Справа № 405/7598/20
Суддя: Іванова Л. А.
Дата ухвалення: 2021-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/7598/20
Провадження №2-а/405/145/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2021 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Нетесі С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницькому в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 405/7598/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора взводу №2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП сержанта поліції Майфат Романа Володимировича (м. Кропивницький, вул. Юрія Бутусова, 22б) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з адміністративним позовом до інспектора взводу № 2 роти 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП Майфат Р.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії НК № 158030 від 22.11.2020 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 22.11.2020 року відносно нього (позивача) відповідачем інспектором Майфат Р.В. було винесено постанову серії НК № 158030 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за те, що він 22.11.2020 року, керуючи транспортним засобом, не пред`явив поліс обов`язкової цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.1 ґ) та 2.4 а) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Вказав, що він (позивач) 22.11.2020 року керував транспортним засобом Opel Astra, номерний знак НОМЕР_1 , та на вул. Пермська в м. Кропивницький був зупинений поліцейськими, які повідомили його про те, що він порушив вимоги ПДР України, а саме перетнув суцільну дорожню розмітку 1.1, на що він (позивач) заперечив. Один з поліцейських відразу став вимагати у нього пред`явити документи. На дану вимогу він (позивач) зазначив, що відповідні документи надаються водієм лише за наявності законних підстав для цього згідно із ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію». При цьому, поліцейські вказали, що вони зупинили його (позивача) на підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 цього Закону у зв`язку з порушенням останнім ПДР України, однак він (позивач) вважає, що його вину в порушенні ПДР України не було доведено. Крім того, зазначив, що страховий поліс може пред`являтися лише у двох випадках: складання протоколу та оформлення матеріалів ДТП. Однак, відповідач, незважаючи на це, виніс оскаржувану постанову, якою притягнув його (позивача) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, за те, що він не пред`явив страхового полісу. При цьому, відповідач, який виніс постанову на місці зупинки транспортного засобу порушив його (позивача) процесуальні права. На підставі зазначеного, позивач просить скасувати оскаржувану постанову, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою суду від 02.12.2020 року зазначений адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків адміністративного позову та запропоновано позивачу в установлений судом строк сплатити судовий збір.

Ухвалою суду від 12.01.2021 року відкрито провадження у справі за вказаним вище адміністративним позовом та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Крім того, ухвалою суду від 10.02.2021 року клопотання позивача ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання залишено без задоволення.

Від відповідача інспектора взводу № 2 роти 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП Майфат Р.В. до суду надійшов відзив на адміністративний позов, зареєстрований в суді 09.02.2020 року за вх. № 3201, в якому (відзиві) відповідач по суті адміністративного позову зазначив, що 22.11.2020 року під час несення служби (відповідачем та його напарником) було зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме: як громадянин ОСОБА_1 , який керував автомобілем Opel Astra, номерний знак НОМЕР_1 , не пред`явив для перевірки полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ґ), п. 2.4. а) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим ним (відповідачем) було винесено оскаржувану постанову. Вказав, що позивача було належним чином повідомлено про причину зупинки транспортного засобу, а саме: порушення позивачем п. 8.5 ПДР України. Те, що позивач був не згоден з діями поліцейського не звільняє його від обов`язку виконати законні вимоги посадової особи поліції щодо перевірки документів. Вважає, що оскаржувана постанова відповідає всім вимогам закону, а її зміст, - обставинам правопорушення. На підставі зазначеного, враховуючи, що позивач не надав доказів, які мали б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення, відповідач просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Крім того, до відзиву відповідачем додано як доказ по справі матеріали відео-фіксації з місця адміністративного правопорушення від 22.11.2020 року, що здійснювалась на нагрудний відеореєстратор, на носії інформації - DVD-R диску.

Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, враховуючи заперечення відповідача проти позову, викладені у відзиві на позовну заяву, дослідивши докази по справі в їх сукупності, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, яка визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.11.2020 року інспектором взводу № 2 роти 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП Майфат Р.В. винесено постанову серії НК № 158030 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Вказана постанова мотивована тим, що 22.11.2020 року о 16 год. 40 хв. в м. Кропивницький по вул. Верхня Пермська, 12, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Opel Astra, номерний знак НОМЕР_1 , не пред`явив полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ґ), п. 2.4. а) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивачем оскаржується правомірність винесеного відповідачем інспектором взводу № 2 роти 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП Майфат Р.В. як суб`єктом владних повноважень рішення у формі постанови серії НК № 158030 від 22.11.2020 року.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затвердженіпостановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В свою чергу, конкретні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про Національну поліцію», Правил дорожнього руху.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Відповідно до п. 8.5 ПДР України дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Відповідно до п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також, крім іншого, пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 Правил.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху . При цьому, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 32 цього Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Крім того, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Сукупний аналіз вищевказаних правових норм свідчить про те, що право (повноваження) вимагати від водія, який керує транспортним засобом пред`явлення для перевірки поліса (сертифіката, договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів мають посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції лише у випадках, передбачених законодавством, а саме при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Так само й обов`язок водія, який керує транспортним засобом пред`явити на вимогу посадової особи відповідного підрозділу Національної поліції для перевірки поліс (сертифікат, договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виникає лише у випадках складання відносно даного водія протоколу щодо порушення правил дорожнього руху чи при оформленні матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю даного водія.

Зміст постанови серії НК № 158030 від 22.11.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яка є предметом оскарження, свідчить про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення відповідачем було інкриміновано ОСОБА_1 , що при перевірці документів, останній не пред`явив для перевірки полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення, яке стало підставою для законної вимоги поліцейського про пред`явлення документів, визначених п. 2.1 ПДР України та їх непред`явлення винною особою, що підтверджено належними доказами.

Крім того, те, що водій не згоден з діями поліцейського не звільняє його від обов`язку виконати законні вимоги посадової особи поліції щодо перевірки документів.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 464/1470/17 та від 18.04.2018 року у справі № 682/2232/16-а.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із норм, викладених в ст. 77 КАС України, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає саме на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

При цьому, окремо слід звернути увагу на те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС Україниу справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Надаючи оцінку належності і допустимості наданим відповідачем в якості доказу відео-файлам, які містяться на цифровому носії інформації DVD-R диску, позначеному написом «Ю/ ОСОБА_1 /НК 158030», судом відзначається, що зазначені файли містять записи з реєстратора службового автомобіля та нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, на яких (записах) зафіксована процедура оформлення адміністративного правопорушення, під час якої ОСОБА_1 відмовлявся пред`явити документи, визначені п. 2.1 ПДР України, посилаючись на відсутність у поліцейських підстав їх вимагати.

Разом з тим, судом не встановлено, з яких саме міркувань виходив відповідач інспектор взводу № 2 роти 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП ОСОБА_2 , визнаючи позивача винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та у порушенні ним (позивачем) вимог п.п. 2.1 ґ), 2.4. а) Правил дорожнього руху, яким передбачено обов`язок водія механічного транспортного засобу мати при собі та пред`являти на вимогу поліцейського документи, визначені п. 2.1 ПДР України, а так само встановлюючи достатність підстав вважати, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, яке стало підставою для вимоги про пред`явлення вказаних документів у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію». У зв`язку з цим та за наведених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість твердження позивача про безпідставність винесеної відповідачем відносно нього постанови і накладення адміністративного стягнення за відсутності в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення, оскільки відповідач не довів порушення позивачем як п. 8.5, так і п.п. 2.1 г), 2.4 а) ПДР України, а відтак і законності своєї вимоги про пред`явлення водієм (позивачем) документів, визначених п. 2.1 ПДР України.

Крім того, судом відзначається, що оскаржувана постанова серії НК № 158030 від 22.11.2020 року не містить посилання на інші докази (пояснення свідків, речові докази, показання технічних приладів чи технічних засобів тощо) за результатами оцінки яких відповідач встановив порушення вимог п.п. 8.5, 2.1 ґ) та 2.4 а) Правил дорожнього руху та прийшов до висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та винність ОСОБА_1 в його (адміністративному правопорушенні) вчиненні, що в свою чергу об`єктивно позбавляє суд можливості належним чином дослідити докази по справі про адміністративні правопорушення в разі їх наявності та надати їм відповідну правову оцінку на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, судом встановлено відсутність підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для висунення вимоги посадовою особою Національної поліції ОСОБА_2 щодо пред`явлення для перевірки документів, передбачених п. 2.1 ПДР України, враховуючи відсутність: події адміністративного правопорушення, складання протоколу щодо порушень Правил дорожнього руху чи оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди в ході яких висунення відповідачем вимоги про пред`явлення позивачем зазначених документів було б правомірним, та, поряд з цим, відповідачем не надано суду жодних належних доказів на підтвердження наявності обставин, зазначених у наведених вище нормах закону, які б підтвердили правомірність такої вимоги.

Разом з тим, посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року (справа № 5-рп/2015), яким надано тлумачення словосполученням «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», суд вважає необґрунтованим, оскільки вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 цього Кодексу зазнали змін, в результаті чого, на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції, розповсюджуються вимоги ч. 4 ст. 258 КУпАП. Таким чином, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення Правил дорожнього руху, передбачених ч. 3 ст. 121 КУпАП, на місці вчинення такого правопорушення.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що постанова серії НК № 158030 від 22.11.2020 року в справі про адміністративне правопорушення, винесена суб`єктом владних повноважень - інспектором взводу № 2 роти 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП Майфат Р.В., не містить достатніх та беззаперечних доказів порушення позивачем ОСОБА_1 вимог п. 8.5, 2.1 ґ) та 2.4 а) Правил дорожнього руху, та, як наслідок, вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, більш того, вина позивача не підтверджується будь-якими іншими, передбаченими процесуальним законом доказами.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача не проведено всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, на підставі чого адміністративний позов підлягає задоволенню, у зв`язку з чим постанова в справі про адміністративне правопорушення серії НК № 158030 від 22.11.2020 року відносно ОСОБА_1 , як така, що винесена суб`єктом владних повноважень в порушення вимог ст.ст. 245, 251, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Також, відповідно до вимог ст. 139 КАС України з УПП в Кіровоградській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 72, 77, 132, 139, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, ч. 1 ст. 126, ст.ст. 251, 254, 256, 283, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора взводу № 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП сержанта поліції Майфат Романа Володимировича (м. Кропивницький, вул. Юрія Бутусова, 22б) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 158030 від 22.11.2020 року, винесену інспектором взводу № 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП Майфат Романом Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення п.п. 2.1 ґ) та 2.4 а) Правил дорожнього руху та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, службова особа якого виступала відповідачем у справі Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції (вул. Юрія Бутусова, буд. 22-Б, м. Кропивницький, 25030) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 295 КАС України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Третій апеляційний адміністративний суд через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова