Справа № 560/1441/20
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/1441/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Михайлов О.О.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

03 червня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якій просив суд:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області яка полягає у неперерахунку невірно обчисленого розміру пенсії при її призначенні з підстав надання пенсіонером нових документів та невиплаті пенсії ОСОБА_1 з 19.07.2016 в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, індексації в розмірах зазначених у довідці військової частини НОМЕР_1 від 07.08.2019 №116/90 протиправними.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 19.07.2016 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі який обчислено з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, індексації в розмірах зазначених у довідці військової частини НОМЕР_1 від 07.08.2019 №116/90, здійснити виплату суми перерахунку однією сумою, починаючи з 19.07.2016 з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу з 19.07.2016 без використання при таких виплатах постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивача за заявою від 19 серпня 2019 року та довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 07.08.2019 №116/90.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 19 липня 2016 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Військової частини НОМЕР_1 від 07.08.2019 №116/90 із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, в частині відмовлених позовних вимог, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, про задоволення позову в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги з посиланням на норми матеріального права вказує, що має право на виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати незалежно від того чи були вони попередньо нараховані та виплачені. Також посилається на частину другу статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-XII).

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції, у відповідній частині, законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В частині щодо задоволення позову, рішення суду першої інстанції фактично не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції не надає оцінку в цій частині судового рішення.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату компенсації, а також виплата суми пенсії однією виплатою без застосування Постанови № 649, не підлягають задоволенню, оскільки перерахунок та виплата пенсії на даний час не проведено.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 12 березня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій/бездіяльності протиправними; зобов`язання вчинити дії - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невнесення в довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 від 19 липня 2016 р. №116/133 відомостей про щомісячну додаткову грошову винагороду, індексації. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 скласти нову довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 , що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» яка містить відомості про розміри щомісячної додаткової грошової винагороди, індексації та надати зазначену довідку ОСОБА_1 . В задоволені решти вимог відмовлено.

Військовою частиною НОМЕР_1 на звернення позивача стосовно надання довідки на виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 12 березня 2019 року по справі №761/34096/16-а надано довідку від 07.08.2019 № 116/90.

19 серпня 2019 року позивач подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області заяву про перерахунок пенсії разом з додатковими документами (довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 07.08.2019 № 116/90).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 17.09.2019 позивача повідомлено, що пенсія перерахована та виплачується відповідно до норм чинного законодавства, у здійсненні перерахунку відмовлено з підстав того, що зазначені позивачем виплати не враховуються до складу грошового забезпечення при обчисленні пенсії та повідомлено про можливість оскарження вказаної відповіді до Пенсійного фонду України або в судовому порядку.

Згідно статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії (частина друга статті 2 Закону № 2050-III).

Статтею 3 Закону № 2050-III визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно статті 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до статті 6 Закону № 2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Згідно пункту 2 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 № 159 (далі Порядок № 159) компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Проаналізувавши вищенаведені норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі № 300/544/19.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивач просить нарахувати компенсацію на ще не виплачені суми доплати до пенсії, яка нарахована не була, що не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом № 2050-ІІІ, за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.

Таким чином, в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 є передчасними, а тому відсутні підстави для їх задоволення.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити виплату суми перерахунку однією сумою без використання при таких виплатах Постанови № 649, то необхідно зазначити наступне.

Так, Постановою № 649 затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - Порядок № 649).

Пунктом 2 цієї Постанови встановлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

Як визначено у пункті 1 Порядку № 649, цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Приймаючи оскаржуване рішення 27 квітня 2020 року суд першої інстанції вказав, що постанова Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 р. N 649, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду - є чинним, а тому підлягає застосуванню.

Разом з тим, на час апеляційного розгляду справи, рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 12 листопада 2019 року у справі № 640/5248/19, пункт 2 якого змінено постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року, визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 Постанови № 649.

Таким чином, з 22.07.2020 Постанова № 649 втратила чинність та не може бути застосована. Вказане унеможливлює застосування пенсійним органом недіючого рішення КМУ та свідчить про відсутність у позивача порушеного суб`єктивного права за цією вимогою, так як перерахунок пенсії за вказаним позовом ще не відбувся. А відтак немає підстав стверджувати про те, що перерахована пенсія буде виплачена з урахуванням положень Постанови №649.

У відповідності до частини другої статті 6 КАС суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Згідно зі статтею 316 КАС, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.