Справа № 320/2534/21
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 року № 320/2534/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Яготинського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Яготинського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренка О.В. про накладення штрафу від 09.02.2021, винесену в межах виконавчого провадження №63326441.

В обгрунтування такої вимоги позивач зазначила, що 9 лютого 2021 року державним виконавцем Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренко О.В. було винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 в зв`язку з невиконанням рішення суду в розмірі 1700 грн.

Позивач вважає, що підставою для накладення на боржника штрафу є невиконання ним рішення без поважних причин. Тобто, приймаючи рішення про наявність чи відсутність підстав для застосування штрафу державний виконавець зобов`язаний не лише встановити сам факт невиконання рішення, а й упевнитися у відсутність поважних причин для його невиконання.

Відтак, позивач вважає, що невиконання рішення суду було здійснено вимушено, а тому постанова державного виконавця є незаконною та такою, що підлягає до скасування.

Ухвалою суду від 12.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.

Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Протокольною ухвалою суду від 17.05.2021 вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню, суд враховує, що спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів, інших органів та посадових осіб, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (надалі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, правомірними вважаються дії державного виконавця, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Судом встановлено, що 10.12.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП 63326441 на виконання виконавчого листа № 382/1142/16-ц від 08.10.2020 Яготинського суду Київської області в порядку ч.1 ст.25 ЗУ «Про виконавче провадження» про визначення способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_3 шляхом встановлення ОСОБА_2 побачень з сином:

- кожну першу та третю суботу місяця з 9 годин до 13 години за місцем проживання сина ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 .

- кожну другу та четверту суботу місяця з 10 години до 12 години за місцем проживання сина ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 чи в іншому місці, визначеному батьком за погоджена з матір`ю дитини, та спільного відпочинку разом з дитиною, за домовленістю матір`ю дитини, протягом 21 календарного дня у літній період.

За взаємною домовленістю батьків, з врахуванням віку дитини та її бажання, батьки проводять дні народження дитини, а також інші святкові дні за календарем разом із сином.

У відповідності до ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 64-1 Закону України "Про виконавче провадження" виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони у рішеннях не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність (ч.3 ст. 64-1 Закону).

З матеріалів справи вбачається що представник ОСОБА_1 заявою від 05.02.21 (ВП арк. 16) просить повідомити про підстави проведення державним виконавцем заходів у суботу, мотивуючи що це неробочий день (незважаючи, що цей день тижня вказаний у рішенні суду), також при перевірці виконання судового рішення 06.02.2021 року, що підтверджується актом державного виконавця, коли ОСОБА_1 навіть усно не повідомила про лікування дитини. Також заява від батька ОСОБА_2 та довідка за підписом зав. відділення КНП КОР «Київська обласна психоневрологічна лікарня № 2» ( ВП дод.32) і лише через два місяці до суду надається інша довідка про відвідування ЛОР лікаря.

Одночасно, відповідачем повідомлено про те, що слідчим СВ Бориспільського РУП розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 382 КК України та зареєстровано 30.03.2021 у єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінальне провадження № 0000029 за повідомленням державного виконавця про вчинення кримінального правопорушення (ВП арк. 38-39).

Державним виконавцем у відповідності до посадових обов`язків з дотриманням визначених норм Закону України «Про виконавче провадження», що є спеціальним законом та регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час проведення виконавчих дій регламентується Інструкцією з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом МЮУ від 02.04.2012 за №512/5(у редакції від 29.09.2016 №2832/5) визначає окремі питання організації виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 2 даної Інструкції передбачено накладення державним виконавцем на боржника штрафу відповідно до статті 75 Закону та застосування інших заходів, передбачених Законом у разі невиконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем, а пунктом 9-здійснення заходів примусового виконання, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону у разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною.

Відповідно до ч.2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення 10 робочих днів ( за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Наведене вказує на те, що при прийнятті спірної постанови відповідачем не було порушено критеріїв правомірності, передбачених ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.