Справа № 520/4968/21
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 р. № 520/4968/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу № 520/4968/21 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АЮКОР АГРО" до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЮКОР АГРО" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості № UA100430/2021/000001/2 від 25.02.2021.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржуване рішення Київської митниці Держмитслужби є протиправним, а тому, підлягає скасуванню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 відкрито спрощене провадження по даній справі та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

27.04.2021 представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки при винесенні оскаржуваного рішення Київська митниця Держмитслужби діяла з дотриманням норм чинного законодавства України.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

12.05.2020 між ID GROUP SAS (Франція) (продавець) та ТОВ "АЮКОР АГРО" (покупець) укладено контракт IDG-AUKORAGRO № 01 від 12.05.2020, відповідно до п. 1 якого продавець продає, а Покупець купує на умовах EXW Порт-де-Савойя Франція (Інкотермс 2020) матраци гумові та аксесуари до них, доставка яких здійснюватиметься відповідно до додатків до цього контракту, що є його невід`ємною частиною.

08.02.2021 позивачем здійснено попередню оплату за товар гумове покриття для підлоги SLABS CLIPSUPЕR 1000*1000 mm Thickness 17 mm BLACK у кількості 105 шт. у розмірі його повної вартості у сумі 3586,80 євро на рахунок покупця відповідно до інвойсу - проформи № DЕ056511 від 05.02.2021, що підтверджується платіжним дорученням № 25JBKLL2 від 08.02.2021 та платіжним дорученням в іноземній валюті SWIFT протокол) № 25 від 08.02.2021.

Вказаний товар на суму 3586,80 євро відвантажено відповідно до інвойсу № FА115340 від 12.02.2021.

ТОВ "АЮКОР АГРО" до Київської митниці Державної митної служби України подано вантажно - митну декларацію № UA100430/2021/002344 від 23.02.2021.

Разом з вказаною вантажно - митною декларацією позивачем подані наступні документи: пакувальний лист (Packing list) Packing List від 12.02.2021; рахунок - фактура (інвойс) (Commercial invoice) № FA 115340 від 12.02.2021; автотранспортна накладна (Road consignment note) № 33929 від 17.02.2021; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № 2021_02_09_7494277 від 09.02.2021; банківський платіжний документ, що стосується товару № 25JBKLL2 від 08.02.2021; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 10601 від 18.02.2021; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі - продажу IDG-AUKORAGRO № 01 від 12.05.2020; договір про надання послуг митного брокера № 061020-1 від 06.10.2020; договір (контракт) про перевезення № 061020 від 06.10.2020; інші некласифіковані документи тех. опис 23.02.2021.

Відповідно до картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100430/2021/00015 у митному оформленні (випуску) товарів, або у пропуску через митний кордон України позивачу відмовлено у зв`язку з тим, що на підставі ст. 54 МКУ митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості від 25.02.2021 № UA100430/2021/000001/2.

У вказаному рішенні відповідача про коригування митної вартості від 25.02.2021 № UА100430/2021/000001/2 зазначено, що на виконання положень статей 52-55, 57, 58, 335 Митного кодексу України (далі - МКУ) та за результатами розгляду поданих до митного оформлення разом з митною декларацією документів встановлено, що надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає статі за ці товари. Відповідно частини 4 контракту від 12.05.2020 № 1DS-AUKORAGRO №1 передбачено здійснення попередньої оплати за товар на підставі Проформи. Декларантом до митного оформлення не подано відповідно до пункту 4 частини 2 статті 53 МКУ банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують здійснення попередньої оплати на підставі Проформи. Відповідно частини 3 контракту від 12.05.2020 № IDS-A UKORAGRO № 1 умови поставки EXW Порт де - Савойя (Франція). Відповідно до інвойсу поставка товару здійснюється на умовах FCA (МІСЦЕ НЕ ВКАЗАНЕ) що не відповідає умовам контракту в частині 3 контракту від 12.05.2020 № IDS-A UKORAGRO № 1. Міжнародний торговий термін (умова) FCA (назва місця) означає, що продавець зобов`язаний нести всі ризики втрати чи пошкодження товару до моменту його поставки до названого місця, покупець зобов`язаний нести всі ризики втрати чи пошкодження товару з моменту відвантаження товару у названому місці. Декларантом до митного оформлення не подано відповідно до пункту 8 частини 2 статті 53 МКУ страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Документи, які подані декларантом до митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Також, у вказаному рішенні митний орган зазначив, що для підтвердження заявленої митної вартості товарів необхідно надати документи відповідно до частини 2 статті 53 МКУ та додаткові документи відповідно до частини 3 статті 53 МКУ: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається: рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; відповідно до пункту 4 частини 2 статті 53 МКУ банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують здійснення попередньої оплати; відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 МКУ транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (договір, заявки тощо); відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 МКУ та статті 9 Закону України від 01.07.2004 № 1955-1V "Про транспортно - експедиторську діяльність" документи (рахунки, накладні тощо), що є підтвердженням витрат експедитора та видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади; відповідно до пункту 8 частини 2 статті 53 МКУ страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару та сировини; копію митної декларації країни відправлення з перекладом українською мовою відповідно до статті 254 МКУ.

Згідно другої частини оскаржуваного рішення відповідача відправленого окремим повідомленням, зазначено, що надана митна декларація країни відправлення від 17.02.2021 № із зазначенням в графі 20 умов поставки товару FCA PORTE DE SA VON відповідає умовам контракту в частині 3 контракту від 12.05.2020 № IDSAUKORAGRO № 1 та не відповідає інформації, зазначеній в митній декларації за якою товар заявлений до митного оформлення; надане платіжне доручення від 08.02.2021 № 25 в гр.70 призначення платежу не містить інформації щодо рахунку, рахунку-проформи на зазначену партію товару, тому не можливо стверджувати що воно стосується оцінюваного товару; наданий декларантом прайс-лист датований календарним роком 2020 та не містить інформацію щодо оцінюваного товару. Тобто, даний документ не підтверджує дійсність цін та достовірність митної вартості. Декларантом не подано додаткових документів в повному обсязі, про що зазначено у листі № б/н, який надіслано до митниці 25.02.2021.

Так, за вимогою митного органу, в процесі консультацій позивачем супровідним листом № б/н від 25.02.2021 р. надано: рахунок - фактуру № 106011 від 18.02.2021, банківський платіжний документ, що стосується товару № 25 від 08.02.2021, прайс - лист, митну декларацію країни відправлення від 17.02.2021 №

Не погоджуючись із винесеним рішенням Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості № UA100430/2021/000001/2 від 25.02.2021, підприємство звернулось до суду з даним позовом.

Щодо вирішення справи по суті, суд вказує наступне.

Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частиною першою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, згідно з приписами пункту 2 частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зокрема, мають право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу (пункт 2 частини третьої статті 52 Митного кодексу України).

Частиною четвертою статті 52 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

За змістом частини першої статті 260 Митного кодексу України, якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, вона може подати органу доходів і зборів тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, та під зобов`язання про подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

Відповідно до частин першої - третьої статті 57 цього Кодексу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з приписами статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Вказана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (Контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Послідовність дій посадових осіб органів доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів під час здійснення їх митного контролю та митного оформлення визначено Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженими наказом ДМС України від 13.07.2012 №362.

Згідно з приписами пункту 6 глави 2 вказаних Методичних рекомендацій при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх складових митної вартості; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п`ятою - восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості (далі - ДМВ); наявність арифметичних помилок в митній декларації, ДМВ або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.

При перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ подається); митній декларації графи 12, 20, 22, 31 (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності реквізитів документів, які підтверджують митну вартість товарів), 45, 46; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, для декларування яких не застосовується митна декларація (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару (пункт 7 глави 2 Методичних рекомендацій).

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно до положень частини 6 статті 54 Митного кодексу України, підставами для відмови у коригуванні митної вартості, серед іншого, є неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу.

За змістом статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється в першу чергу за основним методом, тобто, за ціною договору (вартістю операції).

Тобто, згідно норм Митного кодексу України, митним органом при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів повинна бути зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Також згідно з частиною 6 статті 53 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Суд звертає увагу на те, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня.

Проте, в порушення вказаної норми відповідачем в оскаржуваному рішенні не обґрунтовано причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Верховний Суд у постанові від 14 травня 2019 року (справа № 820/2474/16) зазначив, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані її складові, та які саме документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Щодо сумнівів представника відповідача стосовно оплати товару, суд зазначає наступне.

Разом із вантажно - митною декларацією № UА100430/2021/002344 від 23.02.2021 позивачем надавалося платіжне доручення № 25JBKLL2 від 08.02.2021, що підтверджує факт сплати підприємством попередньої оплати у розмірі 100 % вартості товару у розмірі 3586,80 євро. Так, у призначенні платежу відповідно до вимог обслуговуючого банку вказано: For 1/ІD GROUP SAS2/47 VOIE SAINT EXUPERY.PARK DACTIV2/ITES ALPESPACE3/FR/PORTE DE SAVOIE. 73800FR05037 for PRPMNT FOR slabs clipsuper and accessories ACC CNTR N IDG-AUKORAGRO N01 DD 12.05.2. Тобто, вказане платіжне доручення має всі необхідні реквізити.

Щодо відсутності у призначенні платежу посилання на інвойс-проформу, представник позивача у позові зазначив, що рядок призначення платежу має обмежену кількість символів для вводу, і в першу чергу були введені дані, які вимагаються банком для проведення платежів в іноземній валюті.

При цьому, суд звертає увагу на те, що факт здійснення позивачем попередньої оплати у сумі 3586,80 євро також підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті (SWIFT протокол) № 25 від 08.02.2021, яке надавалося додатково на вимогу відповідача супровідним листом № б/н від 25.02.2021.

Крім того, суд вважає безпідставним посилання відповідача, що вказане платіжне доручення не стосується оцінюваного товару, оскільки в гр.70 призначення платежу не містить інформації щодо рахунку, рахунку-проформи на зазначену партію товару, виходячи з наступного.

У гр. 70 даного платіжного доручення зазначено наступні деталі платежу: PRPMNT FOR slabs clipsuper and accessories ACC CNTR N IDG-AUKORAGRO N01 DD 12.05.2020.

Тобто, вказане платіжне доручення містить всі необхідні реквізити.

Таким чином, відсутність у призначенні платежу певних відомостей (реквізитів), зокрема, посилання на інвойс-проформу, не може бути підставою для коригування митної вартості та жодним чином не впливає на її формування, тим більше якщо з інших поданих декларантом документів можливо встановити такі дані.

Щодо посилань відповідача на розбіжності між п. 3 Контракту від 12.05.2020 № IDG- AUKORAGRO № 01, в якому зазначені умови поставки EXW Порт де-Савойя (Франція), та інвойсом , в якому зазначено, що поставка здійснюється на умовах FCA (МІСЦЕ НЕ ВКАЗАНЕ), суд вказує наступне.

Відповідно до п. 1 контракту № IDG-AUKORAGRO № 01 від 12.05.2020 продавець продає, а покупець купує на умовах EXW Порт-де-Савойя Франція (Інкотермс 2020) матраци гумові та аксесуари до них, доставка яких здійснюватиметься відповідно до додатків до цього контракту, що є його невід`ємною частиною.

Згідно з о п. 3 вказаного контракту встановлено, що товар поставляється покупцю на умовах EXVV Порт-де-Савойя Франція (Інкотермс 2020). Вид транспорту визначається Покупцем.

Також, умови поставки зазначені в графі 20 вантажно-митної декларації, за якою товар був заявлений Позивачем до митного оформлення, повністю відповідають узгодженим сторонами умовам поставки товару, визначеним в п. 3 контракту.

З метою виконання умов контракту, оскільки за умовами контракту, витрати на транспортування не включені у вартість товару. Позивачем укладено договір (контракт) про перевезення № 061020 від 06.10.2020 з ТОВ "АБОРДАЖ ЛОГІСТИК".

Також, судом встановлено, що страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, при митному оформленні не надавалися, оскільки страхування товару ані продавцем, ані покупцем не здійснювалося. Крім того, умовами контракту від 12.05.2020 обов`язкове страхування товару не передбачено. Так само, не передбачено обов`язкове страхування товару умовами поставки ЕХW та FCA (Інкотермс 2020).

Враховуючи викладене, відповідачем не наведено конкретних та обґрунтованих обставин, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих позивачем документів та водночас не доведено, що заявлені позивачем відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними. Ані під час декларування спірного товару, ані під час судового розгляду справи відповідач не вказав на документи, зазначені у статті 53 МК України, і які подані позивачем при митному оформленні, в яких з них наявні розбіжності, ознаки підробки або які не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості № UA100430/2021/000001/2 від 25.02.2021 є протиправним, а тому, підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "АЮКОР АГРО" підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "АЮКОР АГРО" (місцезнаходження: просп. Науки, буд. 25, к. 401, м. Харків, 61166, ідентифікаційний код - 40787561) до Київської митниці Держмитслужби (місцезнаходження: бульв. Вацлава Гавела, буд. 8-а, м. Київ, 03124, ідентифікаційний код - 43337359) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості № UA100430/2021/000001/2 від 25.02.2021.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "АЮКОР АГРО" (ідентифікаційний код - 40787561) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби (ідентифікаційний код - 43337359) судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справа розглядалась в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.С. Мороко