складено не в його присутності. Пояснення в нього ніхто не відбирав, про його права також ніхто не повідомляв.

Дочекавшись служби моніторингу позивач надав всі свої документи зокрема технічний паспорт на автомобіль та посвідчення водія, а також написав заяву/скаргу на патрульного поліції Гортовенка Є.І. Прийнявши звернення моніторингова служба та працівники поліції поїхали до Відділення поліції № 2 Первомайського РВ П ГУНП в Миколаївській області

Пізніше, отримавши поштового листа, позивачу стало відомо, що працівником поліції все ж таки було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 260248 від 06.04.2021 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП (далі - оскаржувана постанова) (керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування, транспортними засобами) (далі - оскаржувана постанова) та накладено штраф в сумі 425 гривень. Однак, як стверджує позивач, жодних доказів того, що він порушив Правила дорожнього руху інспектор поліції в той час не надав причину зупинки також не повідомив.

З огляду на вищевикладене та враховуючи приписи ст. 19 Конституції України, ст. 35 Закону України Про національну поліцію, ст.ст. 7, 9, 245, 251 КУпАП позивач вважає себе невинним, оскаржувану постанову необґрунтованою, незаконною, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

11.05.2021р. відповідач подав відзив на позову заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову у зв`язку із не доведенням обґрунтування позовних вимог.

Так відповідач зазначає, що твердження позивача зазначені у позовній заяві не відповідають дійсності, позовні вимоги є безпідставні та необґрунтовані, оскільки відповідно до постанови серії БАБ № 260248 від 06.04.2021р., о 17 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21103, д/н НОМЕР_1 , в селищі Врадіївка по вул. Толстого, не мав при собі та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що було зафіксовано на нагрудній бодікамері, чим порушив п. 2.1 а та п. 2.1 б Правил дорожнього руху, внаслідок чого відповідачем було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 425 грн.

Згідно вимог ст. 35 Закону України Про національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Як вбачається з копії постанови Врадіївського районного суду Миколаївської області від 23.04.2021р. працівниками поліції було зупинено автомобіль позивача за порушення ч. 2 ст. 123 КУпАП, де його було визнано винним та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

У відзиві відповідач стверджує, що на момент складання вказаного протоколу за ч. 2 ст. 123 КУпАП позивач повідомив працівників поліції про те, що забув відповідні документи на транспортний засіб вдома, а лише після винесення відповідачем оскаржуваної постанови повідомив, що документи знайшлися.

У судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову, з підстав зазначених в останньому, та просив його задовольнити.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, та просив відмовити в задоволенні позову. Відповідач також пояснив, що час виявлення адміністративного правопорушення та час складення постанови, який зазначений в оскаржуваній постанові, відрізняється від часу зафіксованого на відеозаписі з його нагрудної бодікамери, оскільки остання має технічні несправності щодо відображення реального часу здійсненого відеозапису, а тому він брав до уваги час, який показували інші технічні прилади. Відповідач також зняв з розгляду питання щодо допиту в судовому засіданні свідка - інспектора СРПП Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції Кушніренка С.О.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідив письмові докази, судом встановлено таке.

06.04.2021р., о 17 год. 57 хв., відповідачем стосовно позивача складено оскаржувану постанову, в якій зазначено, що 06.04.2021р., о 17 год. 50 хв., водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21103, д/н НОМЕР_1 , в селищі Врадіївка по вул. Толстого, не мав при собі та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 2.1 а та п. 2.1 б Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. У постанові також вказано, що до неї додаються відеофайл Диск.

Згідно оскаржуваної постанови позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп.

У судовому засіданні досліджено відеозапис, який вівся нагрудною бодікамерою відповідача під час оформлення оскаржуваної постанови, з якої чітко вбачається, що на 17 год. 11 хв. 06.04.2021р. позивач, на вимогу відповідача, намагався надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, однак відповідач відмовився їх оглядати, мотивуючи це тим, що постанова відносно позивача уже складена.

Таким чином з відеозапису слідує, що на 17 год. 11 хв. 06.04.2021р. позивач мав при собі посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та намагався їх пред`явити відповідачу, який відмовився їх оглядати, в той час, коли згідно оскаржуваної постанови, адміністративне правопорушення суть якого, як зазначено в останній, полягало в тому, що позивач керував автомобілем не маючи при собі та не пред`явивши посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, було вчинено позивачем о 17 год 50 хв. 06.04.2021р.

З вказаного відеозапису також слідує, що відповідач вказує про складення станом на 17 год. 11 хв. 06.04.2021р. стосовно позивача оскаржуваної постанови, хоча згідно останньої вона складена о 17 год. 57 хв. 06.04.2021р.

В ракурсі вищевикладеного слід зазначити, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження тверджень відповідача щодо технічної несправності його нагрудної бодікамери.

У матеріалах справи наявна також постанова Врадіївського районного суду Миколаївської області від 23.04.2021р. у справі № 474/210/21, згідно якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП. Під час розгляду вказаної справи позивач визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення.

Встановивши вказані обставини, суд приходить до такого висновку.

Частинами 1 та 2 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 8 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Частиною 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 3 Закону України Про Національну поліцію (далі - Закон) визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ст. 18 Закону визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 35 Закону поліцейським надано право зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Як вбачається з оскаржуваної постанови позивача за порушення п.п. а, б п. 2.1 Правил дорожнього руху, визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Підпунктом а п. 2.4. Правил дорожнього руху визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно п.п. а, б п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ч.ч. 1 та 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, в тому числі, передбачені ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, як документ, що засвідчує факти неправомірних дій і є одним із основних джерел доказів, складається по встановленій формі й повинен містити поряд з іншими обов`язковими даними також час вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 1 та 2 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Пунктами, 3, 4, 5, 7-10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015р. (далі - Інструкція), визначено, що поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи;

2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, визначених у статті 247 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

Якщо при складанні протоколу (якщо складення протоколу передбачається КУпАП) особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, їй за місцем проживання (перебування), роботи надсилається повідомлення про запрошення до підрозділу поліції (додаток 4) на розгляд справи.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.п. 2 та 5 розділу ІV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксована не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Згідно додатку 5 до Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксована не в автоматичному режимі повинна містити графу, в якій зазначено, що додається до постанови.

З конструкції ч. 1 ст. 126 КУпАП слідує, що склад адміністративного правопорушення щодо керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія чи не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії та свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, є закінченим з моменту вчинення водієм зазначених дій. І саме з цього моменту, у разі фіксації таких порушень Правил дорожнього руху, у поліцейського виникає обов`язок щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови за результатами її розгляду.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, час виявлення адміністративного правопорушення та час складення оскаржуваної постанови, які зафіксовані на відеозаписі з нагрудної бодікамери відповідача, не збігаються з часом виявлення адміністративного правопорушення та часом складення оскаржуваної постанови, які вказані в самій постанові. При чому з відеозапису з нагрудної бодікамери відповідача слідує, що у діях позивач станом на час зазначений в оскаржуваній постанові (17 год. 50 хв.) відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та як останній о 17 год. 11 хв. намагався пред`явити відповідачу посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, однак той відмовився його оглядати.

Частиною 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні в справі Карелін проти Росії (Karelin v. Russia, заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) Європейського суду з прав людини розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою Суду, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010р. № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011р.) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи про адміністративне правопорушення по суті.

Водночас суд не бере до уваги твердження позивача щодо порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, щодо проведення розгляду останньої без участі позивача, оскільки вказані обставини не знайшли свого підтвердження. При цьому слід зазначити, що з відеозапису нагрудної бодікамери відповідача чітко вбачається, що позивач сам демонстративно самоусунувся від участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, з огляду на зазначені вимоги чинного законодавства та встановлені під час судового розгляду об`єктивно існуючі обставини щодо суперечностей стосовно часу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та часу складення оскаржуваної постанови, вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Водночас у позовній заяві позивач просить лише скасувати оскаржувану постанову не заявляючи вимогу щодо надіслання справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) чи закриття справи про адміністративне правопорушення.

Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зарити справу про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином судовий збір сплачений позивачем за подачу до суду вказаного адміністративного позову в сумі 454 грн. 00 коп. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області.

Керуючись ст.ст. 2, 72-79, 90, 139, 241-246, 250-251, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області старшого сержанта поліції Гортовенка Євгена Ігоровича про скасування постанови про адміністративне стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному серія БАБ № 260248 від 06.04.2021 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, - закрити.

Стягнути з Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня її проголошення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 09 червня 2021 року.

Суддя Ф.Г. Сокол