Справа № 280/3238/21
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань залишення позовної заяви без розгляду

02 червня 2021 року Справа № 280/3238/21
м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Новіковій Д.А., розглянувши у місті Запоріжжі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (69057, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Матросова, буд.29; )

про визнання протиправною бездіяльність та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (надалі відповідач, ГУНП в Запорізькій області), в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Запорізькій області, щодо не проведення остаточного розрахунку з ОСОБА_1 при звільненні 27.02.2020; 2) стягнути з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні (у період з 28.02.2020 до 12.04.2021) в сумі 214538,80 грн. без врахування податків, зборів (обов`язкових платежів).

Ухвалою судді від 26.04.2021 в адміністративній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

Відповідачем подано до суду клопотання про залишення позову без розгляду. Клопотання обгрутоване тим, що 10.11.2020 позивачу було відомо, що він не погоджується з розміром виплаченої йому вихідної допомоги, проте, до суду не звертався станом до 17.04.2021, що є фактичним порушенням процесуальних строків.

Адміністративний позов подано на поштове відділення 17.04.2021.

Як зазначено у ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абз.1 ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до абз.1 ст.233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.3 ст.123 КАС України).

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.4 ст.123 КАС України).

Як передбачено п.8 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо: з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

У Рішенні Конституційного Суду України від 22.02.2012 за №4-рп/2012 у справі №1-5/2012 зазначено, зокрема: «… 2.2.За статтею 47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. …».

З огляду на наведе, невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням.

Звідси, позивачем не пропущений строк звернення до суду за першою позовною вимогою.

Для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

На день подачі позивачем на поштове відділення позовної заяви у даній справі (17.04.2021) відповідачем не була виплачена позивачу вихідна допомога при звільненні з державної служби у повному обсязі.

Залишину частину вихідної допомоги у сумі 12952,84 грн. на руки виплачено Платіжним дорученням №5086 від 14.05.2021.

Таким чином, позивач не пропустив строк звернення до суду з позовною вимогою до відповідача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з державної служби.

Аналогічне застосування норм права здійснено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 25.06.2020 у справі №440/2896/19 (адміністративне провадження №К/9901/30467/19).

З вказаних підстав суд вважає, що клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.160, 240, 241-243, 248 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: adm.zp.court.gov.ua/sud0870/.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.О. Прасов