Справа № 540/3229/20
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2021-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2021 р. м.ОдесаСправа № 540/3229/20
Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Щасливцевської сільської ради, виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

27 жовтня 2020 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Щасливцевської сільської ради, виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради, у якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 2405 від 10.07.2020 року, прийняте 122 сесією Щасливцевської сільської ради 7 скликання, в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до клопотання ОСОБА_1 від 17.06.2020 ;

- зобов`язати Щасливцевську сільську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до клопотання ОСОБА_1 від 17.06.2020 року;

- зобов`язати Щасливцевську сільську раду подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірним рішенням відповідач протиправно відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки підстави відмови не передбачено чинним законодавством, а отже вони є необґрунтованими.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що його дії є законними, оскільки на бажану земельну ділянку, позначену позивачем у графічних матеріалах, раніше вже надано дозвіл на розробку проекту землеустрою іншій особі згідно з рішенням №1439 від 15.01.2019, прийнятим 84 сесією Щасливцевської сільської ради 7 скликання, що стало причиною відмови у задоволенні клопотання позивача.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано п.3 рішення №2405 від 10.07.2020, прийняте 122 сесією Щасливцевської сільської ради 7 скликання, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до клопотання ОСОБА_1 від 18.06.2020.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, просить зазначене рішення в частині відмови задоволення позову скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов в частині зобов`язальних дій щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Зокрема, апелянт зазначає, що висновок суду в частині відмови є передчасним, оскільки докази припинення Щасливцевської сільської ради як юридичної особи відсутні. В даний момент відповідач перебуває в стані припинення. Також апелянт вказує на необґрунтованість висновків суду першої інстанції в частині відмови відшкодування витрат на правничу допомогу та просить суд здійснити розподіл судових витрат.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

17 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Щасливцевської сільради із клопотанням (Б/295-01.01. від 24.06.2020) про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташованої на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області та детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, а саме: АДРЕСА_1 .

10 липня 2020 року 122 сесією Щасливцевської сільради сьомого скликання прийнято рішення №2405, яким позивачу відмовлено у задоволені наведеного клопотання.

Відмова мотивована тим, що на дану земельну ділянку надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення її у власність для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд іншій особі, на підставі рішення №1439 від 15.01.2019 року, прийнятим 84 сесією Щасливцевської сільської ради 7 скликання.

Не погоджуючись з рішенням відповідача позивач звернувся до суду з позовом.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що задоволення зобов`язальних вимог позову призведе до втручання в дискреційні повноваження відповідача, повноваження якого припинилися у зв`язку з виборами до Генічеської міської ради, яка є його правонаступником.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України предметом апеляційного перегляду є рішення суду в частині відмови у задоволенні позову.

За таких умов, рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову в задоволенні клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою перегляду не підлягає, а отже належним є вирішення правового питання щодо встановлення підстав для зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 відповідний дозвіл.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у позові з огляду на таке.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами:

1) за допомогою оціночних понять, наприклад: "за наявності поважних причин орган вправі надати …", "у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…", "рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…" тощо;

2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав;

3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів;

4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Судом першої інстанції помилково визнано повноваження Щасливцевської сільської ради дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, остання зобов`язана була до вчинення конкретних дій - розглянути заяву позивача у встановленому законом порядку, а за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства - прийняти рішення про задоволення заяви. Підставою для відмови у задоволенні заяви позивача можуть бути лише визначені законом обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - розглянути заяву, або ж ні; прийняти рішення про задоволення заяви, або ж рішення про відмову у її задоволенні. Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Судова колегія враховує правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 24.12.2019 у справі № 823/59/17, згідно яких повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Аналогічна правова позиція неодноразово застосовувалася Верховним Судом, в постановах від 11.09.2019 у справі №819/570/18, від 31.10.2019 у справі № 802/1224/16-а, від 22.01.2020 у справі №560/798/16-а та від 31.07.2020 у справі № 810/2474/18.

Застосовуючи ці підходи до справи, що розглядається, судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є втручанням у дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування.

За обставинами справи Щасливцевська сільська рада відмовила позивачу у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, на тій підставі, що на цю ж земельну ділянку вже надано дозвіл іншій особі на розробку проекту землеустрою.

Судом першої інстанції встановлено, що вказана підстава для відмови не узгоджується з приписами ст. 118 ЗК України та відповідачем зазначені висновки, що стали підставою для визнання протиправним та скасування рішення ради не оскаржено до суду апеляційної інстанції, а отже визнано.

При цьому, важливим є те, що сільська рада вирішила клопотання позивача у формі, що відповідає вимогам законодавства, а саме шляхом прийняття відповідного рішення.

Судова колегія звертає увагу на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 29.09.2020 у справі №461/3563/17, а саме, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. При цьому не суттєво, за чиїм замовленням такий проект буде розроблено. Закон не виключає ситуації, коли проекти одночасно розробляються різними замовниками.

Під час розробки проекту, серед іншого, визначаються (узгоджуються) її межі та з`ясовується наявність правових та фактичних перешкод для надання її у власність, зокрема спірність прав щодо ділянки. Ці обставини повинні враховуватися органом, що розпоряджається землями, під час затвердження проекту та надання земельної ділянки у власність, а не на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Надання дозволу на розробку проекту відведення не свідчить, що проект радою буде затверджено. Якщо буде виявлено обставини, що за законом є підставами для відмови у затвердженні проекту, рада може відмовити.

З урахуванням викладеного, слід задовольнити позовну вимогу про зобов`язання Щасливцевської сільської ради надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до клопотання ОСОБА_1 від 17.06.2020.

Щодо визначених судом першої інстанції підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача, а саме перебування Щасливцевської сільської ради в стані припиненні та припинення її повноважень через вибори до Генічеської міської ради, то судова колегія не вважає їх належними для з огляду на таке.

За правилами частин першої та п`ятої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до відомостей станом на 03.06.2021 Щасливцевська сільська рада перебуває в стані припинення, головою комісії з припинення є ОСОБА_2 .

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, які сформовано на підставі аналізу приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій» від 17.11.2020 р. №1009-ІХ, яким внесено зміни у розділі V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", розпорядження Кабміну України від 12.06.2020 №726-р "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Херсонської області", постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-IX "Про утворення та ліквідацію районів", постанови Верховної Ради України від 15.07.2020 №795-ІХ "Про призначення чергових місцевих виборів у 2020 році" та постанови Центральної виборчої комісії № 160 "Про перші вибори депутатів сільських, селищних, міських рад територіальних громад і відповідних сільських, селищних, міських голів 25 жовтня 2020 року", що Генічеська міська рада розміщена в адміністративному центрі сформованої Генічеської об`єднаної територіальної громади є правонаступником прав та обов`язків Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області.

Разом з тим, відповідач не є ліквідованим, а тому стверджувати, що здійснення щодо нього процедури ліквідації виключає можливість задоволення судом вимог щодо покладення зобов`язальних дій є необґрунтованим.

Слід звернути увагу, що до Генічеської міської ради П`ятим апеляційним адміністративним судом надіслано лист з проханням надати клопотання з доказами наявності підстав для здійснення правонаступництва.

03.06.2021 від виконавчого комітету Генічеської міської ради надійшов лист №779/09/02-08 від 03.06.2021, яким повідомлено, що 16.12.2020 почалася реорганізація Щасливцевської сільської ради на підставі рішення Генічеської міської ради №53 «Про початок реорганізації Щасливцевської сільської ради шляхом приєднаня до Генічеської міської ради» відповідно до ст. 25,59 п. 6-1 розділу V «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Повідомлено, що на даний час Щасливцевська сільська рада знаходиться у стані припинення та у найближчий час планується її повне зупинення.

Жодних доводів про наявність підстав здійснення процесуального правонаступництва станом на 03.06.2021 ВК Генічеської міської ради не надано.

Приписами частини першої статті 379 КАС України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

За таких умов, після завершення процедури ліквідації Щасливцевської сільської ради, позивач не обмежений в праві звернутися до суду із заявою щодо заміни сторони виконавчого провадження для належного виконання рішення суду.

Як уже зазначалось, вирішення спірних правовідносин в рамках даної справи забезпечить можливість формування земельної ділянки як окремого об`єкта, проте не створить для відповідача чи його правонаступника в майбутньому обов`язку щодо передачі такої ділянки у власність ОСОБА_1 , оскільки дане питання з урахуванням інших обставин, зокрема, спірності прав щодо ділянки, вирішуватиметься саме під час затвердження проекту та надання земельної ділянки у власність.

Щодо розподілу витрат судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно приписів ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Наказом Міністерства фінансів України від 22.12.2011 року № 1691 визначено порядок формування Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів.

Відповідно до даних Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів Щасливцевська сільська рада не є розпорядником або одержувачем бюджетних коштів.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів міських рад належать власні повноваження, зокрема щодо забезпечення виконання місцевого бюджету, а також: здійснення в установленому порядку фінансування видатків з місцевого бюджету.

В даному випадку неможливість стягнення з Щасливцевської сільської ради суми судових витрат, які підлягають стягненню на користь позивача, обумовлена відсутністю відповідного рахунку, з якого можливе стягнення, та який одночасно наявний у її виконавчого органу - виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради, а тому всі стягнення слід робити з рахунків останнього (згідно відомостей ВК Щасливцевської сільської ради перебуває в стані припинення).

Матеріали справи підтверджують, що позивачем сплачено до суду першої інстанції судовий збір в розмірі 840,80, а рішенням ХОАС від 11.01.2021 стягнуто на його користь лише 420,40 грн.

Враховуючи, що позовна заява підлягає повному задоволенню, то на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради додатково слід стягнути 840,80 грн судового збору, що є судовими витратами в суді першої інстанції повному обсязі.

Згідно ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2021 відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 1261,20 грн за подання апеляційної скарги на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року до закінчення розгляду апеляційної скарги П`ятим апеляційним адміністративним судом.

Відповідно до ч.4 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України.

Враховуючи факт задоволення поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги, а також положення ч.1 ст. 139 КАС України, з метою виключення необхідності стягнення з позивача на користь ДСА України та одночасного стягнення з виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради на користь позивача однієї і тієї ж суму коштів за сплату судового збору до суду апеляційної інстанції, судова колегія вирішила за можливе відстрочений апелянту судовий збір у розмірі 1261,20 (одна тисяча двісті шістдесят одна) грн (двадцять) коп стягнути з виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради.

Слід звернути увагу, що під час розгляду даної справи в суді першої інстанції позивачем подано докази понесених витрат на правову допомогу, яку він просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради.

Судом першої інстанції відмовлено в цій частині, оскільки докази витрат не визнано належними.

Судова колегія не погоджується із зазначеними висновками з огляду на таке.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною сьомою цієї ж статті КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Матеріали справи підтверджують, що представником позивача докази витрат на правову допомогу надано до суду 08.12.2020 з одночасним їх направленням на адресу відповідача, який даний лист отримав 16.12.2021, проте відповідних заперечень до суду не надіслав.

Представником позивача надано копію договору №02/06/20 про надання правничої допомоги від 02.06.2020, довідку-рахунок №20-70 від 07.12.2020 по справі №540/3229/20 та квитанцію до прибуткового касового ордера №20-70 від 07.12.2020, прийняту від ОСОБА_1 про сплату трьох тисяч гривень на підставі договору правничої допомоги від 02.06.2020 №02.06.2020 (а.с.47-50).

Не приймаючи вказані докази суд послався на відмінність підпису ОСОБА_1 в договорі про надання правничої допомоги з підписом поданої позовної заяви, а також непідтверджену домовленість між позивачем та адвокатом щодо розміру та складу витрат на правничу допомогу.

Судова колегія вважає дані висновки передчасними, оскільки жодними іншими доказами не спростовано факт укладання договору між позивачем та його представником. При цьому матеріали справи містять копії належним чином укладеного ордеру про надання правової допомоги позивачу, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_3 , що в сукупності з іншими доказами свідчать про реальність правовідносин між позивачем та його представником ОСОБА_3 .

Крім того,підпис позивача в договорі про надання правничої допомоги подібний до підпису, що міститься в його паспорті (а.с. 21).

Слід зазначити, що договір №02/06/20 чітко визначає предмет договору, права та обов`язки сторін, а також гонорар і, зокрема, вартість години роботи адвоката 1000 грн.

Довідка-рахунок №20-70 містить перелік наданих позивачу послуг із зазначенням витраченого часу та суми коштів, що має бути сплачена (за три години роботи 3000 грн).

Квитанція до прибуткового касового ордера №20-70 підтверджує факт сплати даної суми.

Відповідач своїм правом щодо доведення неспівмірності витрат не скористався та загалом їх розмір відповідає складності даної справи, а тому витрати на правову допомогу, яких зазнав позивач у загальній сумі 3000,00 (три тисячі) грн, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради.

Суд першої інстанції надав невірну правову оцінку обставинам справи, не врахував наведені норми матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні частини позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Судова колегія зазначає, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 11 листопада 2020 року. Тому постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 317, 320, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та розподілу судових витрат скасувати.

Ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задовольнити.

Зобов`язати Щасливцевську сільську раду (код ЄДРПОУ- 26186462 ) надати ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до клопотання ОСОБА_1 від 17.06.2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради () судовий збір у сумі 840,80 грн (вісімсот сорок грн вісімдесят коп.)

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 (три тисячі) грн за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради () шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

В іншій частині рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради () на користь Державної судової адміністрації України (отримувач коштів: отримувач коштів - ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача - UA90 26001, код класифікації доходів бюджету - 22030106) судові витрати у розмірі 1261,20 (одна тисяча двісті шістдесят одну) грн (двадцять) коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко