Справа № 140/4324/21
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року ЛуцькСправа № 140/4324/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправними дій щодо застосування зменшення пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з врахуванням періодів проживання (перебування, роботи) у зоні добровільного гарантованого відселення (3 категорія) з часу аварії на ЧАЕС (26 квітня 1986 року) по 01.01.1993; зобов`язання призначити пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з моменту виникнення права на такий вид пенсії, та з врахуванням періодів проживання (перебування, роботи) у зоні добровільного гарантованого відселення (3 категорія) з часу аварії на ЧАЕС (26 квітня 1986 року) по 01.01.1993.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Березичі Любешівського району Волинської області та постійно був зареєстрованим й проживав за вказаною адресою з народження до в 1985 році, з травня 1987 року по даний час зареєстрований та проживає на території Любешівського району (с. Віл, Березичівського старостинського округу, Любешівського району). Навчаючись з вересня 1989 року до липня 1992 року в Шанталівському радгоспі-технікумі, свого постійного місця проживання в с.Віл Любешівського району не змінював, а лише від`їжджав до місця навчання на один-два місяці в сесійний період, що стверджується довідкою Любешівської селищної ради від 25.01.2021 №24.

Відтак, в періоди з 01 травня 1987 року по даний час позивач постійно проживав (перебував, працював) на території населеного пункт с.Віл Любешівського району Волинської області, яке згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 22.08.1990 №378-р включено до Переліку радіоактивно забруднених населених пунктів внаслідок аварії Чорнобильської АЕС і постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 віднесено до зони добровільного гарантованого відселення (3 категорія).

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що має право при виході на пенсію на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З приводу призначення відповідного пенсійного забезпечення позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області та надав документи, як підтверджують, що він проживав (працював) на території с.Віл Любешівського району в період з травня 1987 року по даний час (довідка Любешівської селищної ради Любешівського району Волинській області від 25.01.2021 №24).

ГУ ПФУ у Волинській області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку в зв`язку з тим, що він проживав в зоні добровільного гарантованого відселення станом на 01 січня 1993 року - 2 роки 9 місяців 10 днів, а тому не має права на призначення пенсії відповідно з вимогами ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач вважає вказані дії відповідача протиправними та такими, що порушують його законні права та інтереси, оскільки факт проживання та реєстрації позивача в зоні гарантованого добровільного відселення з 01.05.1987 по даний час підтверджується довідкою Любешівської селищної ради та трудовою книжкою. З огляду на вказані підстави позивач просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.17).

Відповідач у відзиві на адміністративний позов (а.с.20-24) позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що під час звернення до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 було подано такі документи: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_1 , видане 01.03.1993 Волинською обласною державною адміністрацією; довідка №24 від 25.01.2021, видана Любешівською селищною радою Любешівського району Волинської області, про період реєстрації і проживання у зоні гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС, а саме в с.Віл Любешівського району Волинської області з травня 1986 по даний час; трудова книжка серії НОМЕР_2 від 01.05.1994; військовий квиток серії НОМЕР_3 від 15.04.1985; довідка №382 від 22.03.2021 про період навчання в Любешівському СПТУ 5; довідка №382 від 22.03.2021 про перейменування Любешівського СПТУ 5; диплом серії НОМЕР_4 , виданий 08.07.1992; довідка №1 від 25.01.2021 СГВК «Україна» про період роботи з 01.05.1994 по 12.01.2009 роки; архівна довідка вих. №67/01.22, видана 04.03.2021 Державним архівом Волинської області.

З поданих позивачем документів для призначення пенсії встановлено, що він являється потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС 3 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням, та згідно довідки №24 від 25.01.2021, виданої Любешівською селищною радою Любешівського району Волинської області, зареєстрований та проживає у зоні гарантованого добровільного відселення в с.Віл Любешівського району Волинської області з травня 1986 по даний. Однак, вказана довідка про період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення містить недостовірні відомості, оскільки позивач з 16.04.1985 по 10.05.1987 проходив строкову службу, що підтверджується військовим квитком, а також згідно диплому про освіту ОСОБА_1 навчався в Шанталівському радгоспі-технікумі Міністерства сільського господарства РРФСР з 01.09.1989 по 08.07.1992.

Враховуючи, що відсутня інформація про те, що навчальний заклад знаходиться на території, яка відноситься до зони радіоактивного забруднення, для врахування періоду навчання з 01.09.1989 по 08.07.1992 до періоду проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення немає підстав. Отже, оскільки в с.Віл Любешівського району Волинської області станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач прожив 2 роки 09 місяців 10 днів, тому позивач не має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону №796-Х1І.

Крім того зазначає, що для осіб, які набули права на зменшення пенсійного віку на 6 років, а саме - після досягнення 54-річного віку, у 2021 році, необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком становить 22 роки (стаж, передбачений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зменшений на кількість років зменшення пенсійного віку). Статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначено, що право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу у період з 01.01.2021 по 31.12.2021 - не менше 28 років.

Частиною четвертою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що наявність необхідного страхового стажу визначається на дату досягнення особою відповідного віку. Згідно наданих позивачем документів та даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж ОСОБА_1 становить - 17 років 4 місяці 12 днів, тому ОСОБА_1 не має права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи вимоги статті 263 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 01.03.1993 Волинською обласною державною адміністрацією, є громадянином, який постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого відселення у 198 р.р., 3 категорії (категорія 3) (а.с.6).

Позивач ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто у віці 54 роки, звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.27).

Листом від 08.04.2021 №0300/-0304-8/16618 відповідач повідомив позивача про те, що згідно наданих документів він прожив в зоні гарантованого добровільного відселення 30 років 9 місяців 4 дні, в тому числі станом на 1 січня 1993 року - 2 роки 9 місяців 10 днів. Так як станом на 01.01.1993 він прожив в зоні гарантованого добровільне відселення менше 3 років, для зменшення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», немає підстав. Для осіб, які набули права на зменшення пенсійного віку на 6 років, а саме - після досягнення 54-річного віку, у 2021 році, необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком становить 22 роки (стаж, передбачений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зменшений на кількість років зменшення пенсійного віку). …. Згідно наданих ним документів та даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку, його страховий стаж становить 17 років 4 місяці 12 днів. З урахуванням викладеного Головним управлінням прийнято рішення №1 від 29.03.2021 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку з відсутністю підстав для зменшення пенсійного віку, а саме - проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років та відсутністю страхового стажу тривалістю не менше 22 років (а.с.9).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон України №796-XII) пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Зокрема, статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначено, що право на пенсію за віком, чоловіки набувають при досягненні 60-річного віку та за наявності страхового стажу з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналогічний правовий підхід щодо застосування зазначених норм матеріального права міститися у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №556/1153/17, від 11.04.2018 у справі №565/1829/17 та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Як слідує із матеріалів справи, позивач з травня 1987 року зареєстрований та проживає в селі Віл Любешівського району Волинської області, що підтверджується довідкою Любешівської селищної ради від 25.01.2021 №24 (а.с.7).

Таким чином, оскільки позивач станом на 31.07.1986 в зоні гарантованого добровільного відселення не проживав та постійно там не працював, тому не має права на початкову величину зниження пенсійного віку на 3 роки.

Разом з тим, з довідки Любешівської сільської ради Любешівського району Волинської області від 25.01.2021 №24 слідує, що позивач з травня 1987 року по даний час зареєстрований та проживає в с.Віл Любешівського району (а.с.7).

Отже, вказаною довідкою підтверджується факт проживання позивача в період з травня 1987 року по 01 січня 1993 року, що в сукупності становить 5 років 8 місяців, а тому, досягнувши віку у 54 роки, позивач не набув право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного на 6 років.

Разом з тим, суд звертає увагу, що для осіб, які набули право на зменшення пенсійного віку на 6 років, а саме - після досягнення 54-річного віку, у 2021 році, необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком становить 22 роки (стаж, передбачений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зменшений на кількість років зменшення пенсійного віку).

Частиною четвертою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що наявність необхідного страхового стажу визначається на дату досягнення особою відповідного віку.

Як вбачається з трудової книжки позивача НОМЕР_5 від 01.05.1994 та рішення №81 від 29.03.2021 про відмову в призначенні пенсії за віком (а.с.8, 25), страховий стаж позивача становить 17 років 4 місяці 12 днів, що в даному випадку не є достатнім для призначення пенсії за віком.

Вказана обставина ОСОБА_1 у позовній заяві не заперечується та не спростовується.

Таким чином, враховуючи, що страховий стаж позивача становить менше 22 роки, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки до позивача не застосовується у зв`язку з відсутністю доказів постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення в період з 26.04.1986 по 31.07.1986, тому позивач у віці 54 роки не має права на призначення пільгової пенсії відповідно до статті 55 Закону №796-XIІ, з огляду на що відповідачем правомірно відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду належними та допустимими доказами правомірність своїх дій при розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій