Справа № 640/19432/20
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Київ № 640/19432/20

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі колегії суддів: головуючого судді Донця В.А., суддів Чудак О.М та Шейко Т.І., секретаря судового засідання Барміної Г.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Міністерство охорони здоров`я України, про визнання протиправними та нечинними постанов,

за участю:

позивач - ОСОБА_1 (у режимі відеоконференції);

представник відповідача - Бігдан А.В.;

представник третьої особи - Самборський В.О.

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про визнання протиправними та нечинними з моменту їх прийняття, з 11.03.2020, постанов Кабінету Міністрів України: від 11.03.2020 №211; від 16.03.2020 №215; від 25.03.2020 №239; від 29.03.2020 №241; від 20.03.2020 №242; від 02.04.2020 №255; від 08.04.2020 №262; від 22.04.2020 №291; від 20.05.2020 №392; від 22.07.2020 №641; від 26.08.2020 №760.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва:

від 09.09.2020 - відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено здійснювати судовий розгляд адміністративної справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, визначено дату судового розгляду адміністративної справи, встановлено строки для подання заяв по суті та доказів, зобов`язано відповідача опублікувати оголошення про оскарження нормативно-правових актів Уряду України, відмовлено в задоволенні клопотань позивача про залучення третьої особи, витребування доказів, задоволено клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, встановлено порядок розгляду клопотання про трансляцію судового розгляду адміністративної справи на YouTube каналі "Судова влада";

від 10.09.2020, 12.11.2020 - доручено Заводському районному суду міста Миколаєва забезпечення проведення судових засідань 02.11.2020 та 18.11.2020 у режимі відеоконференції за участю ОСОБА_1 ;

від 18.11.2020 - на підставі пункту 3 частини другої статі 205 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) відкладено підготовче судове засідання та судовий розгляд адміністративної справи, повідомлено позивача про відкладення з аналогічних підстав підготовчого судового засідання, призначеного на 02.11.2020, запропоновано позивачу визначити інший суд для участі в судовому засіданні в адміністративній справі 640/19432/20 у режимі відеоконференції чи повідомити суд про можливість прийняття участі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеозв`язку EasyCon;

від 12.01.2021 - доручено Заводському районному суду міста Миколаєва забезпечення проведення підготовчого судового засідання 25.01.2021 у режимі відеоконференції за участю ОСОБА_1 ;

від 25.01.2021 - залучено до участі в адміністративній справі Міністерство охорони здоров`я України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, встановлено строки для подання заяв по суті;

від 28.01.2021 - доручено Заводському районному суду міста Миколаєва забезпечення проведення підготовчого судового засідання 22.02.2021 у режимі відеоконференції за участю ОСОБА_1 ;

від 22.02.2021 - закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду колегією суддів;

від 25.02.2021 - доручено Заводському районному суду міста Миколаєва забезпечення проведення судового засідання 07.04.2021 у режимі відеоконференції за участю ОСОБА_1 ;

від 07.04.2021 - відкладено судовий розгляд адміністративної справи на підставі пункту 3 частини другої статті 205 КАС України;

від 08.04.2021 - доручено Заводському районному суду міста Миколаєва забезпечення проведення судового засідання 21.04.2021 у режимі відеоконференції за участю ОСОБА_1 ;

від 21.04.2021 - задоволено клопотання позивача щодо забезпечення проведення судового розгляду адміністративної справи №640/19432/20 зі здійсненням он-лайн трансляції на офіційному каналі YouTube "Судова влада України";

від 21.04.2021 - доручено Заводському районному суду міста Миколаєва забезпечення проведення судового засідання 26.05.2021 у режимі відеоконференції за участю ОСОБА_1 .

Підготовчі судові засідання та судовий розгляд адміністративної справи відкладалися на підставі пункту 3 частини другої статті 205 КАС України, оскільки Окружному адміністративному суду міста Києва не вдавалось установити зв`язок з Заводським районним судом міста Миколаєва для забезпечення проведення судових засідань в режимі відеоконференції та в зв`язку з задоволенням клопотання про здійснення он-лайн трансляції судового розгляду адміністративної справи на офіційному каналі YouTube "Судова влада України.

Позивачем подавались заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких ухвалами суду від 20.08.2020 та від 09.09.2020 відмовлено.

У судовому засіданні 26.05.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Підставами позову визначено: невідповідність оскаржуваних нормативно-правових актів статті 64 Конституції України, позаяк в Україні не введено надзвичайного чи воєнного стану; відсутність повноважень у Кабінету Міністрів України відповідно до законів України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" обмежувати конституційні права та свободи громадянина; в оскаржуваних постановах Уряду України всупереч статті 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" не йдеться, що вони ухвалені для запобігання поширенню особливо небезпечної інфекційної хвороби; оскаржувані постанови прийняті без дотримання вимог статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та не містять інформації, необхідність зазначення якої передбачена наведеною нормою; невідповідність оскаржуваних актів статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" щодо можливості тимчасового обмеження прав фізичних і юридичних осіб та покладення на них додаткових обов`язків; стаття 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" може бути застосована лише до фізичних осіб, водночас позивач є людиною; ухвалення оскаржуваних актів без подання головного державного санітарного лікаря України про введення карантину та не надання такого подання центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; всупереч вимогам статті 8 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" в оскаржуваних постановах не зазначено джерело фінансування профілактичних і протиепідемічних заходів, не встановлено порядок отримання засобів індивідуального захисту, носіння яких передбачено з 06.04.2020; установлені оскаржуваними постановами обмеження стосовно кількості осіб, які можуть переміщуватися разом, заборона відвідування закладів освіти, парків, скверів, зон відпочинку, лісопаркових та прибережних зон, спортивних майданчиків, заборона проведення масових заходів, заборона роботи суб`єктів господарювання (закладів громадського харчування, торгово-розважальних центрів, фінтнес-центрів, закладів культури, торгівельного та побутового обслуговування), заборона регулярних та нерегулярних рейсів, заборона відвідування установ і закладів, що надають паліативну допомогу, соціального захисту, самовільно залишати місця обсервації (ізоляції), розробка електронного сервісу з можливістю проведення моніторингу щодо додержання самоізоляції та/або обсервації (ізоляції), припинення планових заходів з госпіталізації та планових операцій - не відповідають статтям 3, 19, 21, 24, 27, 29, 31, 32, 33, 39, 42, 43, 49 Конституції України; заборона перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус не відповідає статтям 22-26 Закону України "Про державний кордон"; підписання оскаржуваних нормативно-правових актів не прем`єр-Міністром України, оскільки на цю посаду призначено Шмигаля Дениса Анатолійовича , однак акти підписані " Д.Шмигаль ", що за нормами міжнародного права є підставою вважати про, що підписані документи не несуть правових наслідків.

Представником Кабінету Міністрів подано відзив про невизнання позову з підстав: втрати чинності пунктів 2-13 постанови від 11.03.2020 №211 внаслідок внесення численних змін та визнання такими, що втратили чинність пунктів 2-8, 11, 12, 12-1-12-3,13-16 постанови від 20.05.2020 №392 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 364; неможливість визнання оскаржуваних постанов Уряду України неконституційними за правилами адміністративного судочинства, оскільки такою компетенцією наділений Конституційний Суд України; оскаржувані нормативно-правові акти, якими запроваджено карантинні заходи та встановлено певні заборони ухвалені на підставі та відповідно до Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" щодо повноважень запроваджувати карантинні заходи та встановлення певні обмеження, статті 313 Цивільного кодексу України та статті 5 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" стосовно можливості обмежувати відвідування окремих місць та переміщення групою осіб, часткове обмеження руху громадського транспорту на підставі закону, якщо це потребує охорони життя та здоров`я людей; оскаржуваними постановами не обмежено право на мирні зібрання, оскільки процедура розгляду питання про обмеження такого права передбачена КАС України, при цьому обмеження масових заходів не є тотожним поняттям - мітинг, збори, демонстрації, походи; оскаржуваними постановами не обмежено право на підприємницьку діяльність, а лише встановлено тимчасові обмеження щодо певних суб`єктів з метою ліквідації спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби, водночас позивачем не надано доказів здійснення ним підприємницької діяльності; необхідність носіння захисної маски не може розцінюватись як приниження гідності позивача, оскільки зумовлено необхідністю запобіганню поширенню коронавірусної інфекції; необхідність перебувати у громадських місцях, на вулицях з підтверджуючими особу документами зумовлена необхідністю дотримання заходів, які встановлені для забезпечення законодавчо визначеного обов`язку охорони здоров`я населення, що відповідає статті 32 Закону України "Про Національну поліцію"; встановлення особливостей пересування особами, які досягли 60-річного віку не може розглядатись як обмеження свободи пересування, оскільки відповідними нормами передбачено виключно превентивні заходи, направлені на запобігання поширенню хвороби; відсутність в оскаржуваних постановах дискримінаційних норм, оскільки запровадження певних обмежень зумовлено необхідністю запобігти поширенню коронавірусної інфекції, обмежувальні заходи запроваджувались саме з урахуванням особливостей здійснення певного виду господарської діяльності, вікової категорії людей, проведення розважальних заходів; ухвалення оскаржуваних постанов відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб"; недоведеність позивачем порушеного права.

Представником Міністерства охорони здоров`я України подано пояснення, в яких позовні вимоги заперечуються. Представник вказав на такі обставини, зокрема, наказом Міністерства від 25.2.2020 №521 COVID-19 було внесено до "Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитичних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб" як особливо небезпечну інфекційну хворобу, 10.03.2020 відбулось позачергове засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій щодо стану санітарно-епідеміологічного благополуччя населення України та заходів для стабілізації епідеміологічної ситуації спричиненої коронавірусом COVID-19, під час якого визнано за необхідне запровадити карантинні заходи. Оскаржувані постанови прийняті з урахуванням епідеміологічної ситуації в Україні з метою поетапного вживання заходів спрямованих спочатку на попередження поширення COVID-19, згодом - на запобігання його поширенню та подолання. Карантинні заходи були запровадженні з урахувань статичних даних, відповідно до яких станом на 09.03.2020 у світі було зареєстровано 111332 випадки COVID-19, з них 3879 смертельні, у Чернівецькій області з 25.02.2020 по 15.03.2020 зареєстровано 29 випадків з підозрою на COVID-19, з них 4 - підтвердженні лабораторно. Також представником підтримано підстави заперечень представника Уряду України щодо доцільності, співмірності та правомірності встановлення тимчасових обмежувальних заходів.

Дослідивши докази, суд установив.

Кабінетом Міністрів України відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" прийнято постанову від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (постанова від 11.03.2020 №211), якою з метою запобігання поширенню коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 на усій території України введено карантин з 12.03.2020 до 03.04.2020, заборонено: відвідування закладів освіти її здобувачами; проведення всіх масових заходів, у яких бере участь понад 200 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Спортивні заходи дозволяється проводити без участі глядачів (уболівальників) (пункт 1); зобов`язано міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, обласні, Київську міську державні адміністрації разом з органами місцевого самоврядування забезпечити: організацію виконання та контроль за дотриманням на відповідній території вимог цієї постанови, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів; подання щодня Міністерству охорони здоров`я інформації про здійснення заходів щодо запобігання поширенню коронавірусу COVID-19 для її узагальнення та інформування Кабінету Міністрів України (пункт 2).

Постанова від 11.03.2020 №211 оприлюднена в Урядовому кур`єрі 12.03.2020 №47, в Офіційному віснику України, 24.03.2020 №23, набрала чинності 12.03.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 №215 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211" (постанова від 16.03.2020 №215) внесено зміни до постанови від 11.03.2020 №211, виклавши її в новій редакції, якою встановлено з 12.03.2020 до 03.04.2020 на усій території України карантин, установлено заборони на: відвідування закладів освіти її здобувачами до 03.04.2020 (пункт 1); з 00:01 год. 17.03.2020 до 03.04.2020 проведення всіх масових (культурних, розважальних, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів, у яких бере участь понад 10 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування (пункт 2); з 00:01 год. 17.03.2020 до 03.04.2020 роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту (пункт 3); з 12:00 год. 18.03.2020 до 03.04.2020 регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні (крім перевезення легковими автомобілями); перевезення понад 10 пасажирів одночасно в одному транспортному засобі у міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспорті, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах у звичайному режимі руху; перевезення понад 10 пасажирів одночасно в автобусах, які виконують регулярні пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах в режимі маршрутного таксі; заїзд на територію автостанцій автобусів, які здійснюють перевезення пасажирів у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні, та реалізацію власниками автостанцій квитків автомобільним перевізникам, які виконують такі перевезення (пункт 4); з 17.03.2020 до 03.04.2020 перевезення пасажирів метрополітенами мм. Києва, Харкова і Дніпра відповідно до рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 16.03.2020 (пункт 5); з 12:00 год. 18.03.2020 до 03.04.2020 перевезення пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному та дальньому) (пункт 6).

Постанова від 16.03.2020 №215 оприлюднена в Урядовому кур`єрі 17.03.2020 №50, в Офіційному віснику України 07.04.2020 №27, набрала чинності 17.03.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 №239 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" (постанова від 25.03.2020 №239) внесено зміни, зокрема, в постанову Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211, якою карантинні заходи продовжено до 24.04.2021.

Постанова від 25.03.2020 №239 оприлюднена в Урядовому кур`єрі 26.03.2020 №58, в Офіційному віснику України 07.04.2020, набрала чинності 26.03.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 №242 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211" (постанова від 20.03.2020 №242) внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211, якими передбачено надання через центри надання адміністративних послуг у період дії карантину адміністративних послуг за переліком, що додається, а також визначено, що інші адміністративні послуги можуть надаватись з урахуванням епідеміологічної обстановки на відповідній території.

Постанова від 20.03.2020 № 242 оприлюднена в Урядовому кур`єрі 31.03.2020, в Офіційному віснику України 14.04.2020 №29, набрала чинності 31.03.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2020 №241 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211" (постанова від 29.03.2020 №241) внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 (зі змінами), якими визначено осіб, які потребують самоізоляції, зобов`язано таких осіб утримуватися від контакту з іншими особами, крім тих, з якими спільно проживають, відвідування громадських місць, дозволено відвідування у невідкладних випадках місць торгівлі продуктами харчування, засобами гігієни, лікарськими засобами, виробами медичного призначення та закладів охорони здоров`я за умови використання засобів індивідуального захисту та дотримання відстані не менш як 1,5 метра. Зобов`язано обласні, Київську міську державну адміністрацію забезпечити облаштування спеціалізованих закладів для організації обсервації (ізоляції), транспортування до них осіб, що потребують обсервації (ізоляції), медичне спостереження за ними, Міністерство цифрової трансформації до 05.04.2020 розробити та впровадити електронний сервіс для проведення моніторингу додержання самоізоляції та/або обсервації особами.

Постанова від 29.03.2020 №241 оприлюднена в Урядовому кур`єрі 31.03.2020 №61, Офіційному віснику України 10.04.2020, набрала чинності 31.03.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2020 №255 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211" (постанова від 02.04.2020 №255) назву і текст постанови викладено в новій редакції.

Новою редакцією постанови від 11.03.2020 №211 передбачалось: установлення карантину з 12.03.2020 до 24.04.2020 на всій території України (пункт 1); заборонялось до 24.04.2020: перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно; переміщення групою осіб у кількості більше ніж дві особи; перебування в громадських місцях осіб, які не досягли 14 років, без супроводу; відвідування закладів освіти її здобувачами; відвідування парків, скверів, зон відпочинку, лісопаркових та прибережних зон, крім вигулу домашніх тварин однією особою та в разі службової необхідності; відвідування спортивних та дитячих майданчиків; проведення всіх масових (культурних, розважальних, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних та інших); роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення; регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі; перевезення пасажирів метрополітенами мм. Києва, Харкова і Дніпра; перевезення пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному та дальньому); постачальникам електричної енергії, операторам систем розподілу електричної енергії здійснювати відключення та обмеження нижче технологічного мінімуму споживання електричної енергії підприємств централізованого водопостачання та водовідведення незалежно від форми власності, вугледобувних підприємств; постачальникам природного газу здійснювати припинення постачання природного газу виробникам теплової та електричної енергії; відвідування установ і закладів, що надають паліативну допомогу, соціального захисту, в яких тимчасово або постійно проживають/ перебувають діти, громадяни похилого віку, ветерани війни і праці, особи з інвалідністю, особи із стійкими інтелектуальними або психічними порушеннями, установ і закладів, що надають соціальні послуги сім`ям/особам у складних життєвих обставинах, крім установ і закладів, які надають послуги екстрено (кризово); відвідування пунктів тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, та пунктів тимчасового розміщення біженців, крім осіб, які надають правову допомогу особам, які перебувають в таких пунктах; перебувати на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус; самовільно залишати місця обсервації (ізоляції) (підпункти 1-17 пункту 2).

Змінами також урегульовано питання щодо визначення осіб, які потребують самоізоляції, строки самоізоляції, обов`язки відповідних осіб, а також питання госпіталізації хворих.

Постанова від 02.04.2020 №255 оприлюднена в Урядовому кур`єрі 04.04.2020 №65, в Офіційному віснику України 17.04.2020 №30, набрала чинності 04.04.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 №262 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211" (постанова від 08.04.2020 №262) внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211. Змінами уточнено відносно чого запровадженні заборони, норми щодо самоізоліяції, питання стосовно видатків на проживання осіб у обсерваторах (ізоляторах).

Постанова від 08.04.2020 №262 оприлюднена в Урядовому кур`єрі 10.04.2020 №69, в Офіційному віснику України 24.04.2020 №32, набрала чинності 10.04.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №291 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" (постанова від 22.04.2020 №291) внесено зміни до постанови від 11.03.2020 №211, якими карантин та заборони продовжено до 11.05.2020, затверджено "Порядок проведення протиепідемічних заходів, пов`язаних із самоізоляцією осіб".

Постанова від 22.04.2020 №291 оприлюднена в Урядовому кур`єрі 23.04.2020 №77, Офіційному віснику України 08.05.2020 №35, набрала чинності з 23.04.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" (постанова від 20.05.2020 №392), якою виключено пункти 2-13 постанови від 11.03.2020 №211.

Постановою від 20.05.2020 №392: продовжено дію карантину до 22.06.2020 (пункт 1); передбачено застосування в регіонах, в яких встановлено карантин протиепідемічних заходів, що визначаються цією постановою, а також заходи, що додатково встановлені органами державної влади та органами місцевого самоврядування в межах компетенції (пункт 2); встановлено заборони: перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно; перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус; самовільно залишати місця самоізоляції, обсервації; відвідування закладів освіти її здобувачами; проведення масових (культурних, розважальних, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів з кількістю учасників більше ніж 10 осіб; робота закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів (крім розміщених у них магазинів), діяльність закладів, що надають послуги з розміщення, закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури; здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі; здійснення перевезень пасажирів метрополітенами мм. Києва, Харкова і Дніпра; здійснення перевезень пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному та дальньому); постачальникам електричної енергії, операторам систем розподілу електричної енергії здійснювати відключення та обмеження нижче технологічного мінімуму споживання електричної енергії підприємств централізованого водопостачання та водовідведення незалежно від форми власності, вугледобувних підприємств; постачальникам природного газу здійснювати припинення постачання природного газу виробникам теплової та електричної енергії; відвідування установ і закладів, що надають паліативну допомогу, соціального захисту, в яких тимчасово або постійно проживають/перебувають діти, громадяни похилого віку, ветерани війни і праці, особи з інвалідністю, особи із стійкими інтелектуальними або психічними порушеннями, установ і закладів, що надають соціальні послуги сім`ям/особам у складних життєвих обставинах; відвідування пунктів тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, та пунктів тимчасового розміщення біженців; закладам охорони здоров`я проведення планових заходів з госпіталізації; прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують міжнародні пасажирські перевезення (підпункти 1-15 пункту 3).

Пунктом 4 встановлено можливість послаблення карантинних заходів у залежності від епідемічної ситуації, встановлено критерії оцінки.

Затверджено "Порядок здійснення протиепідемічних заходів, пов`язаних із самоізоляцією", "Порядок проведення обов`язкової обсервації осіб, які здійснюють перетин державного кордону" (пункти 6, 7).

Постанова від 20.05.2020 №392 оприлюднена в Урядовому кур`єрі 21.05.2020 №95, в Офіційному віснику України від 05.06.2020 №43, набрала чинності 21.05.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (постанова від 22.07.2020 №641):

установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 01.08.2020 до 31.08.2020 на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (регіони) карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.01.03.2020 №211 (пункт 1);

передбачено залежно від епідемічної ситуації в регіоні або окремих адміністративно-територіальних одиницях регіону встановлення "зеленого", "жовтого", "помаранчевого" або "червоного" рівнів епідемічної небезпеки поширення COVID-19 (пункти 1-9);

встановлено заборони на території України на період дії карантину: перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно; перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи; самовільно залишати місця самоізоляції, обсервації; перетин державного кордону іноземцями та особами без громадянства без наявного поліса (свідоцтва, сертифіката) страхування, що виданий страховою компанією, яка зареєстрована в Україні, або іноземною страховою компанією, яка має представництво на території України чи договірні відносини із страховою компанією - партнером на території України (асистанс), та покриває витрати, пов`язані з лікуванням COVID-19, обсервацією, та діє на строк перебування в Україні; перетин контрольних пунктів в`їзду на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та виїзду з них іноземцями та особами без громадянства без наявного поліса (свідоцтва, сертифіката) страхування, що виданий страховою компанією, яка зареєстрована в Україні, або іноземною страховою компанією, яка має представництво на території України чи договірні відносини із страховою компанією - партнером на території України (асистанс), та покриває витрати, пов`язані з лікуванням COVID-19, та діє на строк перебування в Україні (підпункти 1-5 пункту 10).

Пунктами 11-17 передбачено заборони в залежності від установленого рівня епідемічної небезпеки, пунктами 18-25 установлено правила самоізоляції.

Постановою від 22.07.2020 №641 визнано такими, що втратили чинність: пункти 2-8, 11, 12, 12-1-12-3, 13-16 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392.

Згідно з пунктом 49 постанова набирає чинності з 01.08.2020, крім пунктів 1 та 4 затвердженого цією постановою переліку постанов Кабінету Міністрів України, що втратили чинність, які набирають чинності з 01.09.2020.

Постанова від 22.07.2020 №641 оприлюднена в Урядовому кур`єрі від 25.07.2020 №142, в Офіційному віснику України від 14.08.2020 №63.

Постановою від 26.08.2020 №760 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" (постанова від 26.08.2020 №760) внесено зміни до постанови від 22.07.2020 №641, зокрема, продовжено карантин до 31.10.2020, уточнено правове регулювання заборон та самоізоляції.

Постанова від 26.08.2020 №760 оприлюднена в Урядовому кур`єрі 29.08.2020 №167, в Офіційному віснику України 11.09.2020 №71, набрала чинності 29.08.2020.

Відповідачем до позову додано проєкти оскаржуваних постанов, пояснювальні записки, порівняльні таблиці, довідки про погодження, висновки Міністерства юстиції України за результатами правової експертизи проєктів постанов, оцінки відповідності проєктів Конституції та законам України, іншим актам законодавства, вимогам нормопроєктуальної техніки з відповідним обґрунтуванням, принципу забезпечення рівних прав та можливостей жінок та чоловіків, довідки щодо відповідності зобов`язанням України у сфері європейської інтеграції та праву Європейського Союзу (acquis ЄС), висновки на предмет впливу реалізації проєктів актів на показники економічного і соціального розвитку.

Зі змісту пояснювальних записок до проєктів актів Уряду України вбачається, що головною метою запровадження карантинних заходів є запобігання поширенню на території України спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, у тому числі, шляхом запровадження обмежувальних заходів.

Проєкти постанов вносились на розгляд Уряду України з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 щодо необхідності запровадження карантинних заходів, Указу Президента України від 13.03.20202 №87/2020, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони від 13.03.2020 "Про невідкладні заходи щодо гарантування національної безпеки в умовах спалаху гострої распіраторної хвороби COVID-19, викликаної коронавірусом SARS-CoV-2" щодо вжиття заходів з попередження поширенню COVID-19, зокрема запровадження певних видів заборон, заходів з самоізоляції, Спільна Європейська дорожня карта щодо зняття обмежувальних заходів COVID-19, якою серед іншого передбачалась ізоляція контактних та хворих осіб їх відстеження. Також ураховувались статистичні дані поширення COVID-19 у світі та Україні, ефективність тих чи інших карантинних заходів. Наприклад, ізоляція, домашній карантин та соціальне дистанціювання за показниками могло потенційно обмежити поширення гострої распіраторної хвороби COVID-19 та зменшити кількість критичних випадків та кількість потенційних смертей на 49 %, передбачалось, що в разі застосування такої комбінації до оцінок потенційної захворюваності та смертності в Україні, то це могло запобігти від 4600 до 116900 смертей та від 9600 до 242000 критичних випадків інфікування короновірусною хворобою COVID-19.

Відповідно до частини четвертої-шостої статті 264 КАС України відповідачем в Офіційному віснику України від 22.09.2020 №74 опубліковано оголошення про оскарження постанов Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211; від 16.03.2020 №215; від 25.03.2020 №239; від 29.03.2020 №241; від 20.03.2020 №242; від 02.04.2020 №255; від 08.04.2020 №262; від 22.04.2020 №291; від 20.05.2020 №392; від 22.07.2020 №641; від 26.08.2020 №760.

Вирішуючи спір, суд ураховує таке.

За змістом пункту 1 частини першої статті 264 КАС України правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності (крім конституційності) постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України.

Згідно з абзацом четвертим пункту 1 статті 150 Конституції України до повноважень Конституційного Суду України належить вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) актів Кабінету Міністрів України.

Статтею 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" від 27.02.2014 №794-VII установлено, що: Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження (частина перша); Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України (частина друга); Акти Кабінету Міністрів України з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України (частина третя).

Отже, за змістом наведених норм, повноваженнями вирішувати питання про відповідність Конституції України (конституційність) постанов Кабінету Міністрів України наділений Конституційний Суд України. Відтак суд відхиляє усі доводи позивача щодо невідповідності оскаржуваних постанов Конституції України, оскільки окружний адміністративний суд не наділений такою компетенцією.

При цьому суд зауважує, що адміністративна справа розглядається за окремою процедурою, встановленою статтею 264 КАС України, за якою в разі оскарження акта Кабінету Міністрів України суд здійснює перевірку такого акта на відповідність законам України, водночас частиною другою якої передбачено право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт, що є особливістю розгляду такої категорії справ.

На відміну від наведеної норми, статтею 5 КАС України передбачено, що людина має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтерес, тобто визначальним є наявність порушеного права, інтересу чи свободи.

Під час розгляду спору відповідно до частини третьої статті 7 КАС України в разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

На думку суду, оскільки позивач не є суб`єктом, який може звернутись до Конституційного Суду України з поданням про неконституційність постанови Кабінету Міністрів України, наведена процедура є ефективним засобом юридичного захисту під час розгляду спору щодо оскарження дій, бездіяльності рішень суб`єктів владних повноважень вчинених, прийнятих на підставі оскаржуваних постанов.

У даному випадку позивачем обрано спосіб захисту оскарження нормативно-правового акта Уряду України, особливість розгляду адміністративних справ за такими позовами передбачена статтею 264 КАС України.

Судом установлено, що станом на час формулювання позивачем остаточних вимог у вересні 2020 року в оскаржувані постанови внесені зміни, внаслідок чого їх положення втратили чинність, зокрема, втратили чинність пункти 2-13, "Перелік адміністративних послуг, які надаються через центри надання адміністративних послуг у період дії карантину", "Порядок проведення протиепідемічних заходів, пов`язаних із самоізоляцією осіб", "Порядок проведення обов`язкової госпіталізації осіб, які здійснюють перетин державного кордону, до обсерваторів (ізоляторів)" постанови від 11.03.2020 №211 (згідно з постановою від 20.05.2020 №392). Відповідно до пункту 1 постанови від 11.03.2020 №211 карантин на всій території України встановлювався з 12.03.2020 до 22.05.2020, тобто наведені норми вичерпали свою дію.

Станом на час звернення позивача до суду втратили чинність пункти 2- 8, 11, 12, 12-1 - 12-3, 13 - 16, "Порядок здійснення протиепідемічних заходів, пов`язаних із самоізоляцією", "Порядок проведення обов`язкової обсервації осіб, які здійснюють перетин державного кордону" постанови від 20.05.2020 №392 на підставі постанови від 22.07.2020 №641.

Чинними залишились пункт 1, яким установлювався з урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин з 22.05.2020 до 31.05.2020 шляхом продовження на всій території України дію карантину, встановленого постановою від 11.03.2020 №211, а також пункти 9, 10 щодо внесення змін до актів Кабінету Міністрів України зміни, що додаються та визнання такими, що втратили чинність, окремих постанов.

Відповідно до статті 264 КАС України: нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності (частина третя); суд може визнати нормативно-правовий акт протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю або в окремій його частині (частина дев`ята).

Надаючи тлумачення наведеним нормам Верховний Суд висловив правові позиції, за якими визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням (постанова від 02.03.2021 справа №640/1171/19), оскаржувати можна чинні, активні нормативно-правові акти, тому - не підлягають оскарженню нормативно-правові акти, які втратили чинність (постанови від 11.02.2021 справа №640/10315/20, від 15.04.2020 у справі №1440/2398/18, від 11.08.2020 у справі №640/18067/18).

З урахуванням наведеного правого регулювання щодо особливостей розгляду адміністративним судом справ про оскарження, зокрема, нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, та наведеної судової практики, оскільки пункти 2-13, "Перелік адміністративних послуг, які надаються через центри надання адміністративних послуг у період дії карантину", "Порядок проведення протиепідемічних заходів, пов`язаних із самоізоляцією осіб", "Порядок проведення обов`язкової госпіталізації осіб, які здійснюють перетин державного кордону, до обсерваторів (ізоляторів)" постанови від 11.03.2020 №211 зі змінами згідно з постановами від 16.03.2020 №215, від 25.03.2020 №239, від 29.03.2020 №241, від 20.03.2020 №242, від 02.04.2020 №255, від 08.04.2020 №262, від 22.04.2020 №291, пункти 2- 8, 11, 12, 12-1 - 12-3, 13 - 16, "Порядок здійснення протиепідемічних заходів, пов`язаних із самоізоляцією", "Порядок проведення обов`язкової обсервації осіб, які здійснюють перетин державного кордону" постанови від 20.05.2020 №392 втратили чинність, що виключає право оскарження таких нормативно-правових актів, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Разом з тим, за висновком суду, оскільки карантинні заходи встановлені постановою від 11.03.2020 №211 та продовжують діяти станом на час розгляду адміністративної справи, необхідно розглянути доводи позивача про недотримання відповідачем статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 06.04.2000 №1645-III (у редакції, чинній на час ухвалення постанови від 11.03.2020 №211).

Відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб": карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України (частина перша); питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України (частина друга).

Представником третьої особи додано до письмових пояснень наказ Міністерства охорони здоров`я України від 25.02.2020 №521 "Про внесення змін до переліку особливо небезпечних інфекційних та паразитних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб", відповідно до якого на підставі статті 6 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", статті 28 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", підпункту 12 пункту 4, пункту 8 "Положення про Міністерство охорони здоров`я України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №267 унесено зміни до "Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб", затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.07.1995 №133, доповнивши розділ "Особливо небезпечні інфекційні хвороби" пунктом 39 такого змісту: "COVID-19".

Згідно з протоколом від 10.03.2020 №2 "Про стан забезпечення санітарно-епідеміологічного благополуччя населення України та заходів стосовно стабілізації епідемічної ситуації, спричиненої коронавірусом COVID-19" засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій (присутні - Прем`єр-міністр України та члени Державної комісії) з урахуванням значного поширення у світі випадків захворювання на COVID-19 і високий рівень транскордонної міграції населення України та іноземних громадян, вважати ситуацію із загрозою поширення на території України гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом 2019-nCoV, медико-біологічною надзвичайною ситуацією природного характеру державного рівня - схвалено представлений Міністерством охорони здоров`я Алгоритм запровадження протиепідемічних заходів для запобігання поширенню COVID-19 в Україні та Комунікаційний план щодо визначення алгоритмів дій у разі виникнення захворювання на COVID-19.

Доказів внесення поданням головного державного санітарного лікаря України відповідачем не надано.

На думку суду, відсутність такого подання не може бути підставою для визнання протиправним установлення Кабінетом Міністрів України карантинних заходів. Доходячи такого висновку, суд ураховує, що COVID-19 визнано особливо небезпечною інфекційною хворобою, Міністерством охорони здоров`я України як центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я внесено ена розгляд Алгоритм запровадження протиепідемічних заходів для запобігання поширенню COVID-19 в Україні та Комунікаційний план.

Згідно зі статистичним даними (https://covid19.rnbo.gov.ua/) поширення COVID-19, наприклад станом на 12.03.2020: Італія - виявлено 15113 випадків, померло 1016 людей; Німеччина - виявлено 2078 випадків, померло ІНФОРМАЦІЯ_1 - виявлено 2281 випадок, померло 48 людей; Польща - виявлено 49 випадків, померла 1 людина; Україна - виявлено 1 випадок. Станом на 01.03.2020: Італія - виявлено 1694 випадки, померло 34 людини; Німеччина - виявлено 130 випадків; Франція - виявлено 130 випадків, померло 2 людини; Польща - не зафіксовано випадків; Україна - не зафіксовано випадків.

З урахуванням наведених статистичних даних щодо швидкості та транскордонності поширення COVID-19, суд вважає обґрунтованими доводи представника відповідача про наявність підстав для запровадження карантинних заходів, оскільки ймовірність поширення COVID-19 в Україні була надзвичайно високою.

Станом на час звернення позивача до суду залишались чинними положення постанови від 22.07.2020 №641 (зі змінами згідно з постановою від 26.08.2020 №760), якими установлено, що залежно від епідемічної ситуації в регіоні або окремих адміністративно-територіальних одиницях регіону встановлюється "зелений", "жовтий", "помаранчевий" або "червоний" рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19.

Пунктом 10 постановою від 22.07.2020 №641 (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) передбачалось, що:

на території України на період дії карантину забороняється: перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно (підпункт 1); перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні (підпункт 2); самовільно залишати місця самоізоляції, обсервації (підпункт 3).

Суд відхиляє довід позивача про незаконність положення про необхідність носіння захисних масок під час дії карантину, оскільки, як уже вказувалось судом, відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" Кабінет Міністрів України наділений повноваженнями встановлювати карантин. На думку суду, в разі встановлення карантинних заходів саме Уряд України наділений повноваженнями запроваджувати ті чи інші обмежувальні заходи, в тому числі, встановлення засобів індивідуального захисту (захисних масок) з метою запобіганню поширенню COVID-19. Суд ураховує, рекомендації Всесвітньої організації охорони здоров`я, яка визнала доцільним носіння масок (https://apps.who.int/iris/bitstream/handle/10665/337199/WHO-2019-nCov-IPC_Masks-2020.5-rus.pdf). Те саме стосується обмеження щодо самовільного залишення місць самоізоляції, обсервації (https://www.who.int/ru/news/item/29-06-2020-covidtimeline).

Щодо твердженням позивача про невідповідність обов`язку перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні не відповідає вимогам статей 22-26 Закону України "Про державний кордон України" від 04.11.1991 №1777-XII, то суд відхиляє наведений довід, позаяк цими нормами Закону врегульовано прикордонний режим, особливості прикордонної смуги та контрольованих прикордонних районів, режим у пунктах пропуску через державний кордон України.

Представник відповідача пояснила, що тлумачити наведене обмеження необхідно з урахуванням статті 32 Закону України "Про Національну поліцію", згідно з пунктами 2 і 3 частини першої якої поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення або якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю.

На думку суду, безумовна заборона перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні не відповідає 32 Закону України "Про Національну поліцію", оскільки такого обов`язку наведеною нормою не встановлено. Відповідачем не наведено аргументів, що такий обов`язок зумовлений карантинними заходами, наприклад у цих документах містяться дані щодо самоізоляції чи обсервації або в результаті встановлення особи можна буде достеменно встановити за допомогою бази даних на місці перевірки документів, що особа порушила правила самоізоляції чи обсервації.

Однак, станом на час розгляду адміністративної справи пункт 10 постанови від 22.07.2020 №641 утратив чинність, відповідно не розглядає питання визнання цього пункту нечинним.

Підставою позову також визначено, що всупереч статті 8 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", оскільки оскаржуваними постановами не передбачено джерело фінансування профілактичних і протиепідемічних заходів, не встановлено порядок отримання засобів індивідуального захисту.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" фінансування профілактичних і протиепідемічних заходів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, а у випадках, передбачених законом, - за рахунок коштів підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, а також коштів фізичних осіб.

На думку суду, відсутність положень щодо порядку фінансування профілактичних і протиепідемічних заходів в оскаржуваних постановах, не може бути підставою для визнання такого акту незаконним, оскільки в даному випадку йдеться про відсутність певного правового регулювання, що не є тотожним невідповідності акта законам України.

Відповідно до пункту 41 постанови від 22.07.2020 №641 зобов`язано обласні, Київську міську державнчі адміністрації: забезпечити облаштування спеціалізованих закладів для організації обсервації, харчування, транспортування до них осіб, зокрема від пунктів пропуску через державний кордон, що потребують обсервації, медичне спостереження за ними; вжити додаткових заходів до виявлення та обслуговування одиноких осіб та осіб, які одиноко проживають, серед осіб похилого віку, осіб з інвалідністю, осіб, які перебувають на самоізоляції, та організувати належний соціальний супровід; вживати заходів до збільшення кількості тестувань у разі, коли середня кількість тестувань методом полімеразної ланцюгової реакції та імуноферментного аналізу на території регіону становить менш як 32 тестування на 100 тис. населення протягом останніх семи днів; вживати заходів до проведення поточної та заключної дезінфекції у вогнищах COVID-19, у тому числі у домашніх осередках; забезпечити у закладах охорони здоров`я централізоване постачання медичних газів, встановлення додаткових кисневих магістралей для забезпечення лікування пацієнтів, хворих на COVID-19, не менше 80 відсотків ліжкового фонду, призначених для лікування таких хворих; забезпечити резервування для лікування пацієнтів, хворих на COVID-19, не менше 30 відсотків ліжкового фонду області, м. Києва.

Наведеною нормою державні адміністрації зобов`язано вчиняти протиепідеміологічні заходи під час карантину, відповідно твердження позивача про відсутність норм щодо фінансування є необґрунтованими. На думку суду, покладення наведених обов`язків на державні органи передбачає виділення відповідного фінансування.

Щодо відсутності норми, яка б передбачала забезпечення населення масками, то суд вважає, що особи, які не мають можливості в силу майнового стану чи інших важких обставин забезпечити себе засобами захисту мають право на їх отримання чи на відповідну грошову компенсацію, однак, як уже суд вказував, відсутність такої норми не може бути підставою для визнання оскаржуваних актів Уряду України незаконними.

Також не може бути підставою для визнання незаконними та нечинними оскаржуваних актів відсутність першої літери по батькові Прем`єр-міністра України. За відсутності відповідних доводів та доказів, у суду відсутні сумніви, що оскаржувані постанови підписані саме Прем`єр-міністром України

З огляду на наведені висновки суду щодо відсутності повноважень вирішувати питання конституційності обмежень установлених оскаржуваними актами, зокрема, стосовно кількості осіб, які можуть переміщуватися разом, заборона відвідування закладів освіти, парків, скверів, зон відпочинку, лісопаркових та прибережних зон, спортивних майданчиків, заборона проведення масових заходів, заборона роботи суб`єктів господарювання (закладів громадського харчування, торгово-розважальних центрів, фінтнес-центрів, закладів культури, торгівельного та побутового обслуговування), заборона регулярних та нерегулярних рейсів, заборона відвідування установ і закладів, що надають паліативну допомогу, соціального захисту, самовільно залишати місця обсервації (ізоляції), розробка електронного сервісу з можливістю проведення моніторингу щодо додержання самоізоляції та/або обсервації (ізоляції), припинення планових заходів з госпіталізації та планових операцій нам відповідність статтям 3, 19, 21, 24, 27, 29, 31, 32, 33, 39, 42, 43, 49 Конституції України, втрату чинності оскаржуваних нормативно-правових актів, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 9248,00 грн. (квитанції від 12.08.2020 №17231464, від 02.09.2020 №MP_AB130566SNV1-15403991, від 02.09.2020 №MP_AB130596SNV1-15403998).

Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, відповідачем не надано доказів понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати розподілу та присудженню не підлягають.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Кабінет Міністрів України (місцезнаходження: 01008, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 12/2).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 02 червня 2021 року.

Головуючий суддя В.А. Донець

Судді О.М. Чудак

Т.І. Шейко