Справа № 212/2276/16-а (2-а/216/33/21)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2021 року м. Дніпросправа № 212/2276/16-а (2-а/216/33/21)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Волкової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Криворізької міської ради

на ухвалу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2021року (головуючий суддя Онопченко Ю.В.)

у справі № 212/2276/16-а

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Криворізької міської ради Дніпропетровської області

за участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору фізичної особи підприємця ОСОБА_2

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору Департамент регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області, Державне підприємство «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» ім. Ю.М. Білоконя», фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , фізична особа-підприємець ОСОБА_4 , фізична особа-підприємець ОСОБА_2

про визнання рішення нечинним і зобов`язати вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Криворізької міської ради, треті особи Департамент регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області, Державне підприємство «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Дніпромісто» ім. Ю.М. Білоконя», фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , фізична особа-підприємець ОСОБА_4 , фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про оскарження рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 14 травня 2010 року № 3884 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу»; третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, фізична особа-

підприємець ОСОБА_2 просить визнати рішення №3884 таким, що не набрало чинності.

В ході розгляду справи 13.11.2020 позивачем заявлено клопотання про призначення у справі комплексної експертизи з метою з`ясування обставин (т.4 а.с. 229), які мають значення для правильного вирішення справи. Вказане клопотання обґрунтовано тим, що при розробці технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу 2008 року були використані фіктивні та недостовірні дані, відновної вартості щодо витрат на освоєння та облаштування території міста для визначення базової вартості земель, а також, допущені інші чисельні порушення практично в усіх складових технічної документації.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.01.2021 клопотання позивача задоволено. У справі призначено комплексну (оціночно-земельну та з питань землеустрою) експертизу, проведення якої доручити Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса, який знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Золочівська, 8а.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення у справі судової експертизи, оскільки для з`ясування обставин, що мають значення для справи необхідні спеціальні знання.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду справи. Відповідач зазначає, що судом не взято до уваги той факт, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від

01.11.2011 у справі №2а-423/10/0408, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.12.2012 у справі №К/9991/76012/11 (№2а-423/10/0408), рішення Криворізької міської ради від 14.05.2010 №3884 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу» визнано нечинним. Тобто, предметом спору у даній справі є нормативно-правовий акт Криворізької міської ради - рішення №3884, яке вже було визнано нечинним судовим рішенням, що набрало законної сили в рамках розгляду адміністративної справи № 2а-423/10/0408, тому на думку відповідача суд першої інстанції вважає за необхідне повторно встановлювати факт правомірності Рішення №3884. Крім того, існування рішення суду, що набрало законної сили, яким визнано протиправним і нечинним оскаржуваний нормативно-правовий акт або відповідні його положення, є підставою для закриття провадження у справі.

Також відповідач вважає призначення експертизи у справі недоречним, оскільки усі обставини, які мають значення для справи були з`ясовані під час виготовлення та затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Відповідач вказує, що технічна документація пройшла обов`язкову державну експертизу, оскільки це прямо передбачено Законом України «Про державну експертизу землевпорядної документації» і вказаною експертизою підтверджено правильність та відповідність технічної документації вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам. З цих підстав відповідач вказує на те, що оскільки в матеріалах справи наявний висновок експерта, який наданий відповідачем, то у суду не існувало правових підстав для призначення іншої експертизи. При цьому, як зазначає відповідач, жодних сумнівів щодо правильності висновку державної експертизи, оскаржувана ухвала не містить.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Позивач, представник позивача, третіх осіб фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечують, відповідно до поданого письмового відзиву на апеляційну скаргу просять залишити ухвалу суду першої інстанції без змін як законну та обґрунтовану.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з адміністративного позову, предметом спору у цій справі є правомірність рішення Криворізької міської ради у Дніпропетровській області за № 3884 від 14.05.2010 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу».

Водночас постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2011 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 грудня 2012 року, рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 14 травня 2010 року № 3884 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу» визнано нечинним.

Таким чином, нормативно-правовий акт, що оскаржується позивачами у цій справі, дійсно визнано нечинним судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Судом першої інстанції вказаній обставини надана оцінка при вирішенні питання за поданою відповідачем заявою про закриття провадження у справі.

Суд у прийнятій за результатами розгляду цієї заяви ухвалі від 29.01.2021 врахував, що у пунктах 53-57 постанови Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року, якою попередні рішення судів першої та апеляційної інстанцій про закриття провадження у цій справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 238 КАС України, скасовані з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, містяться такі висновки.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога та захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Звертаючись із заявою про збільшення позовних вимог, позивач просив зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості з орендної плати за договорами оренди № 1406 від 25.12.2006, № 140 від 29.12.2007, № 141 від 29.12.2007, № б/н від 14.08.2009, за весь період дії рішення Криворізької міської ради № 3884 від 14.05.2010.

Підставою звернення позивача до суду з первісними вимогами була неправомірність рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області «Про затвердження технічної документації з нормативної оцінки земель міста Кривого Рогу» від 14.05.2010 № 3884 з моменту його прийняття, а предметом вимога про скасування цього рішення.

Подаючи заяву про збільшення позовних вимог, підстава подання позову залишилась незмінною неправомірність рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області «Про затвердження технічної документації з нормативної оцінки земель міста Кривого Рогу» від 14.05.2010 року № 3884, змінився лише предмет позову.

Отже, відмовивши у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов помилкового висновку про те, що заява про збільшення позовних вимог від 26 листопада 2019 року містить зміну як предмету, так і підстав позову, що є свідченням неповного з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, тобто є порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Крім того, скеровуючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, у пункті 62 зазначеної постанови Верховний Суд вказав, що під час нового розгляду справи суду слід належним чином з`ясувати всі обставини справи, дослідити наявні докази, дати їм та доводам сторін належну правову оцінку, встановити дійсний характер правовідносин, що склалися між сторонами, суть права, про захист якого позивач звернувся до адміністративного суду, і прийняти обґрунтоване та законне рішення за результатами повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності (т. 4, а.с. 196-206).

За імперативними нормами ч. 5 ст. 353 КАС України висновки і мотиви Верховного Суду, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

З огляду на наведене суд першої інстанції погодився з аргументами позивача про очевидну передчасність заявлених клопотань про закриття провадження у справі до належного виконання обов`язкових для суду вказівок Верховного Суду, оскільки в протилежному випадку це призведе в подальшому до безумовного скасування будь-якого судового рішення, ухваленого у даній справі.

Твердження представників відповідача про те, що обґрунтованість закриття провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 238 КАС України при скасуванні попередніх судових рішень у касаційного суду сумнів не викликало, не прийняті судом першої інстанції до уваги як такі, що явно суперечать змісту вказаної постанови Верховного Суду щодо дійсних мотивів (підстав) скасування судових рішень.

Зважаючи на викладені висновки Верховного Суду, суд першої інстанції визнав доводи відповідача про те, що для з`ясування всіх обставин справи та її правильного вирішення першочергове значення має вирішення питання про закриття провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 238 КАС України як єдиний можливий результат розгляду справи, неспроможними, такими, що не відповідають завданням та основним засадам адміністративного судочинства.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції не приймає наведені відповідачем в апеляційній скарзі з цього приводу доводи в якості обставин на підтвердження безпідставності призначення у справі комплексної (оціночно-земельної та з питань землеустрою) судової експертизи.

З огляду на підстави заявленого позову, доводи позивача, які наведенні у клопотанні про призначення експертизи та які стосуються неправильності визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки через прийняття до уваги недостовірних даних, які вплинули на визначення грошової оцінки, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення у справі судової комплексної експертизи, оскільки для з`ясування обставин, що мають значення для справи необхідні спеціальні знання.

З оскаржуваної ухвали суду першої інстанції вбачається, що порушенні перед експертом питання стосуються предмету спору у цій справі та правильності визначення нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу, яка затверджена рішенням відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.4 ст.9 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

У відповідності до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом, зокрема, на підставі висновків експертів.

Згідно положень ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, суд при вирішенні справи має не лише право, а й обов`язок вжити всіх необхідних заходів, які на його думку необхідні для об`єктивного і всебічного розгляду справи.

Відповідно до приписів частини 1 статті 102 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

Частиною 2 статті 101 КАС України визначено, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно із пунктом 6.2 Глави 6 розділу ІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998, основним завданням оціночно-земельної експертизи є, зокрема, визначення відповідності виконання оцінки земельної ділянки або прав на неї вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, методології, методам, оціночним процедурам.

Згідно із пунктом 7.1 Глави 7 розділу ІІ Рекомендацій основними завданнями з питань землеустрою є: визначення відповідності розробленої документації із землеустрою та її затвердження вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування; визначення відповдіності виконаної нормативної грошової оцінки земель вимогам нормативно-правових актів.

Таким чином, оскільки питання, які поставлені позивачем на вирішення експерта в заявленому клопотанні, безпосередньо стосуються предмету спору, який виник між сторонами, суд, з огляду на зазначені норми права, мав повноваження призначити у справі судову експертизу.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що повноваженнями щодо оцінки доказів, зокрема, на предмет їх достатності та належності, наділений той суд, який розглядає справу та по суті вирішує спір. Тобто, на вказаній стадії розгляду справи, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості фактично надати суду першої інстанції вказівки, які докази необхідні для вирішення цього спору.

Стосовно аргументів відповідача, що суд першої інстанції не мав правових підстав для призначення експертизи з огляду на наявність висновків обов`язкової державної експертизи відносно технічної документації, проведення якої передбачено Законом України «Про державну експертизу землевпорядної документації», суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Статтею 3 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають при проведенні державної експертизи землевпорядної документації. Дія цього Закону не поширюється на регулювання відносин, пов`язаних із проведенням науково-технічної експертизи, екологічної, судової та інших видів експертиз.

З урахуванням положень цього Закону, на які посилався і відповідач, можливо дійти висновку про те, що наявність обов`язкової державної експертизи технічної документації, яку проведено на підставі Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», не можливо ототожнювати із наявністю висновку експерта, у розумінні ч.1 ст.102 КАС України.

За приписами пункту 4 частини 2 статті 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі призначення судом експертизи - до одержання її результатів.

Отже суд першої інстанції, у зв`язку з призначенням у справі судової експертизи, правомірно зупинив провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на встановлені обставини справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми права, передбачені ст. 320 КАС України підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Криворізької міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2021 року у справі № 212/2276/16-а залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко