Справа № 495/7595/20
Суддя: Шевчук Ю. В.
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/7595/20
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

02 червня 2021 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого - одноособово судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі - Бучка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся 15.12.2020 року до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що постановою серії АПО18 №584361 від 05.12.2020 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 44-3 КУпАП та накладено штрафу розмірі 170,00 грн. Зокрема, в оскаржуваній постанові зазначено, що 05.12.2020 року о 17:20 годині в м. Одеса на території залізничного вокзалу «Одеса-Головна» він перебував у приміщенні вокзалу без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема без респіратора або маски, що закривають ніс та рот. Позивач зазначає, що вважає зазначену вище постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в ній не зазначено його прізвища, зазначено невірний час обставин, позивач також зазначає, що під час проходження через приміщення вокзалу, на ньому був вдягнутий засіб індивідуального захисту, а саме високий воротник пальто, окрім того, позивач зазначає, що був затриманий працівниками поліції вже після того, як вийшов з будівлі вокзалу та насильно втягнутий до приміщення вокзалу, де був зафіксований факт вчинення ним правопорушення. Позивач вважає, що під час його затримання працівниками поліції були порушені норми Закону України «Про Національну поліцію» та йому не дозволити проводити відеофіксацію складення оскаржуваної постанови.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

В судове засідання представник відповідача - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції не з`явився, проте надав на адресу суду відзив, згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення підтверджується доданим до відзиву відеозаписом, під час винесення оскаржуваної постанови позивачу були роз`яснені його права, передбачені ст.ст. 55, 63 Конституції України, ст.ст. 268, 308 КУпАП, копія постанови серії АПО18 №584361 від 05.12.2020 року була надана позивачу під підпис. Під час винесення оскаржуваної постанови позивачем ОСОБА_1 не було надано інспектору письмових пояснень по суті вчиненого ним правопорушення. Щодо посилання позивача на неправильне зазначення його прізвища в оскаржуваній постанові, представник відповідача зазначає, що згідно з висловленою правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.12.2019 року по справі №459/1801/17, наявність описки у постанові не впливає на її правомірність. Окрім того, позивачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу, які б спростовували наявність в його діях складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Також представником відповідача було подано до суду заяву про залишення позову без розгляду через не сплату позивачем судового збору.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що згідно постанови серії АПО18 №584361 від 05.12.2020 року, складеною інспектором УПП в Одеській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Цівка Дмитро Павловичем, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 44-3 КУпАП та накладено штрафу розмірі 170,00 грн. Зокрема, в оскаржуваній постанові зазначено, що 05.12.2020 року о 17:20 годині в м. Одеса на території залізничного вокзалу «Одеса-Головна» позивач перебував у приміщенні без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема без респіратора або маски, що закривають ніс та рот.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 44-3 КУпАП підтверджується також відеозаписом, який наявний в матеріалах справи, з якого вбачається, що позивач перебував 05.12.2020 року у приміщенні залізничного вокзалу «Одеса-Головна» без засобів індивідуального захисту, зокрема без респіратора або маски, що закривають ніс та рот.

Посилалання позивача ОСОБА_1 щодо невірного зазначення його прізвища в оскаржуваній постанові не заслуговують на увагу, оскільки в графі анкетних даних оскаржуваної постанови зазначено прізвище « ОСОБА_1 ».

Як визначено в ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Суд не вбачає підстав для залишення позовної заяви без розгляду, адже згідно ч. 4 ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також: працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також: працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги.

Позивач не надав жодних доказів, які спростовували б факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, разом з тим, в судовому засіданні позивач не заперечив, що він перебував без засобів індивідуального захисту, зокрема без респіратора або маски, що закривають ніс та рот в приміщенні залізничного вокзалу «Одеса-Головна».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

На виконання вимог Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», прийнято Постанову КМ України №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», згідно якої з метою запобігання поширенню на території України вказаної гострої респіраторної хвороби, з 01 серпня 2020 року по 31 грудня 2020 року на території України установлено, шляхом продовження на всій території України дію карантину до 30.06.2021 року, встановленого постановами КМУ від 11 березня 2020 року № 211 та № 392 від 20 травня 2020 року.

Підпунктом 1 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року, в редакції чинній станом на 23 листопада 2020 року, встановлено, що на території України на період дії карантину заборонялося перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Таким чином, позивач заперечував наявність в його діях правопорушення, незважаючи на те, що не оспорював факт перебування в приміщенні залізничного вокзалу «Одеса-Головна» без вдягнутих засобів індивідуального захисту.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 06 листопада 2020 року № 1000-IX, який набрав чинності 21 листопада 2020 року, внесено зміни до Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», а саме статтю 44-3 КУпАП доповнено частиною 2 такого змісту: «Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Тобто диспозиція ч.2 ст.44-3 КУпАП передбачає відповідальність саме за діяння, яке викладене в постанові по справі про адміністративне правопорушення.

Вказана норма закону не є бланкетною, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті правопорушення, наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила, яких особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не дотрималася не є обов`язковим.

Крім цього, зазначеним Законом внесено зміни до ст. 222 КУпАП, яка визначає повноваження органів національної поліції з розгляду справ про адміністративні правопорушення, шляхом доповнення ч. 1 ст. 222 КУпАП, після цифр «44» словами і цифрами «частина друга статті 44-3». Відповідно до вказаних змін, які набрали чинності 21 листопада 2020 року, до повноважень працівників органів та підрозділів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, ч.2 ст.44-3 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до вимог ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

На виконання доручення Прем`єр-міністра України Міністерство охорони здоров`я надало роз`яснення що таке «громадське місце», де необхідно носити маски чи респіратори у зв`язку з поширенням коронавірусної інфекції відповідно до постанови №211. У вказаних роз`ясненнях, які містяться на офіційному веб-порталі Кабінету Міністрів України, зазначено, що громадське місце - це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони, також це, зокрема, приміщення та території навчальних закладів, що узгоджується з відповідним визначенням, наданим в Законі України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 22.09.2005 року №2899-IV та Наказі Міністерства оборони України «Про затвердження Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України».

Відповідно до п. 3.6 розділу 3 ДБН В.2.2-9:2018 громадські будинки і споруди це загальна назва будинків і приміщень, які призначені для розміщення закладів, підприємств, організацій, які надають послуги фізичним особам (населенню) або юридичним особам (громаді та державі).

Підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення стало його перебування в громадському місці, а саме в приміщенні залізничного вокзалу «Одеса-Головна» під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до ч. 1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Частина 1 ст.9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У контексті даної справи це означає, що умовою притягнення позивача до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, а саме умисне чи з необережності порушення правил щодо карантину.

За таких підстав, позивачем не спростовані факти зазначені в постанові про адміністративне правопорушення.

Таким чином факт порушення позивачем вимог Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року, чинної на момент скоєння адміністративного правопорушення доведений доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП.

Інші доводи позивача про те, що в оскаржуваній постанові зазначено невірний час обставин, що мали місце, що він був затриманий працівниками поліції вже після того, як вийшов з будівлі вокзалу та насильно втягнутий до приміщення вокзалу, де був зафіксований факт вчинення ним правопорушення, що під час його затримання працівниками поліції були порушені норми Закону України «Про Національну поліцію» та йому не дозволити проводити відеофіксацію складення оскаржуваної постанови не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом та постановою по справі про адміністративне правопорушення серії АПО18 №584361 від 05.12.2020 року.

Суд критично відноситься до твердження позивача ОСОБА_1 , що під час знаходження в приміщенні залізничного вокзалу «Одеса-Головна» на ньому був вдягнутий засіб індивідуального захисту, а саме високий воротник пальто, адже це не є засобом індивідуального захисту, а є частиною повсякденного верхнього одягу.

Отже, оскаржувана постанова відповідачем винесена правомірно, дії позивача кваліфіковано вірно, стягнення накладено в межах санкції вказаної норми, тому оскаржувана постанова є законною в зв`язку з чим підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи та оцінюючи досліджені судом докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність факту вчинення громадянином ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності згідно з постановою серії АПО18 №584361 від 05.12.2020 року, недоведеність існування підстав для визнання протиправною та скасування постанови, а тому суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 254, 280, 283 КУпАП, ст.8, 9, 20, 28, 44, 47, 77, 90, 139, 143, 210-211, 268, 286, 294 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана у десятиденний строк з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги вісма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений та проголошений 09 червня 2021 року об 14 годині 30 хвилин.

Суддя