Справа № 160/4570/21
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2021 року Справа № 160/4570/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бондар М.В.
при секретарі судового засідання Бурчак А.Ю.
представника відповідача Гарбулінської-Лігачової Я.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (далі - Межиріцька сільська рада, відповідач), в якій позивач просить:
Ухвалою суду від 30.03.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
27.04.2021 року судове засідання відкладено до 19.05.2021 року.
19.05.2021 року оголошено перерву у судовому засіданні до 27.05.2021 року.
В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, про дату, час та місце проведення засідання повідомлені належним чином. Неявка позивача та представника позивача не перешкоджає розгляду справи на підставі наявних матеріалів.
В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала та просила повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення представник відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Рішенням Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 30.03.2021 року №423-6/VII "Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання в оренду для сінокосіння і випасання худоби гр. ОСОБА_1 земельна ділянка знаходиться за межами населених пунктів на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області" сільська рада вирішила відмовити у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння та випасання худоби, площею - 8,0185 га, за рахунок земельної ділянки, кадастровий номер :01:003:0769, земельна ділянка знаходиться за межами населених пунктів Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, у зв`язку з резервуванням земельної ділянки під громадські пасовища, згідно проведених зборів жителів с. Новоолександрівське.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовані Земельним кодексом України.

За змістом положень статті 122 Земельного кодексу України вирішення питань стосовно передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною 6 статті 123 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

На підставі частини 11 статті 123 Земельного кодексу України рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються:

- затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності);

- надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Згідно з частиною 14 статті 123 Земельного кодексу України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Отже, наведені норми права дають підстави для висновку про те, що відповідач після отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про надання земельної ділянки у користування; підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Проте, Межиріцька сільська рада прийняла рішенням від 30.03.2021 року №423-6/VII про відмову позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння та випасання худоби, у зв`язку з резервуванням земельної ділянки під громадські пасовища, згідно проведених зборів жителів с. Новоолександрівське.

Суд зазначає, що така підстава для відмови у затвердження проекту землеустрою не передбачена Земельним кодексом України.

Крім того, суд звертає увагу, що після прийняття рішення Межиріцької сільської ради від 23.09.2019 року №754-17/VII «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння та випасання худоби на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади, в особі Межиріцької сільської ради» у позивача виникли очікувані сподівання на отримання в оренду земельної ділянки для сінокосіння та випасання худоби.

Також, суд зазначає, що при прийнятті спірного рішення відповідачем не досліджений наданий ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби з відповідними документами.

Таким чином, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправність рішення Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 30.03.2021 року №423-6/VII "Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання в оренду для сінокосіння і випасання худоби гр. ОСОБА_1 земельна ділянка знаходиться за межами населених пунктів на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області" та наявність правових підстав для його скасування.

Позивачем в позовній заяві заявлено вимоги про визнання протиправної бездіяльності, проте за наслідком розгляду справи суд встановив відсутність бездіяльності та прийняття відповідачем протиправного рішення.

За наведених обставин, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України та визнати протиправним і скасувати рішення Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 30.03.2021 року №423-6/VII "Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання в оренду для сінокосіння і випасання худоби гр. ОСОБА_1 земельна ділянка знаходиться за межами населених пунктів на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області".

В частині вирішення питання щодо механізму відновлення порушеного права, суд зазначає, що фактично надані позивачем разом з заявою від 12.01.2021 року документи не розглядались по суті, внаслідок чого суд вважає за необхідне зобов`язати Межиріцьку сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.01.2021 року у відповідності до вимог чинного законодавства з урахуванням висновків суду.

Згідно частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси ОСОБА_1 у цій справі представляли адвокати адвокатського об`єднання «Бірюк, Мігульов і партнери» на підставі договору про надання правової допомоги №3-03/21 від 03.03.2021 року.

До матеріалів справи долучено копію акту приймання-передачі наданих послуг від 22.03.2021 року на суму 8 000 грн. та звіт про виконання договору від 22.03.2021 року.

Дана справа за позовом ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії є справою незначної складності та розглядалась судом за правилами спрощеного позовного провадження.

Зазначена обставина вказує на те, що витрати на професійну правничу допомогу у такій справі не можуть бути значними.

Розглядаючи обсяг наданої правничої допомоги та її вартість, суд зазначає, що вони є надто завищеними, вчинення адвокатом дій в межах цієї справи не зайняло великої кількості часу.

Так, у долученому до матеріалів справи Звіті про виконання Договору від 22.03.2021 року, складеному на виконання п.п.2.4 Договору про надання правової допомоги 17/02-3 від 17.02.2021 року зазначено, що позивачу було надано такі послуги:

- вивчення порушеного Клієнтом питання, ознайомлення з первинними документами. Проведення аналізу нормативно-правової бази;

- проведення огляду, аналізу та узагальнення судової практики у справах, що за предметом співпадають зі справою, дорученою Клієнтом;

- підготовка письмових доказів, копіювання первинних документів;

- підготовка та подання позовної заяви до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про визнання протиправною та зобов`язання вчинити дії (неприйняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду).

З огляду на перелік вказаних послуг, які були надані адвокатським об`єднанням суд зазначає, що перші два пункти хоч і мають різну назву, проте фактично є однією дією; підготовка письмових доказів на 31 аркуші та їх копіювання не зайняло багато часу у адвоката та не потребувало значних фінансових витрат.

За таких обставин, перелічені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

В той же час, оскільки позивач, у зв`язку із неправомірним рішенням відповідача, була змушена звернутися до суду за захистом порушеного права, у зв`язку з чим нею було понесено витрати на професійну правничу допомогу, враховуючи принцип співмірності та часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність присудження на користь позивача за рахунок відповідача понесені витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1454 грн.

Також, суд зазначає, що позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 908 грн., з яких 454 грн., враховуючи часткове задоволення позовних вимог, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (адреса: 51473, Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Межеріч, пров. Виконкомівський, буд. 1; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 04338948) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 30.03.2021 року №423-6/VII "Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання в оренду для сінокосіння і випасання худоби гр. ОСОБА_1 земельна ділянка знаходиться за межами населених пунктів на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області".

Зобов`язати Межиріцьку сільську раду Павлоградського району Дніпропетровської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.01.2021 року у відповідності до вимог чинного законодавства з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1908 (одна тисяча дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі складено 03.06.2021 року.

Суддя М.В. Бондар