Справа № 140/4478/21
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року ЛуцькСправа № 140/4478/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання дії по нарахуванню та виплаті з 01.02.2021 року довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Волинського апеляційного суду № 0940/34/2020 від 25.02.2020 року у розмірі 56 відсотків від розміру грошової винагороди працюючого судді на відповідній посаді протиправними; визнання дії щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді і виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини навчання на юридичному факультеті Московського державного університету ім. М.В.Ломоносова з 17.07.1984 року по 16.06.1989 року, що становить 2 роки 5 місяців 15 днів, протиправними; зобов`язання зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання на юридичному факультеті Московського державного університету ім. М.В.Ломоносова з 17.07.1984 року по 16.06.1989 року, що становить 2 роки 05 місяців 15 днів; зобов`язання здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Волинського апеляційного суду від 25.02.2020 року № 0940/34/2020 у розмірі 74 відсотків від грошової винагороди працюючого судді на відповідній посаді, починаючи з 01.02.2021 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач - ОСОБА_1 працював суддею і після виходу у відставку перебуває на обліку у відповідача як суддя у відставці, отримуючи щомісячне довічне грошове утримання.

На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 у справі №140/11591/20, ГУ ПФУ у Волинській області у листопаді 2020 року проведено перерахунок довічного грошового утримання позивача, починаючи з лютого 2020 року, і встановлено його у розмірі 70 відсотків від суддівської винагороди працюючого судді, зарахувавши до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, крім стажу роботи на посадах судді, період проходження строкової військової служби у Збройних Силах та період роботи у слідчо-прокурорських органах прокуратури Волинської області.

Однак, як зазначає позивач із 01.02.2021 року ГУ ПФУ у Волинській області безпідставно зменшено розмір довічного грошового утримання судді у відставці до 56 відсотків. У листі відповіді від 09.03.2021 року на заяву ОСОБА_1 від 18.02.2021 року зазначено, що спеціалістами управління переглянуто проведення перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 року по справі №140/11591/20 враховуючи стаж роботи на посаді судді. Зазначає, що такий висновок суперечить вищевказаному рішенню Волинського окружного адміністративного суду.

В подальшому, 24.03.2021 року позивач звернувся із заявою до ГУ ПФУ у Волинській області у якій просив зарахування до стажу роботи на посаді судді половину строку навчання на юридичному факультеті Московського державного університету ім. М.В.Ломоносова, навівши обгрунтування такого прохання. Однак, відповідач у листі відповіді від 13.04.2021 року, без наведення мотивів, зазначив що підстав для задоволення заяви немає.

Вважає, що дії відповідача в частині нарахування 56 відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до суддівської винагороди працюючого судді на цій же посаді та виключення із стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та виплату довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці періоду проходження строкової служби у Збройних Силах, періоду роботи на слідчо-прокурорских посадах у прокуратурі Волинської області та відмова включити до цього стажу половини строку навчання на юридичному факультеті Московського Державного університету ім. М.В.Ломоносова є протиправними і необґрунтованими.

У зв`язку із вищевикладеним просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 30.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до пункту 2 частини першої статті 263 КАС України.

21.05.2021 до Волинського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №0300-0802-7/22275 від 20.05.2021, відповідно до змісту якого проти задоволення позовних вимог заперечив (а.с.31-34). В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що перерахунок довічного грошового утримання позивачу було здійснено на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 року по справі №140/11591/20 на підставі положень ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII з розрахунку 56% суддівської винагороди з врахуванням набутого суддівського стажу 23 роки 8 місяці 25 днів. Зазначає, що у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII втратили чинність норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI. Також, відповідач зазначив, що відповідно до пункту 18 статті 86 Закону України №1697 максимальний розмір пенсії (з урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб які втратили працездатність.

Таким чином, позов ОСОБА_1 є безпідставним та необґрунтованим, а дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо проведення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового отримання позивача не можна вважати протиправними, оскільки він діяв виключно в межах, визначених нормами чинного законодавства.

У відповідності до частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив. Сторони скористались своїм правом щодо подачі заяв по суті справи.

Враховуючи вимоги статті 263 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_2 є суддею у відставці, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує щомісячне довічне грошового утримання, і ця обставина не є спірною.

З 1992 року ОСОБА_1 працював у судовій системі України на посаді судді. Постановою Верховної Ради України від 08 грудня 2016 року позивача звільнено з посади судді Апеляційного суду Волинської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Наказом голови Апеляційного суду Волинської області №97/15 від 15 вересня 2016 року позивач був звільнений з посади судді Апеляційного суду Волинської області та відрахований зі штату працівників Апеляційного суду Волинської області 16 вересня 2016 року.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.03.2017 у справі №161/2893/17 залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2017 у справі №876/5569/17 зобов`язано відповідача здійснити та виплатити ОСОБА_1 довічне утримання у розмірі 90% грошового утримання судді (а.с.17-22).

25.02.2020 Волинським апеляційним судом позивачу видано довідку № 09.40/34/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, де зазначено, що його суддівська винагорода із 01.01.2020, яка враховується при перерахунку пенсії становить - 196 537,00 грн. (а.с.16).

26.02.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020, до якої додав вищевказану довідку.

Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 03.03.2020 №6/8 про результати розгляду заяви ОСОБА_2 від 26.02.2020 про проведення перерахунку згідно з Законом України «Про судоустрій і статус суддів», у перерахунку довічного утримання ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погодившись із даним рішенням позивач оскаржив його до суду.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 у справі №140/11591/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасувано рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 03.03.2020 №6/8 про результати розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.02.2020 про проведення перерахунку згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 19.02.2020 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Волинського апеляційного суду №09.40/34/2020 від 25.02.2020, з врахуванням фактично виплачених сум.

На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 у справі №140/11591/20, ГУ ПФУ у Волинській області у листопаді 2020 року проведено перерахунок довічного грошового утримання позивача, починаючи з лютого 2020 року, і встановлено його у розмірі 70 відсотків від суддівської винагороди працюючого судді, зарахувавши до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, крім стажу роботи на посадах судді, період проходження строкової військової служби у Збройних Силах та період роботи у слідчо-прокурорських органах прокуратури Волинської області.

З дослідженої судом пенсійної справи позивача №830696 встановлено, що з 01.02.2021 ГУ ПФУ в Волинській області проведено перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_1 з розрахунку страхового стажу 36 років 10 місяців 18 днів, в тому числі 23 роки 8 місяців 25 днів на посаді судді, у розмірі 56% суддівської винагороди діючого судді.

Як слідує з матеріалів справи 24.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою у якій просив зарахування до стажу роботи на посаді судді половину строку навчання на юридичному факультеті Московського державного університету ім. М.В.Ломоносова (а.с.14).

Листом від 13.04.2021 року №3094-2807/Б-02/8-0300/21, відповідач повідом позивача, що підстав для задоволення заяви немає (а.с.15).

Вважаючи, дії відповідача в частині нарахування 56 відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до суддівської винагороди працюючого судді на цій же посаді та виключення із стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та виплату довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці періоду проходження строкової служби у Збройних Силах, періоду роботи на слідчо-прокурорских посадах у прокуратурі Волинської області та відмова включити до цього стажу половини строку навчання на юридичному факультеті Московського Державного університету ім. М.В.Ломоносова протиправними ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Статтею 130 Основного Закону України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до частини четвертої статті 43 Закону України від 15.12.1992 № 2862-XII «Про статус суддів» (чинного на момент виходу позивача на пенсію) з урахуванням змін, внесених Законом від 24.02.1994 № 4015-ХІІ, судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок-50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».

30.09.2016 набрав чинності Закон України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII), статтею 142 якого урегульовано порядок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до частини 1 статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 за №1402-VIII (набрав чинності 30.09.2016) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Як зазначено у пункті 34 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 за №1402-VIII, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

У частині 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 за №2862-XII зазначено: «… До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. …».

Згідно з частини 1 статті 25 Конституційного договору між Верховною Радою України та Президентом України про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України від 08.06.1995 за №1к/95-ВР Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення.

Відповідно до пункту 1 Розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.

Як зазначено у частини 3 статті 106 Конституції України, Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.

Згідно з частини 1 статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

У статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 за №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (стаття 1 втратила чинність 20.03.2008) зазначено: «… 1.Установити, що: …; до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби; …».

Відповідно до абзацу 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 за №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (дана постанова втратила чинність 01.12.2012) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Як слідує із копії трудової книжки позивача № НОМЕР_1 а також копії диплому НОМЕР_2 ОСОБА_1 у період з 17.07.1984 по 16.06.1989 навчався на денному відділенні юридичного факультету МДУ ім. М.В. Ломоносова (а.с.8-9).

Враховуючи наведені норми права та обставини справи, суд вважає, що відповідачем безпідставно не зараховано до стажу роботи позивача як судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання на денному відділенні юридичного факультету МДУ ім. М.В. Ломоносова з 17.07.1984 по 16.06.1989 тривалістю 2 роки 5 місяців 15 днів.

Таким чином, стаж роботи позивача як судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 32 роки 8 місяців 19 днів ((2 роки 5 місяців 15 днів) +(30 років 3 місяці 4 дні)).

У Рішенні Конституційного Суду України від 18.02.2020 у справі №1-15/2018(4086/16) (чинне з 18.02.2020) зазначено: «…Конституційний Суд України вирішив: … 2. Визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII зі змінами: - пункту 7 «та ліквідуються» в частині Верховного Суду України; - пункту 14 «судді Верховного Суду України»; - пункту 25. …».

Також, у Рішенні Конституційного Суду України від 18.02.2020 у справі №1-15/2018(4086/16) (чинне з 18.02.2020) зазначено: «… Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. 17.Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України. …».

Тобто, за Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 у справі №1-15/2018(4086/16) (чинне з 18.02.2020) до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів має бути встановлений один підхід.

Відповідно до частини 1 статті 142 Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 за №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Згідно з частини 2 статті 142 Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 за №1402-VIII суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як зазначено у частини 3 статті 142 Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 за №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У частини 4 статті 142 Законом України «Про судоустрій і статус суддів» зазначено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з частини 5 статті 142 Законом України «Про судоустрій і статус суддів» пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Нормами права не передбачена можливість обмеження максимальним розміром щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Протилежного відповідачем не доведено.

Враховуючи наведені норми права та обставини справи, оскільки позивач відпрацював на посаді судді повних 32 роки, то йому щомісячне довічне грошове утримання повинно виплачуватись в розмірі 74 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на природу та підстави даного спору та, оскільки спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, - суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача по нарахуванню та виплаті позивачу з 01.02.2021 року довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Волинського апеляційного суду № 09.40/34/2020 від 25.02.2020 року у розмірі 56 відсотків від розміру грошової винагороди працюючого судді на відповідній посаді; визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді і виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини навчання на юридичному факультеті Московського державного університету ім. М.В.Ломоносова з 17.07.1984 року по 16.06.1989 року, що становить 2 роки 5 місяців 15 днів; зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання на юридичному факультеті Московського державного університету ім. М.В.Ломоносова з 17.07.1984 року по 16.06.1989 року, що становить 2 роки 5 місяців 15 днів та зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Волинського апеляційного суду від 25.02.2020 року № 09.40/34/2020 у розмірі 74 відсотків від грошової винагороди працюючого судді на відповідній посаді, починаючи з 01.02.2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність необхідної сукупності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Крім того, відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як слідує з матеріалів справи при зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією №23 від 27.04.2021 (а.с.5), та який був зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області по нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 з 01.02.2021 року довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Волинського апеляційного суду № 09.40/34/2020 від 25.02.2020 року у розмірі 56 відсотків від розміру грошової винагороди працюючого судді на відповідній посаді.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді і виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини навчання на юридичному факультеті Московського державного університету ім. М.В.Ломоносова з 17.07.1984 року по 16.06.1989 року, що становить 2 роки 5 місяців 15 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання на юридичному факультеті Московського державного університету ім. М.В.Ломоносова з 17.07.1984 року по 16.06.1989 року, що становить 2 роки 5 місяців 15 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Волинського апеляційного суду від 25.02.2020 року № 09.40/34/2020 у розмірі 74 відсотків від грошової винагороди працюючого судді на відповідній посаді, починаючи з 01.02.2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський