Справа № 711/10102/19
Суддя: Демчик Р. В.
Дата ухвалення: 2021-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження2-а/711/2/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді: Демчика Р.В.

при секретарі: Кофановій А.О.,

за участі позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Слинько М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Придніпровського районного суду м. Черкаси адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Черкаської міської ради про визнання незаконними, протиправними рішень Виконавчого комітету Черкаської міської ради та їх скасування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до виконавчого комітету Черкаської міської ради, в якому просила:

- визнати протокол №25 про адміністративне правопорушення від 17.10.2019 незаконним, таким, що порушує її права, свободи та інтереси;

- визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії виконкому Черкаської міської ради № 563 від 30.10.2019 про адміністративне стягнення стосовно накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 1360, як таку, що порушує її права, свободи та інтереси;

- визнати протиправним та скасувати Рішення виконкому Черкаської міської ради № 1355 від 19.11.2019, як таке, що порушує її права, свободи та інтереси;

- закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю в її діях вини та складу правопорушення.

В обґрунтування позову зазначила, що 28.10.2019 року нею було отримано лист, в якому містилось повідомлення-запрошення прибути на 30.10.2019 на засідання адміністративної комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради. До повідомлення був долучений протокол №25 від 17.10.2019 року про адміністративне правопорушення.

Вказаний протокол, позивач вважає таким, що складений з порушенням вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП. Так, в ньому не зазначено всіх даних про особу, яка склала протокол, не зазначено місце його складання, не вказано адреси свідка ОСОБА_2 , також її підпис (свідка ОСОБА_2 ) на протоколі не відповідає її підпису на офіційному документі- договорі дарування частини будинку від 30.10.2008р., не зазначені всі відомості про правопорушника (відсутні дані постанову, номеру телефону, чи притягалась раніше до адміністративної відповідальності. Вказує, що протокол складався у її відсутності, проте міститься відмітка про відмову від підпису у протоколі. Також в протоколі відсутня відмітка про те, що їй було роз`яснено її права і обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП.

На засіданні адміністративної комісії виконкому ЧМР нею було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи згідно ст. 268 КУпАП для перевірки законності та обґрунтованості складання протоколу про адміністративне правопорушення, що зафіксовано і в протоколі № 563 засідання адміністративної комісії виконкому ЧМР від 30.10.2019 року. Проте, її доводи щодо законності та обґрунтованості протоколу та клопотання про перенесення розгляду справи були проігноровані і членами комісії була винесена постанова № 563 від 30.10.2019 про накладення на неї штрафу в сумі 1360 грн.

Позивач вказує, що такими діями адміністративної комісії виконкому ЧМР були порушені її права, свободи та інтереси гарантовані Конституцією України та Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач її оскаржила 31.10.2019 та просила її скасувати як передчасну. Її скаргу було розглянуто виконкомом ЧМР 19.11.2019 і скаргу залишили без задоволення.

Позивач вважає, що це рішення та постанова № 563 від 30.10.2019 були ухвалені не обґрунтовано, без з`ясування всіх обставин справи в їх сукупності, дані зазначені в рішеннях не відповідають фактичним обставинам справи. Тому вона звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.01.2020 року даний позов направлений до Черкаського окружного адміністративного суду на розгляд за підсудністю.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду даний позовом передано на розгляд до Придніпровського районного суду м. Черкаси за підсудністю.

Ухвалою суду від 30.03.2020 року провадження у справі відкрито. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

07.04.2020 року представником відповідача - виконкомом Черкаської міської ради - Кирман В.О., подано відзив на позовну заяву. З даного відзиву вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просить відмовити в задоволенні позову з огляду на наступне. Так, відповідно до Правил благоустрою міста Черкаси, що затвердженні рішенням Черкаської міської ради від 11.11.2008 року № 4-688, громадяни, які мають будинки у приватній власності, зобов`язані укладати договори на вивіз сміття із спеціалізованими підприємствами міста згідно з діючими тарифами та не допусками складування будівельних матеріалів, будівельних відходів та сміття на зелених смугах вулиць і провулків. Згідно рішення виконкому ЧМР № 252 від 01.03.2011 року виконавцем ЖКГ з вивезення твердих та рідких побутових відходів в м. Черкаси визнано КП «Черкаська служба чистоти». Працівниками КП «Черкаська служба чистоти» була проведена перевірка домоволодінь, які користуються послугами з вивезення сміття без укладання договору та не здійснюють оплату за дані послуги. В результаті перевірки було виявлено, що приватний сектор, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 користується послугами КП «ЧСЧ» безкоштовно та без укладення договору на вивезення ТПВ. Вказують, що відповідно до Правил благоустрою, при виявленні фактів порушення цих Правил, уповноважені на те органи мають право складати протоколи, в яких фіксуються дані порушення і на підставі яких буде відкрито адміністративне провадження. Отже, відсутність договору на вивезення побутових відходів у фізичної особи є порушенням ЗУ «Про відходи», «Про житлово-комунальні послуги», Правил благоустрою міста Черкаси та тягне за собою адміністративну відповідальність. Вказують, що відносно позивача було складено адміністративний протокол №25 про адміністративне правопорушення від 17.11.2019 року інспектором по роботі з боржниками відділу збуту та МТЗ ОСОБА_3 , в якому було зафіксовано факт відсутності договору на вивезення сміття, опалого листя та інших відходів зі спеціалізованою організацією у гр. ОСОБА_1 , у зв`язку із чим, нею було порушено п. 3.5.2 Правил благоустрою міста Черкаси затверджених Рішенням Черкаської міської ради №4-688 від 11.11.2008 року. Крім того, факт правопорушення підтверджено свідком ОСОБА_2 , яка вказана в протоколі та яка поставила власноручний підпис. Окремо звернули увагу, що ОСОБА_1 була присутньою під час складання адміністративного протоколу, їй було роз`яснено її права, проте остання відмовилась ставити підпис у протоколі і така відмова була здійснена нею у присутності свідків. На підставі вказаного протоколу, адміністративною комісією було постановлено накласти на ОСОБА_1 штраф в сумі 1360 грн. Вважають винесену постанову № 563 від 30.10.2019 року законною та обґрунтованою, а з огляду на те, що ОСОБА_1 пропустила 10-денний строк звернення до суду з позовом про її оскарження, такою, що набрала законної сили.

13.04.2020 року позивачем подано відповідь на відзив. Позивач зазначає, що положеннями ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та ЗУ «Про відходи» не містяться вимоги щодо форми договору. Тому вважає, що відповідно до положень ч.1 ст. 639 ЦК України, договорі може бути укладений в будь-якій формі, якщо вимог щодо форми договору не встановлені законом. Тобто, усний договір має право на застосування. Що і застосовується нею у відносинах з заготівельними та переробними організаціями, яким вона здає розсортировані нею побутові відходи. Також вказує, що ст. 25 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право ОСББ, управителя або особи, яка укладає колективний договір згідно Правил благоустрою, на вибір серед визначених в установленому законодавством порядку виконавців послуг з поводження з побутовими відходами. Вказує, що посилання відповідача на п. 3.5.2 Правил благоустрою міста Черкаси оцінює критично, оскільки з 01.05.2019 року в повному обсязі введено в дію ЗУ «Про Житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 року. Посилаючись на положення ст. 13 цього закону, вказує що законодавством передбачено право споживача на відмову від укладання договору і це є підставою для припинення в односторонньому порядку надання відповідної комунальної послуги споживачу. Вважає, що не надаючи жодних доказів, представник відповідача свідомо вводить в оману суд, стверджуючи, що вона користується послугами КП «Черкаська служба чистоти» безкоштовно та що нарахування здійснюється з 4 особи (неї, сина та двох онуків). Вказує, що син та онуки, разом з невісткою та старшим онуком проживають за іншою адресою і там сплачують послуги КП «ЧСЧ» за послуги, що нараховуються на 5 осіб. Також зазначає, що рішенням Виконкому ЧМР № 1171 від 09.09.2016 року було визначено коло осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 152 КУпАП на території міста Черкаси і в цьому рішенні, ні в наступних рішеннях, якими вносились зміни у рішення № 1171, серед переліку осіб, уповноважених складати протоколи прізвище ОСОБА_3 відсутнє (рішення №№ 1640 від 06.12.2016 року; 110 від 31.01.2017 року; 145 від 06.03.2018 року; 570 від 10.07.2018 року; 746 від 04.09.2018 року; 578 від 28.05.2019 року; 1319 від 13.11.2019 року). Враховуючи зазначене, вважає протокол №25 незаконним.

28.04.2020 року представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив. У своїх запереченнях посилались на обставини та норми законодавства, які були викладенні раніше в наданому ними відзиві на позовну заяву.

04.05.2020 року позивачем надано письмові пояснення щодо обставин адміністративної справи.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував поти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами суду письмові заяви по суті позовних вимог та докази, дійшов до наступних висновків.

Положенням ч. 1 ст. 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29-30).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (параграф 32 рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Хірвісаарі проти Фінляндії»)).

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» («Суомінен проти Фінляндії») від 1 липня 2003 року, № 37801/97, пункт 36).

Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Гірвісаарі проти Фінляндії») від 27 вересня 2001 року). Залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням загальної вимоги про справедливість розгляду.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Із матеріалів справи вбачається, що 17.10.2019 року інспектором по роботі з боржниками відділу збуту та МТЗ ОСОБА_3 був складений протокол №25 про адміністративне правопорушення, яким було зафіксовано факт відсутності договору на вивезення сміття, опалого листя та інших відходів зі спеціалізованою організацією у ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , чим було порушено п. 3.5.2 «Правил благоустрою міста Черкаси» затверджених рішенням Черкаської міської ради № 4-688 від 11.11.2008 року, за що передбачена відповідальність за ст. 152 КУпАП (а.с. 7, 166). Крім того, з даного протоколу вбачається, що він був складений у присутності свідка ОСОБА_2 , яка також засвідчила, що ОСОБА_1 від підпису і пояснень відмовилась.

На підставі вказаного протоколу, адміністративною комісією виконавчого комітету Черкаської міської ради було винесено постанову № 563 про адміністративне стягнення від 30.10.2019 року (а.с. 165), якою було встановлено, що ОСОБА_1 не уклала договір на вивіз сміття, опалого листя та інших відходів зі спеціалізованим підприємством за адресою: АДРЕСА_1 . Факт зафіксовано 17.10.2019 року о 09год. 00хв., чим порушила п. 3.5.2 Правил благоустрою міста Черкаси, затверджених рішенням Черкаської міської ради від 11.11.2008 № 4-688, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 152 КУпАП. Внаслідок чого адміністративна комісія постановила накласти на ОСОБА_1 штраф в сумі 1360грн.

Не погоджуючись з постановою №563 від 30.10.2019, ОСОБА_1 було подано скаргу на дану постанову до виконавчого комітету Черкаської міської ради.

Рішенням №1355 від 19.11.2019 виконавчого комітету Черкаської міської ради «Про розгляд скарги на постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради від 30.10.219 №563», було вирішено постанову № 563 від 30.10.2019 про накладення штрафу залишити без змін, скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення (а.с. 16).

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною та скасування постанови №563 від 30.10.2019, то слід зазначити наступне.

Підставами для винесення адміністративною комісією оскаржуваної постанови слугували по суті протокол №25 про адміністративне правопорушення від 17.10.2019 року та підтвердження цього факту свідком ОСОБА_2 , яка в свою чергу на ім`я директора КП «Черкаської служби чистоти» Слинька І.В. подала заяву, в якій просила розглянути питання стосовно відсутності договору у гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із тим, що вона підкидає своє сміття сусідам у їх сміттєві баки (а.с. 167).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправним, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративні комісії утворюються при виконавчих комітетах міських рад та діють відповідно до КУпАП та пп. 4 п. «б» ч. 1 статті 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Рішенням №523 від 14.05.2019 року виконавчого комітету Черкаської міської ради «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 17.04.2018 року № 287 «Про утворення адміністративної комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради», затверджено новий склад адміністративної комісії згідно із додатком (а.с. 189, зв. 189).

Отже, адміністративна комісія при виконавчому комітеті Черкаської міської ради є компетентним органом, утворена відповідно до вимог чинного законодавства.

У кожному конкретному випадку, уповноважена на те посадова особа або представник відповідного органу виявивши правопорушення зобов`язана скласти протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

Оскаржуючи протокол № 25 від 17.10.2019 року позивач посилається на те, що він був складений неуповноваженою особою та у її відсутність, не відповідає положенням ст. 256 КУпАП.

Разом з тим, суд не може погодитись із тим, що протокол був складений неуповноваженою особою, з огляду на рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 14.12.2018р. № 1178 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 19.12.2017 № 1330 «Про визначення осіб, уповноважених виконавчим комітетом Черкаської міської ради, складати протоколи про адміністративні правопорушення на території міста Черкаси», яким визначено та уповноважено на складання протоколів про адміністративні правопорушення на території міста Черкаси, зокрема, працівника КП «Черкаська служба чистоти» ОСОБА_3 - інспектора абонентського відділу КП «ЧМЧ» (а.с. 168).

В той же час, слід зазначити, що протокол - це документ, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій, за які передбачено адміністративну відповідальність, і містить дані про особу, яка вчинила їх. У ч.1 п.2 ст. 255 КУпАП окреслено коло посадових осіб, які мають повноваження складати протоколи про конкретний адміністративний проступок із точним зазначенням відповідної статті нормативного джерела.

Відповідно до пол. ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як убачається із змісту протоколу №25 про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП, складеного 17.10.2019 року, у такому не зазначено місця його складення та місця вчинення інкримінованого у вину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в описі обставин та суті адміністративного правопорушення не розкрито об`єктивної сторони правопорушення (а.с. 166). В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовилась від його підписання та надання пояснень у присутності свідка ОСОБА_2 .

Проте слід звернути увагу, що фактично на підставі заяви вказаного свідка було ініційовано питання щодо складання цього протоколу. В той же час, з огляду на положення ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначено щонайменше двоє свідків та адреси їх проживання. Однак в оскаржуваному протоколі зазначене лише прізвище, ім`я та по батькові одного свідка без вказання адреси її проживання.

Отже, з огляду на вказане, в суду виникають обґрунтовані сумніви, щодо того факту, що оскаржуваний протокол було складено у присутності позивача, яка відмовилась від надання пояснень та підписання протоколу.

Крім цього, у протоколі №25 від 17.10.2019 не зазначено, які саме документи чи обставини слугували підставою для висновку про не укладення ОСОБА_1 договору на вивіз твердих побутових відходів із надавачем послуг, в т.ч. про обов`язок останнього укласти такий договір, а відповідно і порушення ним вимог Правил благоустрою м. Черкаси.

Згідно із ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 280 КУпАП адмінкомісія при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із змісту протоколу №563 засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Черкаської міської ради у справі про адміністративне правопорушення від 30.10.2019 вбачається, що ОСОБА_1 заявляла клопотання про перенесення розгляду справи. Проте, із змісту даного протоколу не вбачається, що комісією розглядалося таке клопотання позивача та надавалась йому будь-яка оцінка. Однак члени комісії висловилися з пропозиціями щодо винуватості особи, виду стягнення та його розміру (а.с. 164).

У зв`язку із цим, ОСОБА_1 , постановою № 563 від 30.10.2019, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП.

Об`єктивна сторона означеного правопорушення полягає у порушенні державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів, недодержанні правил щодо забезпечення чистоти і порядку в місті, іншому населеному пункті.

При цьому, стаття 152 КУпАП є бланкетною правовою нормою, має загальний зміст, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів», благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Затвердження правил благоустрою територій населених пунктів належить до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів (ст. 10 вищеозначеного закону).

Пунктом 3.5.2. розділу 3.5 Правил благоустрою міста Черкаси, затверджені рішенням Черкаської міської ради від 11.11.2008 № 4-688 (із змінами внесеними рішеннями Черкаської міської ради від 09.07.2010 № 5-823; від 24.03.2011 № 2-303; від 11.08.2011 № 3-32; від 05.04.2012 № 3-753; від 21.03.2013 № 3-1640), які є регуляторним, локальним нормативно-правовим актом, який діє на території міста Черкаси та оприлюднений на сайті Черкаської міської ради передбачено, що громадяни, які мають будинки на правах приватної власності, зобов`язані: обов`язково укладати договори на вивіз сміття із спеціалізованими підприємствами міста згідно з діючими тарифами та не допускати складування будівельних матеріалів, будівельних відходів та сміття на зелених смугах вулиць і провулків (http://chmr.gov.ua).

Рішенням №564 виконавчого комітету Черкаської міської ради від 29.05.2015, КП «Черкаська служба чистоти» визначено виконавцем послуг з вивезення твердих та побутових відходів в м. Черкаси.

Між тим, оспорювана постанова №563 від 30.10.2019, як і протокол №25 про адміністративне правопорушення, не містить об`єктивної сторони правопорушення, яке б підпадало під ознаки порушення, відповідальність за яке настає за статтею 152 КУпАП і зокрема у ній не конкретизовано, якими саме діями чи бездіяльністю ОСОБА_1 допустила порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою території населеного пункту м. Черкаси, а покликання про не укладення нею договору на вивіз ТПВ не утворює об`єктивної сторони правопорушення, а отже й самого складу правопорушення.

Відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги доводи сторін, інші зібрані та досліджені судом докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що грубе порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, є самостійною підставою для скасування постанови, а відтак постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Черкаської міської ради №563 від 30 жовтня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1360 грн., слід скасувати.

Щодо вимоги позивача про скасування протоколу № 25 від 17.10.2019 та рішення виконкому Черкаської міської ради № 1355 від 19.11.2019р. то в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, з огляду на те, що це не входить до компетенції суду.

Окремо слід зазначити, що складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його протиправним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 4 березня 2019 у справі № 199/7360/17.

Суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про закриття провадження у справі, оскільки адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за наявними критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішення дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.

Крім того, відповідно до статті 284 КУпАП вирішення питання про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

За таких обставин позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.77, 132, 139, 143, 242-244, 246,286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Виконавчого комітету Черкаської міської ради (м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36) про визнання незаконними, протиправними рішень Виконавчого комітету Черкаської міської ради та їх скасування - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії виконкому Черкаської міської ради № 563 від 30.10.2019р. про адміністративне стягнення накладене на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в сумі 1360грн..

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий: Р.В.Демчик.

Повне судове рішення складене 24.05.2021 року.

Головуючий: Р. В. Демчик