Справа № 140/2360/21
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2021-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в ухваленні додаткового рішення

04 червня 2021 року ЛуцькСправа № 140/2360/21
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Смокович В.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) заяву про прийняття додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СИД ВЕСТ КОМПАНІ» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказу, податкового повідомлення рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СИД ВЕСТ КОМПАНІ» (далі - ТзОВ «СИД ВЕСТ КОМПАНІ», позивач) звернулося до суду із позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування наказу від 02 лютого 2021 року №435 «Про проведення фактичної перевірки ТзОВ «СИД ВЕСТ КОМПАНІ» та податкового повідомлення-рішення від 18 лютого 2021 року №008340705.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду 17 травня 2021 року адміністративний позов ТзОВ «СИД ВЕСТ КОМПАНІ» до ГУ ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказу та податкового повідомлення рішення задоволено повністю (арк. спр. 52-56).

На адресу суду 25 травня 2021 року за вхідним номером канцелярії №2269/21 надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №140/2360/21, яким стягнути на користь «СИД ВЕСТ КОМПАНІ» за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Волинській області судові витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн (п`ять тисячі гривень). Клопотання обґрунтовано тим, що вирішивши справу по суті позовних вимог, судом в рішенні не відображено питання про судові витрати, зокрема, щодо витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн, розмір яких в позовній заяві прогнозувався в сумі 10000,00 грн (арк. спр. 60-61).

Як встановлено частиною третьою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Зважаючи на те, що дана справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, тому і розгляд питання про ухвалення додаткового рішення судом розглянуто у письмовому провадженні без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що правові підстави для ухвалення додаткового рішення у даній справі відсутні з огляду на таке.

Частиною першою статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як визначено частинами першою, п`ятою статті 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статі 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами першою, другою статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини третьої статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Відповідно до положень частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина третя статті 143 КАС України). Як встановлено частиною п`ятою статті 143 КАС України, у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Отже, наведені вище норми передбачають можливість ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат за таких умов: до закінчення судових дебатів особа зробила про це відповідну заяву; неможливість подання доказів про понесені судові витрати до вирішення справи по суті обумовлена поважними причинами. Якщо такі умови дотримано, то у сторони є право подати такі докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У даному випадку розгляд справи відповідно до ухвали про відкриття провадження у справі від 15 березня 2021 року здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Частиною першою статті 258 КАС України обумовлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частинами першою-третьою статті 262 КАС України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі учасник справи вправі подавати заяви по суті справи, докази чи інші клопотання, після чого суд переходить до розгляду справи по суті, досліджуючи докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Після відкриття провадження і до ухвалення судового рішення доказів про понесення витрат на правничу допомогу ТзОВ «СИД ВЕСТ КОМПАНІ» суду подано не було.

Рішення в даній адміністративній справі прийняте судом 17 травня 2021 року, а заява про ухвалення додаткового рішення надіслана на електронну адресу суду 24 травня 2021 року (о 19:16 год) (арк. спр. 59) та зареєстрована у наступний робочий день 25 травня 2021 року за вхідним номером канцелярії №2269/21, тобто після ухвалення судового рішення у даній справі.

Суд звертає увагу, що представник позивача помилково стверджує, що питання про вирішення витрат на правову допомогу не було вирішено судом при розгляді справи по суті, оскільки у рішенні Волинського окружного адміністративного суду 17 травня 2021 року вказано, що заявлені у позовній заяві до стягнення витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн відшкодуванню з відповідача не підлягають з огляду на те, що в порушення вимог частини четвертої статті 134, частини сьомої статті 139 КАС України позивач не подав суду доказів, які підтверджують понесення зазначених витрат на правову допомогу у вказаному розмірі (не надав договору про надання правової допомоги, доказів оплати за послуги тощо).

Вказана позиція суду узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 та в постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі в№640/13685/19, від 23 квітня 2021 року у справі №360/700/19, відповідно до якої склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Звертаючись 25 травня 2021 року із заявою про розподіл судових витрат, позивачем надано такі документи: договір про надання правової допомоги від 23 січня 2021 року №23-01/01, додаткова угода № 1 (замовлення) від 02 лютого 2021 року до вказаного договору, акт №2 виконаних робіт (наданих послуг) від 24 травня 2021 року, платіжне доручення від 24 травня 2021 року №554 (арк. спр. 65-69).

Суд зауважує, що договір про надання правничої допомоги датований 23 січня 2021 року, при тому що позовна заява подана до суду 03 березня 2021 року, що підтверджується штемпелем відділення поштового зв`язку на конверті, у якому позовну заяву було надіслано до суду (арк. спр. 26).

Відповідно до підпункту 5.2 пункту 5 договору про надання правової допомоги від 23 січня 2021 року №23-01/01, укладеного між адвокатським об`єднанням «ДЖЕНЕРАЛ ЛІГАЛ ГРУП» та ТзОВ «СИД ВЕСТ КОМПАНІ» (клієнт), оплата за надані послуги здійснюється клієнтом протягом 3 (трьох) днів з моменту укладення цього Договору шляхом внесення на розрахунковий рахунок адвокатського об`єднання авансового платежу в розмірі визначеному додатковою угодою до цього договору (арк. спр. 69).

Згідно із пунктом 3 додаткової угода № 1 (замовлення) від 02 лютого 2021 року, сторони погодили, що вартість послуг виконавця, обумовлених в даному замовленні становить 10000,00 грн (арк. спр. 71).

Слід зазначити, що у заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача не вказує, якими поважними причинами обумовлена неможливість подання доказів про понесені судові витрати до вирішення справи по суті як і не повідомляє чим зумовлена невідповідність суми витрат на правову допомогу, яка була зазначена у позовній заяві та додатковій угоді №1 (замовлення) від 02 лютого 2021 року до договору про надання правової допомоги від 23 січня 2021 року №23-01/01 (10000,00 грн) із сумою витрат, які представник позивача просить стягнути на користь товариства у заяві про ухвалення додаткового судового рішення (5000,00 грн).

Таким чином, враховуючи те, що ні ТзОВ «СИД ВЕСТ КОМПАНІ», ні його представник після відкриття провадження та до розгляду справи по суті не подавали суду документів, які б підтверджували понесені витрати, хоча договір про надання правничої допомоги та додаткова угода до нього між ними були укладені більше ніж за місяць до того, як позовна заява подана до суду, а також те, що в рішенні Волинського окружного адміністративного суду 17 травня 2021 року було відмовлено у стягненні на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн, тобто у мотивувальній частині рішення судом вирішувалося питання про розподіл судових витрат, відтак суд вважає, що звернення представника позивача 24 травня 2021 року із заявою про розподіл судових витрат є необґрунтованим, а тому підстави для ухвалення додаткового рішення відповідно до статті 252 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 248, 252, 256, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СИД ВЕСТ КОМПАНІ» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказу, податкового повідомлення рішення відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.І. Смокович