Справа № 473/1631/21
Суддя: Лузан Л. В.
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/1631/21
РІШЕННЯ

іменем України

"02" червня 2021 р.Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Багрін І.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Ботнара Івана Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

в травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Ботнара Івана Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.04.2021 року інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області Ботнаром І.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН №4123804 в вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп., яку позивач отримав поштою 28.04.2021 року.

З даної постанови вбачається, що позивач 26.04.2021 року о 10 год. 34 хв., керуючи транспортним засобом «DAF XF 105.410», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Миколаєві по вул. Веселинівській, при зупинці працівниками патрульної служби на вимогу поліцейського не пред`явив водійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п.2.4 Правил дорожнього руху. Позивача було притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КпАП України та накладене стягнення в вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Позивач вважав, що вказана постанова є незаконною, оскільки провадження в адміністративній справі здійснювалося з грубими процесуальними порушеннями (розгляд справи відбувся на місці вчинення правопорушення, що позбавило його в повному обсязі скористатися наданими йому правами, без дотримання порядку, встановленого ст.ст. 278,279 КпАП України, за відсутності доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення).

Виходячи з цих обставин ОСОБА_1 просив скасувати вказану постанову.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогійні викладеним у позові.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Миколаївській області в судове засідання не з`явився. Надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, а також відзив, в якому вимоги позивача вважав безпідставними та немотивованими, а оскаржувану постанову такою, що винесена у повній відповідності з вимогами закону.

Відповідач інспектор Управління патрульної поліції в Миколаївській області Ботнар І.О. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причину неявки суд не повідомив.

Суд з урахуванням вимог ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 268 КАС України вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника Управління патрульної поліції в Миколаївській області, інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Ботнара І.О., оскільки матеріали містять достатньо інформації для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що 26.04.2021 року інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області Ботнаром І.О. відносно позивача ОСОБА_1 була складена постанова про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КпАП України.

З даної постанови вбачається, що позивач ОСОБА_1 26.04.2021 року о 10 год. 34 хв., керуючи транспортним засобом «DAF XF 105.410», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Миколаєві по вул. Веселинівській, при зупинці працівниками патрульної служби на вимогу поліцейського не пред`явив водійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п.2.4 Правил дорожнього руху.

Окремого фіксування обставин події в протоколі про адміністративне правопорушення представник поліції не здійснював, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 254, ч.ч. 2, 4, 5 ст. 258 КпАП України, п. 4 розділу І наказу МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Так, відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», п. 2.1, п.2.4 а Правил дорожнього руху).

Правила дорожнього руху, які встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, належать до виконання всіма учасниками дорожнього руху.

Згідно п. 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Особи, які порушують Правила дорожнього руху, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Згідно ч.1 ст.126 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, в вигляді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ч.1 ст. 7 КпАП України).

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання відповідних доказів (ст. 251 КпАП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений вищевказаною статтею, розподіляється наступним чином: позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Факт порушення водієм Правил дорожнього руху фіксується відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та повинен бути достатньо обґрунтованим належними та допустимими доказами, які б усували будь-які сумніви щодо наявності такого порушення.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 1ст. 268 КпАП України, п.п. 4, 8 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 (далі Інструкція) особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Поліцейський при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КпАП України) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (ст. 278 КпАП України, п. 5 розділу ІІІ Інструкції).

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачено КпАП України), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (ст. 279 КпАП України, п. 9 розділу ІІІ Інструкції).

Як вбачається з відеозапису з місця вчинення адміністративного правопорушення, зупинка позивача була викликана передбаченою законом підставою, а саме тим, що останній, керуючи транспортним засобом «DAF XF 105.410», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху порушив вимоги Правил дорожнього руху (на дорозі, яка має три смуги для руху в одному напрямку, рухався в крайній лівій смузі). При цьому, позивач ОСОБА_1 , ігноруючи вимогу працівника поліції, не пред`явив відповідні документи, водночас останньому було повідомлено про підстави його зупинки, відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» (оглянути відеоматеріали на підтвердження порушення ним правил дорожнього руху, що стали підставою для зупинки його транспортного засобу, позивач відмовився), суть порушення, роз`яснені права, дотриманий порядок розгляду адміністративної справи.

Водночас, розгляд адміністративної справи безпосередньо на місці вчинення адміністративного правопорушення відповідає ч.4 ст. 258 КпАП України, п.2 розділу ІІІ Інструкції.

Зокрема, згідно правового висновку, викладеного Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду в постанові від 19 грудня 2018 року у справі №216/5609/16-а: «рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5рп/15 роз`яснено положення частини першоїстатті 276 КУпАП стосовно змісту словосполучення «за місцем його вчинення». Зазначено, що положення частини першоїстатті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Отже, словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Тому уповноважений працівник Управління патрульної поліції має повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені КУпАП, які вчиняються на території обслуговування відповідного відділу патрульної поліції.

Таким чином, передбачене ч. 1 ст. 276 КУпАП положення про те, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення має інше смислове та логічне значення, ніж те, що вкладає в нього сторона позивача та не обмежує право уповноваженої особи на розгляд адміністративної справи на місці зупинки транспортного засобу (вчинення порушення) за умови здійснення належної підготовки до розгляду та дотримання під час розгляду справи норм КУпАП».

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що інспектор патрульної поліції при складанні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності діяв не в спосіб, передбачений КпАП України.

Докази, якими позивач обґрунтовує наведені ним обставини, останнім у передбаченому законом порядку, суду надано не було.

Отже, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення повністю доведений належними та допустимими доказами, доводи, на які посилається позивач у своєму позові, не спростовують правомірності прийняття відповідачем рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КпАП України.

При цьому, належним відповідачем у вказаній справі є відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, оскільки посадові особи відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від органу, який уповноважений такі стягнення накладати.

В зв`язку з чим, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Ботнара І.О. слід відмовити з цих підстав (неналежний відповідач), до Управління патрульної поліції в Миколаївській області внаслідок необґрунтованості.

Згідно ст. 139 КАС України, враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог, також не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст.2, 8,9, 241-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Ботнара Івана Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В.Лузан