Справа № 300/3997/20
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 рокуСправа № 300/3997/20 пров. № А/857/7232/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року (суддя Кафарський В.В., м.Івано-Франківськ) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання незаконною відмови та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі ГУПФ, ПФУ відповідно) в якому просив:

визнати незаконною відмову відповідача від 23.11.2020 №3732-3588/В-02/8-0900/20 у включенні позивачу до страхового стажу та заробітної плати періоду роботи з 15.02.2004 по 30.04.2005, 15.06.2006 по 25.04.2008, 26.04.2008 по 11.04.2009, 06.05.2009 по 10.03.2010, 18.03.2010 по 12.02.2011 та з 04.04.2011 по 31.12.2011;

зобов`язати ГУПФ з 07.09.2020 часу призначення пенсії за віком на пільгових умовах, включити до страхового стажу позивача та заробітної плати перелічені вище періоди роботи майстром капітального ремонту свердловини в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Максима» (далі ТОВ).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУПФ щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи з 15.02.2004 по 30.04.2005, 15.06.2006 по 25.04.2008, 26.04.2008 по 11.04.2009, 06.05.2009 по 10.03.2010, 18.03.2010 по 12.02.2011, 04.04.2011 по 21.02.2011. Зобов`язано ГУПФ зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 з 07.09.2020 з часу призначення пенсії за віком на пільгових умовах, включити до страхового стажу періоди роботи майстром капітального ремонту свердловин в ТОВ з 15.02.2004 по 30.04.2005, 15.06.2006 по 25.04.2008, 26.04.2008 по 11.04.2009, 06.05.2009 по 10.03.2010, 18.03.2010 по 12.02.2011, 04.04.2011 по 21.02.2011. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням суду, його оскаржив відповідач, який із покликанням нанеповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в поновному обсязі.

В доводах апеляційної скарги з посиланням на норми матеріального права вказує, що оскільки заява встановленого зразка від ОСОБА_1 відсутня, то рішення про відмову щодо зарахування періодів роботи у ТОВ відповідачем не приймалося. Позивачу лише роз`яснено причини не зарахування вищезазначених періодів роботи до страхового стажу роботи, та, як наслідок, права позивача не порушені. Також зазначено, що відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача спірні періоди роботи, оскільки, у довідках про заробітну плату, які видані ТОВ, відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації (далі РФ), що підтверджується відомостями про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи, наданих Пенсійним фондом РФ. Отже, у Головного управління відсутні правові підстави для зарахування до страхового стажу спірні періоди роботи позивачем майстром капітального ремонту свердловин у ТОВ.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін)за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно записів трудової книжки позивача останній у спірні періоди роботи працював на посаді майстра капітального ремонту свердловин в ТОВ. Вказані записи у трудовій книжці скріплені підписами вповноважених осіб роботодавця та відповідними печатками. Доказів, які б свідчили про недостовірність таких записів, відповідачем суду не надано, а тому останні безпідставно не взяті до уваги при призначенні пільгової пенсії позивачу. Крім того, внаслідок відсутності у пенсійного органу відомостей про застраховану особу (позивача), тобто сплати страхових внесків позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи в ТОВ на посаді майстра капітального ремонту свердловин, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Тому дії відповідача щодо не зарахування ОСОБА_1 при призначенні пільгової до страхового стажу періодів роботи на посаді майстра капітального ремонту свердловин в ТОВ є протиправними, а позовні вимоги у певній частині такими, що підлягають задоволенню.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В частині щодо відмови у задоволенні позовних вимог, то цей суд вказав, позивач у прохальній частині позову просить зарахувати йому, серед іншого період роботи з 04.04.2011 по 31.12.2011, при цьому, згідно записів трудової книжки і уточнюючих довідок, він працював у ТОВ, в тому числі, з 04.04.2011 по 21.02.2012. Вказане суд вважає опискою при складенні позовної заяви позивачем.

В частині щодо відмови у задоволенні позову, рішення суду першої інстанції фактично не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо цієї частини судового рішення.

Відповідно до статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 , з 07.09.2020 ГУПФ призначено пенсію на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 24.06.2016 №461 (далі Список №2) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV).

При зверненні позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, останнім було надано відомість про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи, яка видана компетентним органом Пенсійного фонду РФ, в якому відображена інформація про сплату страхувальниками, розташованими на території РФ, страхових внесків за ОСОБА_1 , як застрахованої особи, починаючи з 01.01.2012.

Така ж інформація міститься в отриманому на запит територіального органу Пенсійного фонду України листі управління Пенсійного фонду РФ в м. Усинську Республіки Комі від 09.06.2020 за №04-32/7498. Також в даному листі зазначено, що звітність за іноземних громадян і осіб без громадянства, тимчасово перебуваючих в РФ, в системі обов`язкового пенсійного страхування, надавалася починаючи із звітного періоду за І квартал 2012 року. Обов`язок по сплаті страхових внесків на фінансування страхової частини трудової пенсії в бюджет Пенсійного фонду РФ за вказаних громадян, виникала у роботодавців з 01.01.2012 (а.с.20-21).

04.11.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання роз`яснення щодо причин неврахування його страхового стажу та періодів роботи в ТОВ з 15.02.2004 по 30.04.2005, 15.06.2006 по 25.04.2008, 26.04.2008 по 11.04.2009, 06.05.2009 по 10.03.2010, 18.03.2010 по 12.02.2011 та з 04.04.2011 по 31.12.2011 (а.с.16).

На вказану заяву відповідач листом від 23.11.2020 за №3732-3588/В-02/8-0900/20, зазначив, що спірні періоди ОСОБА_1 не враховано до страхового стажу, оскільки в довідках про заробітну плату від 22.06.2020 за №135 та №136, які видані ТОВ, відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду РФ (а.с.22-23).

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 114 Закону №1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 01 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 01.04.2020 по 31.03.2021 не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок.

Як судом встановлено, відповідачем при призначенні позивачу з 07.09.2020, не враховано до страхового стажу періоди роботи майстром капітального ремонту свердловин в ТОВ з 15.02.2004 по 30.04.2005, з 15.06.2006 по 25.04.2008, з 26.04.2008 по 11.04.2009, з 06.05.2009 по 10.03.2010, з 18.03.2010 по 12.02.2011, з 04.04.2011 по 31.12.2011.

При цьому, враховано до стажу його роботи на пільгових умовах за Списком №2, зокрема, періоди з 01.01.2012 по 21.02.2012, з 21.03.2012 по 31.01.2014, з 01.03.2014 по 01.04.2014.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 (далі - Угода) закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

При цьому, метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань «відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди». Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.

Листом Мінсоцполітики від 22.12.2018 року №84/0/249-18 підтверджено, що Угода діє на даний час і поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Згідно з частинами другою та третьою статті 6 цієї Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються у трудовий стаж.

З огляду на викладене, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, а відтак і заробіток за відповідний період підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26 березня 2008 року №01-1/2-07 визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Таким чином, під час вирішення питання про наявність у позивача права на пенсію за віком відповідачем повинен був бути врахований трудовий стаж, набутий ним на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, в тому числі на території РФ.

Як видно із записів трудової книжки позивача від 28.08.1984 серії НОМЕР_1 позивач у спірні періоди роботи з 15.02.2004 по 30.04.2005, з 15.06.2006 по 25.04.2008, з 26.04.2008 по 11.04.2009, з 06.05.2009 по 10.03.2010, з 18.03.2010 по 12.02.2011, з 04.04.2011 по 21.02.2012 працював на посаді майстра капітального ремонту свердловин в ТОВ(записи 26-37) (а.с.9-11).

Доказів, які б свідчили про недостовірність таких записів, відповідачем суду не надано, а тому останні безпідставно не взяті до уваги відповідачем при призначенні пільгової пенсії позивачу.

Факт того, що в період до 2012 року за іноземних осіб, які працювали на території РФ страхові внески за них роботодавцями не вносились, в силу вимог чинного на відповідній території законодавства, не може бути підставою для не зарахування вказаних періодів роботи як так званого трудового стажу, що набутий позивачем внаслідок перебування на посаді, що передбачена Списком №2, що не заперечується і самим відповідачем.

Крім того, робота позивача на посаді майстра капітального ремонту свердловин в ТОВ у спірні періоди підтверджується копією довідки ТОВ від 19.09.2018 №94 від 22.06.2020 №№135, 136, 137 (а.с.12-15).

Між тим, внаслідок відсутності у пенсійного органу відомостей про застраховану особу (позивача), тобто сплати страхових внесків, на що посилається відповідач в оскаржуваній відмові, що викладена у листі від 23.11.2020, позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи в ТОВ на посаді майстра капітального ремонту свердловин, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, 27 березня 2018 року у справі №208/6680/16-а.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність дій відповідача щодо не зарахування ОСОБА_1 при призначенні пільгової пенсії до страхового стажу періодів роботи з 15.02.2004 по 30.04.2005, з 15.06.2006 по 25.04.2008, з 26.04.2008 по 11.04.2009, з 06.05.2009 по 10.03.2010, з 18.03.2010 по 12.02.2011, з 04.04.2011 по 21.02.2011 на посаді майстра капітального ремонту свердловин в ТОВ та зобов`язання зарахувати до страхового стажу позивача з часу призначення пенсії за віком на пільгових умовах, спірні періоди роботи майстром капітального ремонту свердловин в ТОВ.

Що стосується доводів скаржника про те, що позивач не звертався із заявою встановленого зразка про зарахування періодів роботи у ТОВ до страхового стажу і відповідно ГУПФ не приймалось рішення про відмову у їх зарахуванні, то слід зазначити, що з огляду на необхідність обрання найбільш ефективного способу захисту порушеного права, відмова у формі листа свідчать про відсутність наміру суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством. Оскільки процес надання позивачу відмови у зарахуванні до стажу роботи спірних періодів без прийняття відповідного владного управлінського рішення може бути тривалим, то в даному випадку суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії щодо зарахування до страхового стажу відповідних періодів роботи позивача на посаді майстра капітального ремонту свердловин в ТОВ.

Доводи, які містяться в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, та не дають підстав вважати, що судом неправильно застосовано норми матеріального права чи порушено норми процесуального права, а зводяться до переоцінки досліджених доказів та встановлених обставин справи.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення даного позову в його оскаржуваній частині ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та дотриманні норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 3 червня 2021 року.