Справа № 939/984/21
Суддя: Герасименко М. М.
Дата ухвалення: 2021-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 939/984/21
РІШЕННЯ

Іменем України

04 червня 2021 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді - Герасименко М.М.

за участю секретаря - Рассказової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Бородянка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Пуценка Максима В`ячеславовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 21 квітня 2021 року на 19 км а/д М-06 Київ-Чоп в с. Білогородка він був зупинений інспектором БПП в с. Чайки УПП в Київській області ДПП Пуценком М.В. у зв`язку з тим, що він (позивач) під час руху здійснив перетин дорожньої розмітки 1.1, чим порушив п. 8.5.1 ПДР України. Інспектором була винесена постанова про притягнення його (позивача) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. З даною постановою він (позивач) не згоден, оскільки під час руху на вказаній ділянці автодороги жодних маневрів, які б могли призвести до перетину дорожньої розмітки 1.1, не здійснював. Протокол відповідачем не складався, отже доказів його (позивача) правопорушення поліцейським зібрано не було. Вважав, що постанова винесена інспектором без повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення. Крім того, його (позивача) не було ознайомлено з доказами, які б прямо вказували на правопорушення, та йому не були роз`яснені його права. Оскільки постанова серії ЕАН № 4101253 від 21 квітня 2021 року не відповідає дійсним обставинам та складена з порушенням вимог ст. 283 КУпАП, просив її скасувати та закрити провадження по справі.

У письмових поясненнях позивач додатково зазначив, що оскаржувана постанова не містить інформацію про будь-яку фіксацію правопорушення та інформацію щодо технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, посилаючись на викладені в ньому доводи та доводи, зазначені у письмових поясненнях.

Відповідач - інспектор БПП в с. Чайки УПП у Київській області ДПП Пуценко М.В. в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач - Департамент патрульної поліції свого представника в судове засідання не направив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача надіслав суду відзив на позов, відповідно до якого вважав, викладені в позовній заяві твердження позивача хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У відзиві представником відповідача зазначено, що відповідно до постанови, 21 квітня 2021 року о 16 годині 55 хвилин водій, керуючи автомобілем ГАЗ н.з. НОМЕР_1 , на 19 км автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп, перетнув лінію горизонтальної розмітки 1.1 та здійснив рух по узбіччю, чим порушив вимоги п. 8.5.1 ПДР України. Внаслідок чого позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Відповідно до п.1.10 ПДР, узбіччя - виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів. Згідно п. 1.1 додаток 2 розділ 34 ПДР, вузька суцільна лінія дорожньої розмітки - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінію 1.1 перетинати забороняється. Положеннями КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, в тому числі справи відносно позивача, передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності. Скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП, не здійснювалося, а оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП. Також, зазначено, що вказана постанова була складена в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздрукована за допомогою спеціального технічного пристрою, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення, наведеної у додатку 5 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395. Оскаржувана подія зафіксована на відеореєстратор інспектора, запис з якого додано до відзиву на DVD диску. Посилання позивача на Інструкцію з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 лютого 2009 року № 77, не може бути взято до уваги, оскільки вказаний нормативно-правовий акт втратив чинність. Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 21 квітня 2021 року інспектор БПП в с. Чайки УПП в Київській області ДПП Пуценко М.В. виніс постанову серії ЕАН № 4101253 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що 21 квітня 2021 року о 16 годині 55 хвилин на 19 км автомобільної дороги М-06 в с. Білогородка, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ГАЗ номерний знак НОМЕР_1 , перетнув лінію дорожньої розмітки 1.1 та здійснив рух по узбіччю, чим порушив вимоги п. 8.5.1 ПДР (а.с.7).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, і тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як убачається з оскаржуваної постанови, позивачу ставиться у вину порушення п.8.5.1 ПДР.

Так, відповідно до п. 8.5.1 ПДР горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Згідно з вимогами п. 34.1 ПДР розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Лінію перетинати забороняється. Якщо цією лінією позначено місце стоянки або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, то лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати дану лінію для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Розмітка 1.1 має синій колір, якщо нею позначаються майданчики для паркування, відведені на проїзній частині.

Відповідно до п. 1.10 ПДР узбіччя - виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами. Узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней).

Як вбачається з відтвореного в судовому засіданні відеозапису, ОСОБА_1 керуючи автомобілем перетнув лінію горизонтальної розмітки та здійснив рух по узбіччю. Доводи позивача про те, що він після зупинки намагався повернутися в смугу руху спростовуються вказаним відеозаписом, оскільки на автомобілі позивача не був ввімкнений лівий показчик повороту, який би вказував на його намір перелаштуватися в смугу руху для автомобілів. Крім того, слід зауважити, що намір позивача перелаштуватися в смугу для руху, не може бути підставою для руху автомобіля по узбіччю, оскільки, відповідно до ПДР узбіччя не призначено для руху транспортних засобів. Як зазначалося вище, відповідно до п.1.10 ПДР узбіччя може використовуватися лише для: 1. Зупинки і стоянки транспортних засобів; 2. Руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней). З викладеного вбачається, що позивач, керуючи автомобілем, мав право здійснити зупинку і стоянку, проте рух по узбіччю автомобіля не допускається. У цьому випадку, позивач, після зупинки транспортного засобу, щоб здійснити подальший рух на вказаній ділянці дороги, повинен був ввімкнути лівий показчик повороту та перелаштуватися в смугу руху для автомобілів, а не здійснювати рух по узбіччю.

Також слід зазначити, що з відтвореного у судовому засіданні відеозапису не вбачається, що позивач здійснював об`їзд нерухомої перешкоди або здійснював об`їзд поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Посилання позивача на відмову працівника патрульної поліції в задоволенні його ( ОСОБА_1 ) клопотання про призначення державного захисника, а в подальшому - відмову в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки, як встановлено з відтвореного в судовому засіданні відеозапису, позивачем не було надано доказів того, що він є особою, яка має право на безоплатну вторинну правову допомогу відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу». Клопотань про відкладення розгляду справи для залучення адвоката або іншого фахівця у галузі права для розгляду вказаної адміністративної справи позивачем не заявлялось. Після відмови працівника патрульної поліції у задоволенні клопотання про призначення позивачу державного захисника, ОСОБА_1 заявлено клопотання про відкладення розгляду справи без зазначення поважних причин неможливості розгляду адміністративної справи 21 квітня 2021 року. У задоволенні вказаного клопотання працівником патрульної поліції відмовлено з підстав його необґрунтованості та ненаведення поважних причин, які б могли бути підставою для відкладення розгляду справи. Крім того, доводи ОСОБА_1 про те, що йому не були надані для ознайомлення докази є необґрунтованими та спростовуються відтвореним у судовому засіданні відеозаписом. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки клопотання ОСОБА_1 не були достатньо обґрунтованими, то працівником патрульної поліції правомірно відмовлено у задоволенні вказаних клопотань позивача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач також стверджує, що йому не було роз`яснено його прав, однак такі доводи суд відхиляє, оскільки оскаржувана постанова містить підпис позивача про ознайомлення його з правами. Суд також не приймає до уваги твердження позивача про те, що оскаржувана постанова не містить інформації про будь яку фіксацію правопорушення та зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, оскільки вони спростовуються відомостями, зазначеними у пункті 7 оскаржуваної постанови (а.с. 7). Також слід зазначити, що під час розгляду справи інспектором надавався позивачу для огляду відеозапис на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Щодо доводів позивача про те, що протокол інспектором не складався, а тому відсутні докази вчинення адміністративного правопорушення слід зазначити таке.

Згідно з ч. 2, 3, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на вказані норми законодавства, суд вважає правомірними дії інспектора, у зв`язку з розглядом останнім справи на місці.

Інші доводи та твердження позивача щодо неправомірності оскаржуваної постанови та невідповідності її нормам чинного законодавства не спростовують правомірність винесення оскаржуваної постанови.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Слід зауважити, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Подані стороною відповідача докази відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, ст. 72, 73, 74, 75, 76 КАС України та відображають обставини, які описані в оскаржуваній постанові, одержані без порушення порядку, встановленого законом, а тому є належними, достовірними та достатніми для притягнення винної особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи викладене, оскільки факт порушення ОСОБА_1 вимог розмітки проїзної частини дороги відповідачем доведений належними та достатніми доказами, то підстав для скасування зазначеної постанови суд не вбачає, у зв`язку з чим вважає необхідним позов ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, то відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 122, 222, 245, 251, 268, 280 КУпАП, ст.ст. 6-10, 139, 241-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Пуценка Максима В`ячеславовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Бородянський районний суд Київської області.

CуддяМ.Герасименко