Справа № 240/20997/20
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/20997/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нагірняк М.Ф.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

02 червня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Іваненко Т.В. Сторчака В. Ю. ,

за участю:секретаря судового засідання: Шпикуляка Ю.В.

представника позивача: Шевцової Л.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної державної адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації, за участю третьої особи-Народицької районної державної адміністрації Житомирської області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом Житомирської обласної державної адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації, за участю третьої особи-Народицької районної державної адміністрації Житомирської області, в якому просила:

-визнати протиправними дії Житомирської обласної державної адміністрації щодо відмови їй у відшкодуванні коштів грошової компенсації за втрачений житловий будинок;

-зобов`язати відшкодувати їй завданої шкоди в розмірі 61321 грн. коштів грошової компенсації за втрачений житловий будинок відповідно до положень ст.35 Закону України від 28.12.1991 №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи;

-визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області що полягала у не нарахуванні їй індексації вартості зданого домоволодіння АДРЕСА_1 ;

-зобов`язати відшкодувати на її користь індексацію грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 за період з 2010 року по 2018 рік включно у розмірі 72971,99 грн.

-стягнути на її користь 100000 грн. моральної шкоди;

-звернути рішення суду до негайного виконання.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року позов задоволено частково:

-зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області здійснити перерахунок ОСОБА_1 грошової компенсації вартості втраченого домоволодіння в АДРЕСА_1 з урахуванням коефіцієнтів індексації житлового фонду 1.18 та 1.34.

Не погодившись з судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, скаржниця посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

Зокрема на переконання апелянтки суд першої інстанції проігнорував позовну вимогу щодо зобов`язання відшкодувати їй завдану шкоду в розмірі 61321 грн. коштів не сплаченої грошової компенсації за втрачений житловий будинок відповідно до положень ст.35 Закону України від 28.12.1991 №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи.

Також позивачка вважає що судом першої інстанції залишено поза увагою і ту обставину, що черга на отримання компенсації ведеться хаотично, номер черги на яку поставлено померлу матір останньої, з кожним роком змінюється в більший бік та не забезпечена державним бюджетним фінансуванням, а тому у наявні підстави вважати, що з такою усталеною практикою невиконання майнових зобов`язань держави по виплаті компенсації, кошти взагалі не будуть отримані.

Крім того, скаржниця вважає, що для спадкоємців для отримання своєї спадщини в вигляді компенсації черговість отримання компенсації не передбачена.

ОСОБА_1 просила звернути увагу, що не зважаючи на те, що при розгляді справи судом першої інстанції встановлено незаконність відмови УПСЗН Народицької РДА викладеній у повідомленні від 01.09.2020 щодо виплати відповідної індексації компенсації, останнім проігноровано вимогу про стягнення моральної шкоди.

07.04.2021 від відповідача-Житомирської обласної державної адміністрації через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, в зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Решта учасників справи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивачки підтримала апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Відповідачі будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Від представника Житомирської обласної державної адміністрації надійшло клопотання про розгляд справи без участі останнього.

У відповідності до вимог ч.2 ст.313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 в порядку спадкування має право на виплату грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 та перебуває в черзі за №382 в Управлінні праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області.

В жовтні 2020 позивачка звернулась до Житомирської обласної державної адміністрації з заявою про відшкодування грошової компенсації та індексації за втрачений житловий будинок, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За результатами розгляду заяви, відповідач листом від 03.11.2020 № 12 К -3532 повідомив ОСОБА_1 , що станом 01.11.2020 по Народицькому району обліковується заборгованість за бюджетною програмою "Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за напрямом "Компенсація за втрачене майно та оплата витрат у зв`язку з переїздом на нове місце проживання громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у сумі 43 млн. грн., яка нарахована за рішеннями судів. Починаючи з 2013 року Законами України "Про державний бюджет" на відповідний рік не передбачено асигнування для взяття зобов`язань за судовими рішеннями по позовних заявах постраждалих громадян, тому Мінсоцполітики як головним розпорядником коштів доводяться розпорядникам коштів нижчого рівня кошторисні призначення на ці цілі. Обласна державна адміністрація та департамент неодноразово звертались до вищих органів державної влади про погашення заборгованості по виплаті компенсації за втрачене на радіоактивно забрудненій території майно. Зважаючи на викладене, виплата зазначеної компенсації буде проведена позивачці після виділення коштів з Державного бюджету України на вказані цілі.

Також ОСОБА_1 звернулася з запитом щодо виплати компенсації та індексації за втрачене на радіоактивно забрудненій території майно до Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області, на який листом від 04.09.2020 повідомлено, що виплата буде здійснена після надходження відповідних коштів.

Вищезазначене слугувало підставою для звернення позивачкою до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення в оскаржуваній частині, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 41 Конституції України визначає, що ніхто не може бути позбавлений права власності та право власності є непорушним.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи".

Частиною 2 ст.1 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи базується, в тому числі, на принципах: соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно частин 6, 8 статті 4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" громадяни, які відселяються або самостійно переселяються, користуються компенсаціями, передбаченими цим Законом.

У статті 13 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" закріплено обов`язок держави перед громадянами за шкоду, завдану внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме-держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов`язується відшкодувати її за матеріальні втрати, що їх зазнали громадяни та їх сім`ї у зв`язку з Чорнобильською катастрофою, відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України.

Порядок відселення та самостійного переселення визначається Кабінетом Міністрів України.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 35 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" компенсація громадянам за втрачене у зв`язку з евакуацією, відселенням або самостійним переселенням відповідно до статті 4 цього Закону майно включає грошову компенсацію у повному розмірі вартості жилих, дачних, садових будинків, гаражів, господарських будівель та споруд, яка здійснюється за цінами, встановленими на момент припинення права власності.

У пункті 3 Положення про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року №755, яке діяло до 28 листопада 2009 року зазначено, що переселенець для отримання компенсації повинен подати до райдержадміністрації (виконавчого органу міської ради міста обласного підпорядкування) за місцем відселення: копію ордера на житлове приміщення, яке надається (надано) у зв`язку з переселенням (незалежно від того, на кого з членів сім`ї виписано ордер), або копію договору купівлі-продажу, який підтверджує факт придбання переселенцем житлового будинку (квартири), або копію акта введення в експлуатацію житлового будинку у разі індивідуального будівництва, або копію рішення обласної або районної державної адміністрації про передачу переселенцю будинку садибного типу, незавершеного будівництвом, передачу якого у власність здійснено згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 червня 1997 р. N 637 "Про порядок передачі у приватну власність громадян незавершених будівництвом будинків садибного типу", або копію свідоцтва про право власності на житло, яке переселенець отримав після переселення у спадщину або шляхом дарування, або інші документи, які підтверджують забезпеченість переселенця житлом у місці переселення; свідоцтво про право власності на майно у місці відселення та документи про оцінку вартості, визначену згідно з пунктом 2 цього Положення; довідку про передачу майна відповідному органу місцевого самоврядування (сільській, селищній, міській раді, або їх виконавчим органам) місця відселення; довідку про склад сім`ї і прописку з місця переселення.

Переселенець на підставі зазначених документів за рішенням райдержадміністрації (виконавчого органу міської ради міста обласного підпорядкування) отримує грошову компенсацію, яка перераховується відповідним відділенням Державного казначейства місця відселення на його особистий рахунок, відкритий ним у будь-якому банку України.

За приписами пункту 7 Положення про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року №755, яке діяло до 28 листопада 2009 року, грошова компенсація перераховується на особистий рахунок переселенця (спадкоємця) у порядку черги, встановленої місцевими органами виконавчої влади.

18 листопада 2009 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1243 «Про затвердження Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території» (набрала чинності 28 листопада 2009 року), в зв`язку чим визнана такою, що втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року № 755 "Про затвердження Положення про порядок виплати компенсацій громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій".

Статтею 63 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

З метою вдосконалення системи проведення соціальних виплат громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005р. №936 затверджено Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Порядок №936).

Із змісту приписами п.10 Порядку № 936 слідує, що виплата компенсацій громадянам за нерухоме майно, що втрачене у разі відселення або самостійного переселення з території зон радіоактивного забруднення, та перерахунок компенсацій, виплачених громадянам у період 1992-1996 років, провадиться за попереднім місцем їх проживання уповноваженими органами у порядку черговості за списками, затвердженими відповідними органами місцевої виконавчої влади, на підставі Положення про порядок виплати компенсацій громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 р. N 755.

Як з`ясовано під час апеляційного розгляду справи, постановою Народицького районного суду Житомирської області від 07 грудня 2009 у справі № 2а-3081/09 зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області поставити ОСОБА_3 (спадкодавця ОСОБА_1 ) на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 в сумі 61321 грн.

За змістом листа Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації від 04.09.2020 № К-14 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації в черзі для отримання грошової компенсації за житловий будинок за реєстраційним номером 382.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1243 сума компенсації перераховується за рішенням райдержадміністрації (виконавчого органу ради міста обласного значення), що прийнято на підставі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку, відділенням Державного казначейства місця відселення на особистий рахунок переселенця або спадкоємця, відкритий ним у будь-якому банку України, у порядку черговості, встановленої райдержадміністрацією (виконавчим органом ради міста обласного значення) з урахуванням дати реєстрації заяви щодо отримання компенсації в обліковому журналі. Контроль та відповідальність за дотриманням черговості покладається на райдержадміністрацію (виконавчий орган ради міста обласного значення).

Отже, питання щодо виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території законодавчо урегульовано. Виплата даної компенсації не обмежена будь-яким терміном чи періодом.

З огляду на зазначені норми грошова компенсація за втрачене домоволодіння має бути виплачена позивачці управлінням праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації шляхом перерахування на її особистий рахунок у порядку черговості, як це і передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2009 року №1243 "Про затвердження Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території", а отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку в частині щодо відсутності з боку відповідачів протиправності, що полягає у невиплаті грошової компенсації за втрачений житловий будинок.

Варто також звернути увагу на те, що відповідно до норм чинного законодавства видатки на соціальний захист і соціальне забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, фінансуються в межах коштів, передбачених законами про державний бюджет на відповідні роки, а відтак виконання Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" залежить від фінансових ресурсів дохідної частини державного бюджету. Бюджетні призначення на забезпечення виконання судових рішень за програмами соціального захисту населення законами передбачаються Законами про Державний бюджет України, і тільки у разі наявності таких видатків, розпорядники бюджетних коштів проводять виплату компенсації за втрачене домоволодіння. В той же час, як слідує з листа відповідача від 03.11.2020 №12К-3532, бюджетних призначень на забезпечення виконання судових рішень за програмами соціального захисту населення Законом України "Про державний бюджет України на 2020 рік" Мінсоцполітики не передбачено.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., колегія суддів вказує на слідуюче.

У статті 56 Конституції України закріплено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 1167 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) врегульовано, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

За приписами пункту 5 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 21 серпня 2020 року у справі №665/49/13-а.

Отже, виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

Враховуючи, що позивачкою не доведено причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями (бездіяльністю) відповідачів та спричиненою, на думку останньої, моральною шкодою, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції в частині щодо відмови в стягненні заявленої суми моральної шкоди в розмірі 100000 грн.

Стосовно посилань представника позивачки, як на підставу для стягнення моральної шкоди на те, що судом зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області здійснити перерахунок ОСОБА_1 грошової компенсації вартості втраченого домоволодіння, колегія суддів вважає, що дана обставина не може бути єдиною та беззаперечною підставою для стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 304, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 07 червня 2021 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Іваненко Т.В. Сторчак В. Ю.