Справа № 487/852/21
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

03 червня 2021 р.справа № 487/852/21
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в письмовому провадженні розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідачаЗаводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вул. Робоча, 1, м. Миколаїв, 54029

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачаавтогаражний кооператив "Парма", вул. Індустріальна, 10, м. Миколаїв, 54058

про1) визнання дій протиправними; 2) визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу ВП № 64138667 від 26.01.21 р.; 3) визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу ВП № 64138667 від 23.02.21 р.
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1 ) подав до Заводського районного суду м. Миколаєва позовну заяву, в якій просив:

- визнати протиправними дії заступника начальника Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Волкомор А.В. (надалі - відповідач або ДВС) при винесенні постанови про накладення штрафу ВП № 64138667 від 26 січня 2021 р.;

- визнати протиправною та скасувати вказану постанову.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва справу передано на розгляд до Миколаївського окружного адміністративного суду (т. 1 а. с. 18-19).

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду за даною позовною заявою відкрито провадження, справі присвоєно номер 487/852/21 (т. 1 а. с. 26-27).

В подальшому, ОСОБА_1 подав до Миколаївського окружного адміністративного суду позовну заяву до того самого відповідача, в якій просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача, вчинені при повторному накладенні штрафу постановою ВП № 64138667 від 23 лютого 2021 р.;

- визнати протиправною та скасувати вказану постанову;

- визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника ВП № 64138667 від 23 лютого 2021 р.

За цим позовом відкрито провадження в адміністративній справі № 400/1430/21 (т. 2 а. с. 55-56).

Ухвалою суду у справі № 400/1430/21 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі щодо такої позовної вимоги, як визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів боржника ВП № 64138667 від 23 лютого 2021 р. (т. 2 а. с. 52-53).

При розгляді справи № 400/1430/21 судом задоволено клопотання ДВС про залучення до участі у справі в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача автогаражного кооперативу "Парма" (надалі - третя особа або АГК "Парма") (т. 2 а. с. 113-114).

Представник позивача клопотав про об`єднання адміністративних справ № 487/852/21 і № 400/1430/21 в одне провадження, яке судом задоволено (т. 1 а. с. 33-34, 35-37, т. 2 а. с. 110-111, 123-124).

На обґрунтування своїх вимог, позивач навів такі доводи: в жовтні 2019 р. Заводським районним судом м. Миколаєва розглянута цивільна справа № 487/5705/16-ц за позовом АГК "Парма" до ОСОБА_1 , в якій судом прийнято рішення про задоволення позовних вимог, з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 витребувано гаражний бокс № НОМЕР_1 , одночасно позивача зобов`язано повернути АГК "Парма" вказане майно. В січні 2021 р. ДВС відкрила виконавче провадження з примусового виконання рішення суду. На вимогу державного виконавця виконати рішення суду та передати АГК "Парма" гаражний бокс, позивачем направлено лист з додатками, в якому він просив повернути виконавчий документ стягувачу з підстав відсутності у нього такого майна. Позивач вважає, що ним державному виконавцеві надані беззаперечні докази об`єктивної неможливості виконання рішення суду, але незважаючи на це відповідач склав акт, в якому зафіксовано факт нібито невиконання рішення суду позивачем. На думку ОСОБА_1 , цей акт оформлено неналежним чином, а саме: він складений за відсутності стягувача та боржника і в ньому відсутні відомості про понятих. Крім того, акт складено до спливу 10-денного строку для виконання рішення, зазначеного у постанові про відкриття виконавчого провадження. На переконання позивача, відповідач проігнорував лист, яким його було повідомлено про відсутність у позивача майна, яке належить передати третій особі, що об`єктивно унеможливлює виконання рішення суду і, як наслідок, безпідставно наклав штрафи.

Відповідач подав відзиви, в яких заперечив проти задоволення позовних вимог з таких мотивів: на виконанні ДВС знаходиться виконавчий лист, виданий Заводським районним судом м. Миколаєва, згідно з яким на боржника ОСОБА_1 покладено обов`язок повернути АГК "Парма" гаражний бокс № 90. Разом з постановою про відкриття виконавчого провадження, позивачу була надіслана вимога про необхідність виконати рішення суду, але позивач всіляко ухиляється від свого обов`язку, що і послугувало підставою для накладення на нього штрафів. З приводу тверджень, викладених в листі, про відсутність у ОСОБА_1 визначеного рішенням суду гаражного боксу, відповідач зазначив, що вони суперечать встановленим Заводським районним судом м. Миколаєва обставинам у цивільній справі та по суті зводяться до переоцінки рішення суду, яке набрало законної сили. Також відповідач заперечив порушення ним порядку складання акту державного виконавця (т. 1 а. с. 105-108, т. 2 а. с. 61-65).

Третя особа пояснень суду не надала.

У зв`язку з запровадженням в Миколаївському окружному адміністративному суді обмежувальних заходів щодо проведення відкритих судових засідань, справа призначена до розгляду без проведення судового засідання.

Позивач подав клопотання про розгляд справи в судовому засіданні (т. 1 а. с. 42-44).

Зазначене клопотання судом задоволено, судове засідання призначено на 2 червня 2021 р. о 12:00 год. (т. 1 а. с. 95-97).

Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні містить клопотання про витребування судом доказів від АГК "Парма", у задоволенні якого суд відмовив.

Від позивача та його представника надійшли клопотання про відкладення розгляду справи (т. 1 а. с. 101, 103).

Представник позивача своє клопотання обґрунтував зайнятістю в іншій кримінальній справі, яка розглядається Центральним районним судом м. Миколаєва в той же день і час, що і дана адміністративна справа.

Позивач просив відкласти розгляд справи на підставі неможливості взяти участь в ній свого представника.

Згідно з ст. 44 ч. 3 п. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до ст. 166 ч. 1 КАС України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Стаття 167 ч. 1 п. 6 КАС України передбачає, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ст. 77 ч. 1 КАС України).

Всупереч цим приписам, представник позивача не додав до свого клопотання будь-яких документів, які підтверджують його участь в іншому судовому засіданні в той же день і час, на який призначено судове засідання в адміністративній справі.

Суд звертає увагу на те, що клопотання позивача про призначення судового засідання для розгляду справи, містило посилання на період часу, в який позивач просив не призначати судове засідання у зв`язку з його відпусткою (з 7 до 21 червня 2021 р.) і дата судового засідання була визначена з урахуванням цього прохання. Крім того, неможливість прибуття представника позивача в судове засідання, не позбавляє позивача права взяти участь в судовому засіданні.

З урахуванням того, що правова позиція позивача викладена в позовних заявах, до яких ним надані докази, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про відкладення справи як позивача, так і його представника.

Відповідач клопотав про розгляд справи в письмовому провадженні (т. 1 а. с. 111).

Представник третьої особи в судове засідання не прибув.

Відповідно до ст. 205 ч. 9 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

На підставі цієї норми, суд розглядає справу в письмовому провадженні.

При вирішенні спору судом встановлені такі обставини, яким він надає наступну правову оцінку.

13 травня 2020 р. Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист у справі № 487/5705/16-ц, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язано повернути АГК "Парма" гаражний бокс № 90, розташований на території АГК "Парма" за адресою: м. Миколаїв, вул. Індустріальна, 10 (т. 2 а. с. 67).

Згідно з виконавчим листом, рішення суду набрало законної сили 27 лютого 2019 р., строк його пред`явлення до виконання складає три роки.

15 січня 2021 р. ДВС відповідною постановою відкрила виконавче провадження ВП № 64138667 та встановила позивачу строк для виконання в 10 робочих днів, до 25 січня 2021 р. включно (т. 2 а. с. 69).

Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, відповідачем складено вимогу державного виконавця, якою позивача зобов`язано виконати рішення суду до 25 січня 2021 р. та попереджено про те, що 26 січня 2021 р. буде здійснена перевірка виконання позивачем рішення суду. Одночасно, вимога містить застереження про фінансову відповідальність боржника у виді штрафу за невиконання рішення суду (т. 2 а. с. 70).

25 січня 2021 р. ОСОБА_1 подав до ДВС заяву, в якій послався на наступне:

- рішенням суду його зобов`язано повернути АГК "Парма" гаражний бокс № 90, який придбаний АГК "Парма" у МП "Парма" в 1993 р. за 250 000,0 крб., але, за твердженням позивача, він не придбавав у АГК "Парма" гаражного боксу;

- АГК "Парма" не могло мати гаражного боксу № НОМЕР_1 у власності;

- при зверненні до ДВС за примусовим виконанням, третя особа не вказала будь-яких індивідуальних ознак гаражного боксу, з яких слідує, що у володінні ОСОБА_1 знаходиться той самий гаражний бокс, який у 1993 р. АГК "Парма" придбало у МП "Парма".

На підставі викладеного, позивач просив відповідача скласти акт про відсутність у нього гаражного боксу № НОМЕР_1 та повернути виконавчий документ стягувачу на підставі ст. 37 ч. 1 п. 2 Закону України "Про виконавче провадження" (т. 2 а. с. 73-74).

26 січня 2021 р. складено Акт державного виконавця, в якому зафіксовано, що станом на цей день інформації про виконання судового рішення від сторін виконавчого провадження до ДВС не надходило (т. 2 а. с. 76).

В той же день, відповідач склав спірну постанову про накладення штрафу ВП № 64138667, в описовій частині якої зазначено, що боржнику було надано строк для виконання рішення суду до 25 січня 2021 р. 26 січня 2021 р. відповідач встановив, що рішення суду позивач не виконав. На підставі ст. ст. 63 і 75 Закону України "Про виконавче провадження" на позивача накладено штраф в розмірі 1 700,0 грн. та зобов`язано виконати рішення суду до 4 лютого 2021 р. (т. 2 а. с. 78).

5 лютого 2021 р. відповідач прийняв постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, якою вніс виправлення в попередню постанову, шляхом зміни дати виконання рішення з 4 на 8 лютого 2021 р. (т. 2 а. с. 82).

4 лютого 2021 р. позивач подав до ДВС заяву про відкладення проведення виконавчих дій, яка мотивована розглядом в Заводському районному суді м. Миколаєва його заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка відповідачем задоволена, виконавчі дії відкладено на строк до 22 лютого 2021 р. (т. 2 а. с. 85, 88).

23 лютого 2021 р. відповідач складав Акт державного виконавця, в якому зафіксовано, що станом на вказану дату до ДВС не надходило інформації про виконання рішення суду (а. с. 91).

23 лютого 2021 р. постановою про накладення штрафу ВП № 64138667 відповідач повторно застосував до ОСОБА_1 штраф в розмірі 3 400,0 грн. (т. 2 а. с. 93).

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 цього Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 3 ч. 1 п. 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з ст. 5 ч. 1 названого Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (ст. 12 ч. 1 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ст. 13 ч. 1 Закону України "Про виконавче провадження", під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Як передбачено ст. 26 ч. 5, 6 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Стаття 18 ч. 1, 2 п. 1 Закону України "Про виконавче провадження" покладає на відповідача обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, отримавши виконавчий документ, перевіривши строк пред`явлення його до виконання, а також відповідність вимогам, встановленим до виконавчого документа ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", відповідач зобов`язаний відкрити виконавче провадження і у разі зобов`язального характеру рішення суду, надати боржнику 10-денний строк на його виконання.

Відповідачем ці приписи Закону дотримані.

Стаття 75 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії. Згідно з цією нормою, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

На підставі цієї норми відповідач спірними постановами наклав на відповідача штрафи.

Позивач не заперечує факту невиконання судового рішення, але посилається на неможливість його виконати через відсутність у нього визначеного у виконавчому листі майна. При цьому, відсутність майна обумовлюється позивачем не його втратою (знищенням) після прийняття судом рішення, а невірним встановленням судом обставин - позивач наполягає, що в його володінні ніколи не було того гаражного боксу, який визначений рішенням суду, тобто по суті позивач вказує на спірність його правовідносин з АГК "Парма".

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, до компетенції адміністративного суду належить правова оцінка виключно рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень і адміністративний суд не вправі надавати оцінку чи висловлювати свою думку щодо інших за своєю суттю правовідносин.

Наявність чи відсутність у позивача певного майна, є сферою цивільних правовідносин, які склались між позивачем і третьою особою, а не з суб`єктом владних повноважень, в даному випадку ДВС, а тому оцінка таких доводів лежить поза межами компетенції адміністративного суду.

Заводським районним судом м. Миколаєва у цивільному провадженні неодноразово надавалась оцінка правовідносинам позивача з АГК "Парма" з приводу спірного майна.

Так, 21 липня 2016 р. Заводським районним судом м. Миколаєва вирішена справа № 487/1004/16-ц, в якій ОСОБА_1 позивався до АГК "Парма" про визнання недійсним рішення правління від 23 січня 2016 р. про зобов`язання позивача звільнити гаражний бокс № НОМЕР_1 , в якій суд прийняв рішення відмовити в задоволенні позовних вимог (рішення суду доступне в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/59433850).

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва у справі № 487/1004/16-ц переглядалось в апеляційному та касаційному порядку та залишено без змін (ухвала Апеляційного суду Миколаївської області від 5 серпня 2016 р. https://reyestr.court.gov.ua/Review/61124354 та постанова Верховного Суду від 15 березня 2018 р. https://reyestr.court.gov.ua/Review/72970112).

ОСОБА_1 подавалась заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2016 р. у задоволенні якої ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2020 р. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/93775905), залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 16 квітня 2021 р. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/96431995) відмовлено.

Як слідує з описової і мотивувальної частини рішення Заводського районного суду м. Миколаєва у справі № 487/5705/16 від 31 жовтня 2019 р., за наслідками розгляду якої видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у ДВС, ОСОБА_1 вже наводив суду по суті ті самі доводи, що і в заяві до ДВС про повернення виконавчого документа стягувачу, яким судами першої та апеляційної інстанцій вже була надана оцінка (рішення Заводського районного суду м. Миколаєва у справі № 487/5705/16 від 31 жовтня 2019 р. https://reyestr.court.gov.ua/Review/85330288, постанова Миколаївського апеляційного суду від 27 лютого 2020 р. https://reyestr.court.gov.ua/Review/87870587).

Ухвалами від 16 квітня і 18 травня 2020 р. Верховним Судом двічі відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на вищезазначені рішення суду (https://reyestr.court.gov.ua/Review/88833691, https://reyestr.court.gov.ua/Review/89396581).

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 10 квітня 2020 р. відмовлено в роз`ясненні постанови того ж суду від 27 лютого 2020 р., якою відмовлено в задоволенні апеляційної скарги позивача на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва у справі № 487/5705/16 від 31 жовтня 2019 р. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/88715139), а ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2020 р. відмовлено в роз`ясненні ухвали Верховного Суду від 16 квітня 2020 р. про відмову у відкритті касаційного провадження (https://reyestr.court.gov.ua/Review/90714252).

Також слід врахувати, що в рамках справи № 487/5705/16 позивач подавав заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконання і в задоволенні цієї заяви ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 9 березня 2021 р. відмовлено (https://reyestr.court.gov.ua/Review/95455403).

Миколаївський апеляційний суд постановою від 16 квітня 2021 р. відмовив у задоволенні апеляційної скарги позивача на вищевказану ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва (https://reyestr.court.gov.ua/Review/96328090).

При розгляді заяви позивача про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, судами вже надавалась оцінка його аргументам про відсутність у нього гаражного боксу № НОМЕР_1 , який підлягає передачі третій особі.

Суд погоджується з відповідачем в тому, що обставини, на які позивач послався як на підставу неможливості виконати рішення суду, а саме відсутність у нього гаражного боксу, суперечать встановленим судами всіх інстанцій при розгляді цивільних справ № 487/1004/16-ц і № 487/5705/16 обставинам.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ст. 78 ч. 4 КАС України).

Суд наголошує, що надання оцінки доводам позивача, на яких ґрунтуються його позовні вимоги в адміністративній справі, по суті потребують ревізії та переоцінки мотивувальної частини рішень судів у цивільних справах, що не відповідає меті та завданню адміністративного судочинства.

Так як позивач не надав відповідачу доказів передачі гаражного боксу № 90 третій особі, а його зауваження про неможливість виконати такий обов`язок через відсутність у нього вказаного майна, не можуть бути оцінені адміністративним судом, адже вже були предметом дослідження цивільного суду, який відхилив їх, за таких обставин, відповідач зробив вірний висновок про наявність передбачених законом підстав для накладення на позивача штрафу, в тому числі повторно.

Що стосується зауважень позивача про відсутність в акті державного виконавця від 26 січня 2021 р. підписів понятих та його складання без участі стягувача та боржника, то суд знаходить їх помилковими.

Стаття 22 ч. 1, 2 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що виконавчі дії можуть проводитися у присутності понятих. Присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.

Так як відповідач не вчиняв виконавчих дій щодо звернення стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб (ст. 53 Закону України "Про виконавче провадження"), не здійснював примусове входження на земельну ділянку, до приміщень, житла, не здійснював опис, арешт, вилучення чи передачу майна, то в такому випадку, акт і не повинен складатись в присутності понятих.

Згідно з п. 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 2 квітня 2012 р. № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802, акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції. У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються). Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта. До акта можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Так як акт, про який зазначає позивач, не складався за наслідками виконавчої дії, а лише фіксує певну обставину - відсутність у ДВС інформації про виконання рішення суду боржником, присутність стягувача та/або боржника в такому випадку законом не вимагається.

Також не ґрунтуються на приписах закону і твердження позивача про недотримання відповідачем 10 денного строку на виконання рішення, встановленого у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Постанова про відкриття виконавчого провадження датована 15 січня 2021 р. і на виконання вимог ст. 26 ч. 6 Закону України "Про виконавче провадження" в ній вказано на необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Як передбачено ст. 28 ч. 1 Закону України "Про виконавче провадження", копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Отже, відповідно до цієї норми Закону, боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження з моменту надіслання на його адресу постанови про відкриття виконавчого провадження, а не в день її фактичного отримання.

В матеріалах справи міститься реєстр відправлення рекомендованої кореспонденції від 15 січня 2021 р. з якого слідує, що постанова про відкриття виконавчого провадження та вимога державного виконавця надіслані позивачу на адресу позивача, вказану у виконавчому листі в день їх прийняття, тобто 15 січня 2021 р. (т. 2 а. с. 71).

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241, 244-246, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Робоча, 1, м. Миколаїв, 54029, ) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача автогаражний кооператив "Парма" (вул. Індустріальна, 10, м. Миколаїв, 54058, ), відмовити.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційні скарги на рішення у справах, визначених ст. 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд, з урахуванням вимог розділу VI п. 3 "Прикінцеві положення" КАС України.

Суддя А. О. Мороз