Справа № 357/4503/21
Суддя: Бебешко М. М.
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/4503/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Бебешко М. М. ,

при секретарі - Кравченко О. Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в приміщенні суду в м. Біла Церква адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВПД № 1 Білоцерківського РУП в Київській області Вовк Дмитра Сергійовича про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

20.04.2021 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначав, що 15.04.2021 він керуючи автомобілем в м.Узин по вул.Ярослав Мудрого, був зупинений старшим сержантом Вовк Д.С. , який попросив пред`явити документи, зокрема поліс обов`язкового страхування, який на даний момент був відсутній, закінчився термін дії, новий Поліс ще не встиг оформити. Відповідно до винесеної постанови він був визнаний винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Всі його пояснення щодо відсутності в його діях складу правопорушення були ігноровані працівниками поліції та не прийняті до уваги при винесенні постанови, що підтверджує її незаконність та необґрунтованість. Зазначав, що стаття 35 Закону України «Про національну поліцію» містить вичерпний перелік підстав зупинення транспортного засобу. Поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення ним Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення документів, в тому числі і страхового полісу є неправомірними. Правил дорожнього руху він не порушував, тому зупинка та перевірка була неправомірною.

Крім того, вказував, що через порушення відповідачем його прав він поніс моральні страждання, через неправомірно винесену постанову, які він оцінює в сумі 1 000 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд: 1) визнати дії старшого сержанта поліції Вовка Дмитра Сергійовича протиправними та скасувати постанову серії БАВ № 131068 від 15.04.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП у відношені до нього, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а справу - закрити за відсутністю складу правопорушення; 2) стягнути з відповідача на його користь відшкодування в розмірі 1 000 грн., судовий збір в розмірі 908,00 грн.

29.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи та запропоновано відповідачу подати до суду матеріали адміністративної справи на підставі яких винесено постанову серії БАВ № 131068 від 15.04.2021 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 та належним чином завірену копію оскаржуваної постанови.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалу про відкриття провадження у справі позивач отримав 07.05.2021. Відповідач, ухвалу про відкриття провадження справи у справі та позовну заяву з доданими до неї документами отримав 12.05.2021.

Враховуючи, що учасники справи будучи належним чином повідомленні про розгляд справи, із запереченнями щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на адресу суду не зверталися, відзив на позов у встановленні судом строки на адресу суду не надходив, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, на підставі наявних у справі доказів.

В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

15.04.2021 поліцейським СРПП ВПД № 1 Білоцерківського районного управління поліції старшим сержантом поліції Вовк Д.С. винесено постанову серії БАВ № 131068, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 15.04.2021 о 10:20 год. в місті Узин по вул.Котляревського, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mersedes-Bens 150В» в складі з причепом легковим-В, д.н.з. НОМЕР_1 , в якого був відсутній поліс обов`язкового страхування всіх наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 (г) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Вказана постанова не містить відомостей про долучення до постанови будь-яких доказів.

Крім того, постанова містить відомості про те, що права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП ОСОБА_1 роз`яснено та вручено копію постанови, про що свідчить підпис останнього.

Не погодившись із таким рішенням, позивач оскаржив дії поліцейського шляхом подачі адміністративного позову мотивуючи його тим, що поліцейський не здійснював процедури складання протоколу і не оформлював ДТП, тому він не мав права вимагати поліс страхування, а тим більше складати постанову щодо її відсутності. Крім того, інспектор при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували його вину у скоєнні правопорушення.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.2.4 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР України), на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.

Пунктом 2.1 (г) ПДР України передбачено, що чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно зі ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення України (далі - КУпАП України) ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.251 КУпАП України - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За приписами частин 1-4 ст. 258 КУпАП - протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Як вбачається із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.21.2 та п.21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху ( 1306-2001-п ) та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-XII - водій зобов`язаний: мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Згідно зі статтею 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як встановлено судом, позивач в обґрунтування позовних вимог вказував на те, що на момент його зупинки працівниками поліції він мав в наявності поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який на той момент був відсутній, оскільки закінчився термін його дії, новий не встиг оформити. Разом з тим, у Законі «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко вказано, що контроль за наявністю договорів авто страхування здійснюється підрозділами Нацполіції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів ДТП. Інших підстав складення протоколу про відсутність полісу автоцивілки у поліції немає.

Таким чином, факт непред`явлення страхового поліса для перевірки на вимогу працівника поліції не заперечувався самим позивачем.

Отже, позивачем не виконано вимоги вищенаведеного законодавства, що свідчить про наявність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 березня 2020 року у справі 161/11159/16-а.

Посилання позивача, що інспектор при винесенні постанови не керувався жодними допустими доказами, які б підтверджували його вину у скоєному правопорушенні, не заслуговують на увагу, оскільки спростовані встановленими обставинами справи.

Разом з тим, відповідно до висновку Великої палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 25 червня 2020 року по справі № 520/2261/19, визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Враховуючи те, що під час судового розгляду було спростовано твердження позивача про його не невинуватість до вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення, тому суд вважає, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, була доведена в повному обсязі.

За таких обставин суд вважає, що рішення відповідача суб`єкта владних повноважень під час накладення адміністративного стягнення щодо позивача прийнято без порушення вимог ст. 2 КАС України, що в свою чергу є підставою для залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовної заяви без задоволення.

Враховуючи, що позивача правомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності, тому підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

На підставі ст.139 КАС України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 77, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення суб`єкта власних повноважень - рішення поліцейського СРПП ВПД № 1 Білоцерківського РУП в Київській області Вовк Дмитра Сергійовича, оформленого постановою серії БАВ № 131068 від 15 квітня 2021 року, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення, залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково протягом десяти днів з дня його складення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Поліцейський СРПП ВПД № 1 Білоцерківського РУП в Київській області Вовк Дмитро Сергійович, місце знаходження: 09100, Київська обл., м.Біла Церква, вул.Привокзальна, 3.

СуддяМ. М. Бебешко