Справа № 400/2481/21
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 р. № 400/2481/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020

про:визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач), в якій просить визнати неправомірними дії відповідача, що полягають у неправильному застосуванні норм закону під час обчислення пенсії за віком позивачу; зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії за віком позивачу відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019, 2020 роки, індивідуального коефіцієнту для обчислення 3,49228 та коефіцієнту стажу 0,42167, а також здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 22.01.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 22.01.2021 відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити йому пенсію за віком з урахуванням вимог статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням усередненого показника заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в Україні за 2018-2012 роки у розмірі 9 118,81 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові, посилаючись на частину третю статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зазначаючи про переведення позивача з одного виду пенсії (за вислугу років) на інший (за віком) із застосуванням показника заробітної плати за 2014-2016 роки. Заперечуючи проти позову в частині здійснення перерахунку з урахуванням індивідуальних коефіцієнтів заробітної плати (3,49228) та стажу (0,42167), відповідач вказує, що ці позовні вимоги порушують дискреційні повноваження відповідача, а тому до задоволення не підлягають. Також у додаткових поясненнях від 31.05.2021 (до яких додані докази їх направлення позивачу), відповідач зазначає, що зменшення коефіцієнта заробітної плати відбулося у зв`язку з тим, що на момент переведення позивача на пенсію за віком показник середньої заробітної плати за грудень 2020 року не було затверджено, тому було враховано показник за листопад 2020 року. Відповідач повідомляє, що після затвердження показника за грудень 2020 року він здійснив перерахунок пенсії позивачу з урахуванням такого показника, що потягло за собою зменшення коефіцієнта заробітної плати.

Відповідно до частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З 2003 року позивач перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та до 22.01.2021 отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ), що визнається сторонами у заявах по суті справи.

22.01.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив призначити йому пенсію за віком (а. с. 12).

Рішенням від 01.02.2021 № 55 (а. с. 13) відповідач призначив позивачу пенсію за віком з 22.01.2021.

Розмір пенсії становив 5 667,25 грн.

Коефіцієнт стажу позивача відповідачем обчислений у 0,42167.

Пенсійна виплата позивача обчислена відповідачем з 22.01.2021 з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки, який становить 3 764,40 грн., що визнається сторонами у заявах по суті справи та підтверджується розрахунком заробітку для обчислення пенсії (а. с. 16, зворот).

Цим розрахунком також підтверджується, що коефіцієнт заробітної плати позивача обчислений відповідачем у 3,49228 (після оптимізації). Для обчислення коефіцієнта заробітної плати, серед іншого, врахований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" враховується для обчислення пенсії, за грудень 2020 року у розмірі, установленому на листопад 2020 року (10 634,72 грн.).

Зокрема такий показник (за грудень 2020 року) був затверджений Пенсійним фондом України 08.02.2021 у розмірі 13 320,55 грн., тобто після дати прийняття рішення про призначення пенсії позивачу (01.02.2021).

10.02.2021 відповідач у зв`язку з уточненням показників середньої заробітної дати по народному господарству провів перерахунок пенсії позивача (вид перерахунку - масовий), з 01.03.2021, результати якого оформив рішенням від 10.02.2021 № 55 (а. с. 18)

Внаслідок цього перерахунку коефіцієнт стажу позивача залишився незмінним - 0,42167.

Одночасно коефіцієнт заробітної плати позивача був переглянутий відповідачем з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" враховується для обчислення пенсії, в розмірі 13 320,55 грн. (за грудень 2020 року) Зазначене потягло за собою зміну коефіцієнта заробітної плати позивача з 3,49228 до 3,48506.

Розмір пенсії позивача внаслідок перерахунку становив 7 308,19 грн., що підтверджується рішенням від 10.02.2021 № 55 та визнається позивачем.

24.02.2021 відповідач провів перерахунок пенсії позивача в межах проведення масового перерахунку (індексація заробітку), результати якого оформив рішенням від 24.02.2020 № 55 (а. с. 22).

Коефіцієнт стажу залишився незмінним з дати призначення пенсії - 0,42167.

Коефіцієнт заробітної плати залишився незмінним з дати попереднього перерахунку від 10.02.2021 - 3,48506.

Отже, у цій справі належить надати оцінку діям відповідача в частині застосування для обчислення пенсії позивача показника середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки та зміни розміру коефіцієнта заробітної плати з 3,49228 на 3,48506 внаслідок перерахунку, проведеного 10.02.2021.

Матеріалами справи не підтверджується наявність спору між сторонами в частині застосування коефіцієнту стажу в розмірі 0,42167, оскільки саме такий розмір вимагається позивачем та саме такий розмір установлений відповідачем під час призначення пенсії та не змінений внаслідок перерахунків від 10.02.2021 та від 24.02.2021.

Ухвалюючи рішення, суд виходить з такого.

Частина третя статті 45 Закону№ 1058-IV встановлює, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Частина третя статті 45 Закону № 1058-IV регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії за Законом № 1058-IV має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-IV.

Відповідно до абзацу четвертого частини другої статті 40 Закону № 1058-IV, заробітна плата для обчислення пенсії визначається з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Матеріали справи свідчать, що позивачу була призначена пенсія відповідно до Закону № 2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон № 1058-IV, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-IV у 2021 році позивач звернувся вперше 22.01.2021.

На підставі зазначеного суд дійшов висновку про неправомірність застосування відповідачем частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV до спірних правовідносин.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.07.2018 у справі № 520/6808/17, від 12.06.2020 у справі № 400/293/19.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17 викладений висновок, відповідно до якого частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-IV. Однак у випадку призначення пенсії за іншим законом має враховуватися показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

За приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, суд дійшов переконання, що звертаючись 22.01.2021 за призначенням пенсії за віком, позивач мав право на розрахунок такої пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки.

Щодо зобов`язання перерахувати пенсію з урахуванням коефіцієнта стажу у 0,42167 суд зазначає, що саме з урахуванням такого коефіцієнта (0,42167) і обчислена пенсія позивача, що зумовлює відсутність підстав для зобов`язання відповідача здійснювати перерахунок з його урахуванням. У зв`язку з цим у цій позовній вимозі належить відмовити.

Щодо зобов`язання здійснити перерахунок виходячи з коефіцієнта заробітної плати у розмірі 3,49228 суд виходить з такого.

Відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV, коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою:

Кз = Зв : Зс, де:

Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи;

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

У разі відсутності на момент призначення пенсії даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за попередні місяці для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) враховується щомісячна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за наявний попередній місяць з наступним перерахунком коефіцієнта заробітної плати (доходу) після отримання даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за місяць (місяці), що передує зверненню за призначенням пенсії.

Станом на дату прийняття рішення про призначення позивачу пенсії (01.02.2021) відповідний показник за грудень 2020 року ще не був затверджений, тому був використаний показник за листопад 2020 року - 10 634,72 грн. (а. с. 16, зворот).

Після затвердження показника за грудень 2020 року 08.02.2021 (13 320,55 грн.), відповідач 10.02.2021 провів перерахунок коефіцієнта заробітної плати пенсії позивача з урахуванням цього показника.

Зазначені обставини суд установив, порівнявши надані позивачем розрахунки заробітку для обчислення пенсії станом на дату прийняття рішення про призначення пенсії від 01.02.2021 (а. с. 14-16) та станом на дату прийняття рішення про перерахунок від 10.02.2021 (а. с. 19-21). Коефіцієнти заробітної плати, визначені відповідачем по місяцях, відрізняються у цих розрахунках лише у частині грудня 2020 року, що підтверджує викладені вище висновки суду.

Відомості про затвердження показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" враховується для обчислення пенсії, оприлюднюються та є загальнодоступними для ознайомлення.

Тобто, призначаючи позивачу пенсію, відповідач обчислив коефіцієнт заробітної плати, виходячи з показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за грудень 2020 року у розмірі, установленому на листопад 2020 року (10 634,72 грн.), оскільки станом на дату призначення пенсії показник за грудень 2020 року ще не був затверджений. А після затвердження відповідного показника за грудень 2020 року, відповідач провів перерахунок зазначеного коефіцієнта, що відповідає вищенаведеним нормам статті 40 Закону № 1058-IV.

У зв`язку з викладеним вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії з урахуванням коефіцієнту заробітної плати в розмірі 3,49228.

Отже, позов належить задовольнити частково.

Судові витрати у справі становить судовий збір за подання позовної заяви, сплачений позивачем у сумі 1 826 грн. за квитанцією від 08.04.2021.

Згідно з частинами першою та третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Розподіляючи судові витрати у зв`язку з частковим задоволенням позову, суд виходить з того, що підставою для звернення позивача до суду були дві обставини, з якими позивач пов`язував порушення своїх прав:

1) під час призначення пенсії 01.02.2021 з 22.01.2021 (застосування показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки замість 2018-2020 років);

2) під час перерахунку пенсії 10.02.2021 з 01.03.2021 (зменшення коефіцієнта заробітної плати).

Оскільки суд задовольнив позовні вимоги в частині зобов`язання перерахувати пенсію з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2018-2020 роки, а в частині вимог щодо коефіцієнта заробітної плати - відмовив, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить стягнути судовий збір у сумі 908 грн.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код за ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код за ), що полягають у застосуванні показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015, 2016 роки, для обчислення розміру призначеної ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) з 22.01.2021 пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код за ) провести з 22.01.2021 перерахунок пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018, 2019, 2020 роки, та здійснити виплату перерахованої пенсії, з урахуванням раніше фактично виплачених сум.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код за ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 908 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна