Справа № 620/4091/21
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 року м. Чернігів Справа № 620/4091/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) 19.04.2021 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - ГУПФУ в Чернігівській області), у якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо застосування при призначенні їй пенсії за віком у 2020 році показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні за 2014-2016 роки та неврахуванні страхового стажу і заробітку за період з 01.01.2004 по 30.04.2007;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок її пенсії з 01.05.2020 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, за 2017-2019 роки, та з врахуванням страхового стажу і заробітку за період з 01.01.2004 по 30.04.2007.

Позовні вимоги мотивовані тим, що всупереч вимог чинного законодавства відповідачем при призначенні їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не було враховано до страхового стажу і заробітку період роботи позивача з 01.01.2004 по 30.04.2007.

Крім того, застосування при розрахунку її пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.05.2020 показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні за 2014-2016 роки є безпідставним, оскільки такий показник мав бути врахований за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2017-2019 роки.

Ухвалою судді від 05.05.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні). Також установлено відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 03.06.2021 позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог за період з 01.05.2020 по 18.10.2020 залишено без розгляду.

Від відповідача надійшов відзив на позов, у якому він позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити та зазначив, що ОСОБА_1 із заявою встановленого зразка щодо вирішення питання про проведення перерахунку пенсії із включенням до страхового стажу періоду роботи з 2004 по 2007 рік не зверталась, протокол про відмову у відповідному обчисленні ГУПФУ в Чернігівській області не приймався.

Щодо перерахунку пенсії позивачу із застосуванням показника середньої місячної заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки зазначив, що відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при переведенні позивача на інший вид пенсії встановлено показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в Чернігівській області та з 01.05.2020 отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, з 14.11.2001 по 30.04.2020 позивач отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Для обчислення пенсії ОСОБА_1 відповідачем врахована заробітна плата за періоди роботи з 01.06.1992 по 31.05.1997 та за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.12.2003, яка визначена із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки (а.с. 25-27).

З метою перевірки правильності проведеного відповідачем розрахунку пенсії, позивач 20.01.2021 звернулась до ГУПФУ в Чернігівській області з відповідною заявою (а.с. 17).

Листом від 19.02.2021 ГУПФУ в Чернігівській області повідомило, що за документами пенсійної справи пенсія призначена та виплачується відповідно до чинного законодавства. З питання проведення перерахунку пенсії з включенням до страхового стажу за періоду роботи з 2004 по 2007 роки запропоновано звернутись до відділу обслуговування громадян №2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУПФУ в Чернігівській області або за допомогою онлайн сервісу (а.с. 18-19).

У поданому позові ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до інформації, викладеної відповідачем у вказаному листі, вона звернулась до сервісного центру для вирішення питання про перерахунок її пенсії з врахуванням страхового стажу та заробітку за період з 2004 по 2007 роки. Однак, у здійсненні будь-яких дій позивачу було відмовлено та повідомлено, що всі питання щодо нарахування пенсії вирішує тільки ГУПФУ в Чернігівській області для чого їй необхідно подати відповідну заяву та надано її зразок (а.с. 20).

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 05.03.2021 повторно звернулась до відповідача із заявою для вирішення питання про перерахунок її пенсії (а.с. 21).

Листом від 07.04.2021 ГУПФУ в Чернігівській області повідомлено, що при переведенні позивача на інший вид пенсії встановлено показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення їй попереднього виду пенсії. З питання проведення перерахунку пенсії з включенням до страхового стажу періоду роботи з 2004 по 2007 роки позивачу повторно запропоновано звернутись до відділу обслуговування громадян №2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУПФУ в Чернігівській області або за допомогою онлайн сервісу (а.с. 22).

Вважаючи вказану відмову ГУПФУ в Чернігівській області протиправною, ОСОБА_1 звернулась до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» (чинний но момент призначення пенсії позивачу з 14.11.2001) визначав загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Так, статтею 37 вказаного Закону було встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Разом з тим, частиною першою статті 9 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) установлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною другої вказаної статті Закону №1058-ІV визначено, що за рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках Накопичувального фонду або на індивідуальних пенсійних рахунках у відповідних недержавних пенсійних фондах - суб`єктах другого рівня системи пенсійного забезпечення, здійснюються такі пенсійні виплати, як довічні пенсії і одноразова виплата.

Відповідно до статті 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Суд зазначає, що аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, суд звертає увагу, що позивач отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. За призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач звернулась вперше.

Тобто, в даному випадку відбулось не переведення позивача з одного виду пенсії на інший в межах дії Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а фактичне її призначення відповідно до вказаного Закону.

Згідно із частиною другою статті 40 Закону №1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1+ Кз2+Кз3+...+Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, тобто за 2017-2019 роки.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постановах від 22 лютого 2018 року у справі №310/3774/17 та від 22 січня 2019 року у справі №577/2457/17.

Отже, для призначення пенсії у 2020 позивачу має застосовуватися показник середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення, а саме 2017-2019 роки.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу і заробітку період її роботи з 01.01.2004 по 30.04.2007, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтею 40 Закону №1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до матеріалів справи, у період з 01.01.2004 по 30.04.2007 позивач працювала в Чернігівському структурному підрозділі українського фінансово-економічного інституту у формі Товариства з обмеженою відповідальністю. Згідно із довідкою форми ОК-5 протягом вказаного періоду роботодавцем за позивача сплачувались страхові внески у розмірі, не менше мінімального (а.с. 23-24).

Враховуючи наведені вище вимоги Закону №1058-IV, період роботи ОСОБА_1 з 01.01.2004 по 30.04.2007 має бути врахований до її страхового стажу. Також заробіток, отриманий позивачем за даний час, повинен бути врахований для обчислення пенсії.

Разом з тим, судом встановлено та відповідачем не заперечується, що ГУПФУ в Чернігівській області вимоги чинного законодавства не виконано, що призвело до зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 при проведенні її розрахунку з 01.05.2020.

У поданому відзиві відповідач зазначає, що ОСОБА_1 із заявою встановленого зразка для вирішення питання про проведення перерахунку її пенсії із включенням до страхового стажу періоду з 2004 по 2007 рік не зверталась, протокол про відмову у відповідному обчисленні ГУПФУ в Чернігівській області не приймався, тому наведені вимоги є передчасними.

Однак, суд з такою позицією ГУПФУ в Чернігівській області не погоджується, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджуються неодноразові звернення позивача як до відповідача так і до сервісного центру для вирішення спірного питання, яке так і не було розглянуте.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини виробила конструкцію «legitimate expectations» («правомірні очікування»), пояснюючи сутність якої ЄСПЛ зазначає про необхідність більш широкого розуміння терміну майна (possessions), зазначеного у статті 1 Першого Протоколу Конвенції, згідно з яким до майна входить як наявне майно, так і активи, включаючи вимоги, щодо яких заявник може стверджувати про наявність у нього щонайменше «правомірного очікування» ефективного отримання майнового права.

У справі «Суханов та Ільченко проти України» (Заяви № 68385/10 та 71378/10) ЄСПЛ повторив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Колишній Король Греції та інші проти Греції» (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що період з 01.01.2004 по 30.04.2007 мав бути зарахований до страхового стажу позивача та до заробітної плати, яка враховується при обчисленні пенсії, при її призначенні з 01.05.2020, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині слід задовольнити.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо застосування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.05.2020 показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, та неврахуванні страхового стажу і заробітку за період з 01.01.2004 по 30.04.2007;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 19.10.2020 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2017, 2018 та 2019 роки, та з врахуванням страхового стажу і заробітку за період з 01.01.2004 по 30.04.2007.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 03.06.2021.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (, вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005).

Суддя С.В. Бородавкіна