Справа № 420/4845/21
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2021-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4845/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Аракелян М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛБВ КАРГО» (; адреса: вул. Велика Васильківська, 114, м. Київ, 03150) до Одеської митниці Держмитслужби (; адреса: вул. Івана та Юрія Лип, 21а, м. Одеса, 65078) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, -

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛБВ КАРГО» до Одеської митниці Держмитслужби, у якому представник позивача просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2021/500016/2 від 16.01.2021 року.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/4845/21 об 11:30:37 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст.262 КАС України.

Позов обґрунтований тим, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу в розмитненні товару за ціною контракту, без врахування документів, які підтверджують заявлену митну вартість товару та не містять розбіжностей. Позивач акцентує увагу на тому, що вартість упаковки вже включена у вартість товару, а за умовами ІНКОТЕРМС витрати на страхування покладаються на постачальника, а не покупця.

Ухвала суду від 05.04.2021 року та копія позовної заяви отримані відповідачем 12.04.2021 року (а.с.41). У встановлений судом строк та на момент розгляду справи по суті відзив на позовну заяву до суду не надійшов.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що позивачем було укладено Контракт №Ll від 09.04.2020 року (далі - Контракт) Відповідно до розділу 1 Контракту «FOSHAN JINRULI FURNITURE СО» LTD продає TOB «ЛБВ Карго» товар в кількості і номенклатурі, що вказана в специфікації.. Відповідно до Розділу 5 Контракту продавець відвантажує товари по Контракту на умовах СРТ-Одесса, Україна, згідно міжнародних правил Інкотермс (а.с.14-16).

Після підписання сторонами вказаного Контракту продавець поставив покупцю товар на умовах, передбачених Контрактом. Відповідно Покупцем (позивачем) було подано митну декларацію UA500500/2021/001587 в який було зазначено вартість товару 36545,58 USD, яка встановлена Контрактом, підписаним сторонами. Митна вартість товару заявлена Позивачем за основним методом, тобто за ціною Контракту щодо товарів, які імпортуються (а.с.10-11).

Позивач для підтвердження вартості товару надав наступні документи:

Контракт №L1/1 від 09.04.2020 року (а.с.14-16);

Пакувальний лист №192/2 від 26.11.2020 року (а.с.17);

Рахунок-фактура №192/1 від 26.11.2020 року (а.с.18);

Специфікація № 10 від 09.04.2020 року (а.с.22);

Коносамент MRFB20121263 від 10.12.2020 року (а.с.19);

Митна декларація країни відправлення (а.с.20-21);

Автотранспортна накладна №447602 від 14.01.2021

Прайс-лист від 10.2020 року (а.с.30).

Проте, незважаючи на надані документи Позивачем було отримано Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2021/000016/2 від 16.01.2021 року (а.с.12-13).

Вказаним рішення було скориговано вартість товару за резервним методом. Відповідачем було зазначено: «У зв`язку із тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або полягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: 1) відповідно до п.12.ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначені митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включались до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість. упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, У наданих до митного оформленнях документах (контракти, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 2) відповідно до п.7 ч. 10 ст.58 МКУ при визначені Митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на страхування цих товарів; 3) прайс-лист від 10.11.2020 N923/21 не містить терміну дії.

З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості по товару №1 є більшим - МД від 09.12.2020 №UA500020/2020/237815 та від 12.01.2021 № UA500020/2021/000944 становить 4,01 дол. США/кг (ніж заявлено декларантом 2,52 дол. США/кг).

Не погоджуючись із вказаним рішенням про коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до положень ст. 49, 52 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів та зборів; подавати органу доходів та зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів та зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до вимог ст. 53 Митного кодексу України одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів та зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, а саме: декларацію митної вартості та документи що підтверджують числові значення складових митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); інвойс; платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії; страхові документи, тощо.

У разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності), зокрема, виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прас - листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення; тощо.

Під час здійснення Одеською митницею Держмитслужби контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу відповідача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом за вищезазначеними митними деклараціями встановлено, що подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх числових відомостей, що підтверджують числові значення вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: 1) відповідно до п. п. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі, тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів. 2) відповідно до ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на страхування цих товарів. Відповідно до наданого прайс-листу відсутні умови поставки.

Декларанту запропоновано відповідно до п. 3 ст. 53 Митного кодексу України для підтвердження заявленої митної вартості протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; копію митної декларацій країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

На вимогу митного органу декларантом надіслано повідомлення про неможливість надання додаткових документів (а.с.23).

Відповідно до ст. 54, 55 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів та зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування, яке має містити обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування, тощо.

При розгляді документів та пояснень, які були додатково надані, митним органом було встановлено, що декларантом всі наявні розбіжності не усунені та не подані всі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 Митного кодексу.

Суд вважає дії митного органу щодо відмови в застосуванні митної вартості, заявленої позивачем, за першим методом митної оцінки за ціною договору, неправомірними, а рішення про коригування відповідачем митної вартості за вищезазначеною партією товару протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що декларант надав всі необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, надані документи підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять розбіжностей.

Так, декларантом наданий до митних органів контракт, в якому визначений порядок, умови і строки оплати товару, умови поставки товару, тощо, наданий інвойси, які містять дані щодо найменування, кількості, ціни товару, умов поставки, що відповідає даним митної декларації та не суперечить умовам контракту, дані прас-листів, пакувальних листів не суперечать один одному та відповідають даним інвойсу щодо ціни, кількості, умов поставки товару, тощо.

Так, з оскаржуваного рішення вбачається, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, специфікації, пакувальному листі, тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

Суд звертає увагу, що відповідно до умов договору №1L/1 від 09.04.2020 року, зокрема, п.2 упаковка товару входить в інвойсну вартість товару (а.с.14).

Тобто, ціна, вказана в специфікації, є остаточною ціною товару та повністю включає в себе вартість пакування.

Суд не приймає до уваги посилання митного органу про відсутність у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) будь-якої інформації щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення виходячи з наступного.

Так, згідно наданих інвойсів поставка товару здійснюється на умовах СРТ Одеса, згідно з ІНКОТЕРМС-2010.

За офіційними даними тлумачення торгівельних правил Інкотермс в редакції 2010 термін СРТ означає, що продавець за власний рахунок сплачує усі витрати щодо перевезення товару до місця призначення. Умови поставки СРТ покладають на продавця обов`язок нести всі витрати і ризики, пов`язані з транспортуванням товару до місця призначення, зобов`язання щодо страхування товару відсутні.

Щодо посилань митного органу на те, що наданий до митного оформлення прайс-лист не містить терміну дії, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України прайс-лист є додатковим документом, а не основним. Більше того, специфікація складена 26.10.2020 року, тоді як прайс-лист датований 10.10.2020 року (різниця 16 днів), тобто вказані ціни відповідають цінам товару, що було відвантажено.

Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, який на практиці частіше використовується для зазначення цін на перелік послуг.

Згідно загальноприйнятої світової практики, прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Калькуляція - це розрахунково-вартісна методика обліку, за допомогою якого обраховується планова собівартість продукції. Всі види калькуляції є попередніми, їх розробляють до початку виробництва продукції та використовують при складанні кошторису.

При цьому, для підтвердження ціни, як дійсної вартості товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, контролюючим органом можуть бути запитані у декларанта каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, в яких пропозиція продавця адресована необмеженому колу покупців.

Каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару.

Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації, чи вимог до її складання чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено.

У контексті спірних правовідносин прайс-лист не є тим обов`язковим документом, які надаються на підтвердження митної вартості товару та не є єдиним доказом, який в кінцевому результаті впливає на числове значення заявленої митної вартості товарів. При цьому, він містить необхідну для предмета доказування інформацію і у сукупності з іншими наявними у справі доказами дає змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, тобто з цих підстав є належними і достатніми доказами у даній справі.

Крім того, згідно висновків Верховного Суду у постанові від 20.02.2018 року по справі №809/1884/16 посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено органом доходів і зборів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак відповідач не довів наявність розбіжностей в поданих документах, подані документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також надавали можливість відповідачу визначити митну вартість товару, відповідач не мав права витребовувати у позивача додаткові документи та відмовляти у розмитненні товару позивачу за ціною контракту.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано. Відзив на позов відповідачем не надано.

Посилання відповідача в рішенні про коригування митної вартості товару на наявність інформації про те, що подібний товар був оформлений за вищою митною вартістю суд не приймає до уваги, оскільки, відомості з інформаційної бази даних носять допоміжний інформаційних характер та не є безперечним доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Суд констатує також відсутність у матеріалах справи МД, зазначених у рішенні про коригування, дані яких взяті за основу для визначення митної вартості за резервним методом, як і доказів проведення попередньо консультацій із декларантом.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 8 Митного кодексу України державна митна служба здійснюється на основі принципів, в тому числі, законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, тощо.

Згідно з ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Оскільки позивачем були надані для митного оформлення товару всі документи, необхідні для визначення його митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість товару та її складові частини, не містять суттєвих розбіжностей, тощо, відмова відповідача у розмитненні товару за митною декларацією є неправомірною, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягаює скасуванню судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛБВ КАРГО підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. (а.с.9), ці витрати суд покладає на відповідача.

Суд дійшов висновку про стягнення з Одеської митниці Держмитслужби () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛБВ КАРГО» () судового збору у сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛБВ КАРГО» (; адреса: вул. Велика Васильківська, 114, м. Київ, 03150) до Одеської митниці Держмитслужби (; адреса: вул. Івана та Юрія Лип, 21а, м. Одеса, 65078) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2021/500016/2 від 16.01.2021 року Одеської митниці Держмитслужби.

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛБВ КАРГО» () судовий збір у сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян