Справа № 156/363/21
Суддя: Малюшевська І. Є.
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №156/363/21
Номер провадження 2-а/156/12/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Малюшевської І.Є.

за участю секретаря судового засідання Киці Л.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Іваничі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, третя особа - старший інспектор Сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області Слюсарук Тарас Патрісович про визнання протиправною постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача Кратюк В.С.,

представник відповідача - не з`явився;

представник третьої особи ГУНП у Волинській області Слюсарук Т.П.,

після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті,

в с т а н о в и в :

І. Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що інспектором СРПП відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області Слюсаруком Т.П. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч.ч. 1, 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. Відповідно до фабули правопорушення, зазначеної у постанові, він 01.05.2021 року о 21 год 18 хв в м. Нововолинськ на пр. Дружби порушив вимогу дорожнього знаку «Заборонено» керував транспортним засобом із неосвітленим номерним знаком, після зупинки на вимогу поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію та не пред`явив документи зазначені в п. 2.1.

Вчинення адміністративного правопорушення заперечує, вказує, що 01.05.2021 року він знаходився неподалік свого транспортного засобу, який був припаркований у дворі будинків на пр. Дружби у м. Нововолинську, коли біля автомобіля зупинився транспортний засіб поліції. Підійшовши, інспектор ОСОБА_2 запропонував йому пред`явити посвідчення водія та документи на т/з. Він заперечив, оскільки не перебував за кермом та не керував транспортним засобом, вимоги щодо зупинки від поліцейських не було, а тому вважає такі вимоги поліцейського безпідставними. Однак, інспектор виніс оскаржувану постанову без будь-яких належних та допустимих доказів вчинення ним адміністративних правопорушень.

Враховуючи вищенаведене, наявність ряду істотних порушень порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення та процедури розгляду справи про адміністративні правопорушення та відсутність у його діях складу правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч.ч. 1, 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126, позивач просить спірну постанову серії БАА № 786898 від 01.05.2021 року визнати протиправною та скасувати.

ІІ. Позиція учасників справи

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що дійсно керував транспортним засобом, на номерних знаках якого була накладена сітка з метою захисту та збереження таких. Вказав, що номерні знаки освітлювалися належним чином, та такі чітко видно. Аварійну світлову сигналізацію він не включив, оскільки побачив автомобіль поліції з увімкненими проблисковими маячками синього кольору, який під`їжджає до його будинку, коли вже вийшов з автомобіля. Вважає оскаржувану постанову протиправною, просив скасувати таку, а провадження у справі закрити.

Представник позивача ОСОБА_1 - Кратюк В.С. у судовому засіданні вказав на те, що постанова інспектора є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки той, при розгляді справи, не дослідив у повній мірі всі обставини. Разом з тим, вказав, що у постанові відсутнє посилання на будь-які докази, які досліджувалися інспектором під час розгляду справи. Так, у постанові відсутнє посилання на відеозапис, відсутні відомості коли, ким, яким чином та на який носій здійснювалася відеофіксація. В оскаржуваній постанові не вказано нормативно-правового акту, підпункт п. 2.1 якого, на думку інспектора, порушив позивач. Представник позивача уточнив, що водій це особа, яка безпосередньо здійснює керування транспортним засобом, тобто вчиняє активні дії. У момент зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції, той за кермом транспортного засобу не перебував, отже водієм не був, тому у нього були відсутні підстави для увімкнення аварійної світлової сигналізації. Вважає, що інспектор не мав права вимагати у позивача пред`явлення документів, вказаних у п. 2.1 ПДР України, оскільки позивач не перебував у статусі водія, а у позивача, відповідно, були відсутні підстави для пред`явлення інспектору таких. У зв`язку із викладеним, просив суд визнати протиправною оскаржувану постанову та скасувати таку.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 01.05.2021 року під час патрулювання було виявлено автомобіль, що рухався від вул. Львівська в сторону центру міста Нововолинська, який виїжджав з-під дії зони знаку «Рух у святкові та вихідні дні заборонено». Після чого на перехресті вул. Св. Володимира і пр. Дружби, розминувшись з вказаним транспортним засобом, патрульним автомобілем було здійснено розворот у напрямку руху того автомобіля та увімкнено проблискові маячки синього кольору. Зазначив, у даного транспортного засобу задній номерний знак взагалі не освітлювався, хоча такий повинен бути достатньо освітленими, враховуючи темну пору доби. Коли, позивач звернув у двір будинків, розташованих на пр. Дружби, після зупинення транспортного засобу одразу вийшов з автомобіля, хоча був зобов`язаний увімкнути аварійну світлову сигналізацію.

Зауважив, що позивачу неодноразово було оголошено усне зауваження за порушення вимог щодо заборони руху транспортних засобів у центрі міста у святкові та вихідні дні.

Під`їхавши до позивача, ОСОБА_2 представився, та повідомив позивачу про несправність світлових приборів транспортного засобу. Разом з тим, було виявлено, що на задній номерний знак нанесено сторонній предмет (в оскаржуваній постанові сітка), яка спотворює його зображення, що заборонено ПДР України. У зв`язку з тим, що чинним законодавством не передбачено вилучення предметів, що спотворюють номерний знак, сітка не вилучалася.

Щодо вказаних пунктів в оскаржуваній постанові, третя особа зазначив, що законодавством не передбачено внесення до постанови пунктів ПДР України, які порушено правопорушником. Це було зроблено з метою внесення адмінпрактиком поліції відомостей у відповідну базу даних.

Щодо долученого у якості доказу відео, ОСОБА_2 вказав, що таке було долучено до матеріалів справи відповідно до ст. 251 КУпАП. На місці винесення постанови фізично не було можливості перенести зроблене реєстратором відео на технічний засіб та долучити його до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Щодо непред`явлення позивачем документів, зазначених у п. 2.1 ПДР України, третя особа звернув увагу, що позивач визнає даний факт у позовній заяві.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 14.05.2021 року відкрито провадження по даній адміністративній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та призначено таку до судового розгляду на 24.05.2021 року.

24 травня 2021 року судове засідання відкладено на 01.06.2021 року у зв`язку із задоволенням клопотання третьої особи про надання можливості подати суду докази.

У судове засідання представник відповідача не з`явився. Будь-яких клопотань чи відзиву до суду не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Відтак, суд вважає можливим провести розгляд справи без участі представника відповідача.

ІV. Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що особою, уповноваженою на складення адміністративного протоколу інспектором СРПП відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області Слюсаруком Т.П. 01.05.2021 року складено постанову серії БАА № 786898 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на позивача ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що 01.05.2021 року о 21 год. 15 хв. в м. Нововолинськ на пр. Дружби ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Форд Галаксі р.н. НОМЕР_1 , порушив вимогу дорожнього знаку «Заборонено» керував транспортним засобом із неосвітленим номерним знаком та закритим стороннім предметом (сітка), після зупинки на вимогу поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію та не пред`явив документи зазначені в п. 2.1, чим вчинив правопорушення передбачені ч. 6 ст. 121, ч.ч. 1, 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП України

Зазначеною постановою на позивача ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу врозмірі 850 гривень.

V. Застосоване судом законодавство

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційне, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п.19 статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та не чинним нормативно-правового акту чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Виходячи з вимог ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Стаття 258 КУпАП передбачає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний на підставі досліджених доказів з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За нормами КУпАП підтвердженням наявності чи відсутності адміністративного правопорушення є докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 74 КАС України).

Як вбачається з ч. 1 ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

За вимогами п. 2.9 Правил дорожнього руху 2.9. в водієві забороняється:

керувати транспортним засобом з номерним знаком, що: закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м та неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий;

Згідно п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху дорожні знаки поділяються на групи, в тому числі, заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно п. 9.9 «б» Правил дорожнього руху аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена, зокрема, у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Згідно п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;

б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу;

в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Диспозицією ч. 6 ст. 121 КУпАП передбачено, що за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, настає адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягне за собою адміністратвину відповідальність.

За ч. 2 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», які встановлюють, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

VІ. Висновок суду

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача.

За приписами статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 2 Розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

- дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

- транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

- технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

- розмір штрафу та порядок його сплати;

- правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

- відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Оскаржувана постанова містить відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак), правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Тому, посилання представника позивача на те, що в оскаржуваній постанові зазначено пункт, однак не вказаний нормативно-правовий акт, який порушив позивач не заслуговують на увагу.

В якості доказу на підтвердження факту вчинення адміністратвиного правопорушення та наявності вини позивача, третьою особою до матеріалів справи долучено відеодоказ. В судовому засіданні сторона позивача перед судом не ставила під сумнів належність, допустимість та достовірність даного доказу.

Відео містить інформацію щодо предмета доказування - обставин, які підтверджують заперечення щодо заявлених вимог і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, тому суд дійшов висновку, що такий є належним. Разом з тим, в судовому засіданні не здобуто доказів на підтвердження того, що такий доказ одержано з порушенням порядку, встановленого законом. Також, у суду відсутні обґрунтовані підстави для сумніву, що такий доказ є недостовірним.

З відео чітко вбачається, що автомобіль Форд Галаксі виїхав з вул. Львівської в напрямку центру міста Нововолинськ із зони знаку «Рух у святокові та вихідні дні заборонено», що є порушенням Правил дорожнього руху та було правомірною підставою для зупинення трансопртного засобу Форд Галаксі НОМЕР_2 .

В судовому засіданні встановлено, що після зупинення транспортного засобу водій одразу вийшов з автомобіля, хоча, дійсно, був зобов`язаний увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Твердження позивача про те, що він не бачив, що за ним їхав автомобіль поліції з включеними проблисковими маячками дає підстави вважати, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом Форд Галаксі НОМЕР_2 .

Твердження ОСОБА_3 про те, що позивач не перебував у процесуальному статусі водія в момент, коли до нього під`їхав автомобіль поліції, не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки у своїх поясненнях ОСОБА_1 визнав, що керував транспортним засобом.

З відеозапису чітко вбачається рух автомобіля Форд Галаксі по вул. Львівській та пр. Дружби м. Нововолинська 01.05.2021 року близько 21:15 год.

Окрім того, з відео також вбачається момент, коли позивач покидає вищевказане авто одразу після зупинення транспортного засобу. Будь-яких інших осіб, які б могли керувати транспортним засобом, поруч з позивачем не вбачається, та й сам позивач в судовому засіданні не вказав іншу особу, яка могла перебувати за кермом його автомобіля. Відтак, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 перебував у процесуальному статусі водія у момент вчинення адміністративного правопорушення та є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що на задніх номерних знаках знаходився сторонній предмет - сітка, необхідна позивачу, з його пояснень, для захисту та збереження номерного знаку.

Разом з тим, в судовому засіданні сторонами також було підтверджено факт ненадання ОСОБА_1 інспектору Слюсаруку Т.П. документів, зазначених в. п. 2.1 ПДР України після зупинення транспортного засобу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність з`ясовування всіх обставин, перелічених у ст. 280 КУпАП.

В своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів: п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р.; п. 75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р.; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохін проти України» від 15.02.2013р.

Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та свідчать про обґрунтованість притягнення позивача ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121, ч.ч. 1, 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, а оскаржувана постанова є такою, що винесена з дотриманням норм процесуального права та відповідає закону, оскільки судом не здобуто доказів протилежного.

Згідно ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин, за таких обставин факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч.ч. 1, 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, є доведеним.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, заявлені вимоги та приписи ч. 3 ст. 286 КАС України, судом встановлено, що вина позивача у порушенні правил дорожнього руху України доведена сукупністю доказів, рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності поліцейським прийняте з дотриманям норм процесуального права, а відтак є законним, тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 786898 від 01.05.2021 року скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 12, 241-246, 250, 286, 295 КАС України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, третя особа - старший інспектор Сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області Слюсарук Тарас Патрісович про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Іваничівський районний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканця: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головного управління Національної поліції у Волинській області (, місцезнаходження: вул. Винниченка, 11, м. Луцьк. Волинська область,43000);

Третя особа: старший інспектор Сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області Слюсарук Тарас Патрісович (адреса: вул. Нововолинська, буд. 15, м. Нововолинськ, Волинська область).

Повний текст рішення виготовлено 03 червня 2021 року.

Суддя І. Є. Малюшевська