Справа № 580/5761/20
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року справа № 580/5761/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаращенка В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Галасун А.О.,

представника позивача: Колесника Д.В. за довіреністю,

представника відповідача: Некоз А.В. за посадою,

розглянувши за правилами загального позовного провадження в місті Черкаси адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Експоліспром» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Експоліспром» звернулось до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Черкаській області № від 23.11.2020, яким позивачу зменшено розмір бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 193703,0 грн., та нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 96852,0 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Черкаській області № від 23.11.2020, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення з податку на додану вартість у сумі 526389,0 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не мав права проводити документальну позапланову перевірку позивача відповідно до пп.78.1.8. п. 78.1. ст. 78 Податкового кодексу України, оскільки для цього відсутні підстави визначені розділом V Податкового кодексу України.

Позивач вважає, що посадова особа контролюючого органу незаконно проводила документальну перевірку товариства за періоди діяльності травень та червень 2020 року, які не зазначені в наказі № 1737-п від 19.10.2020, тим більше, що право на документальну перевірку таких періодів контролюючий орган вже втратив, оскільки пройшов строк 60 днів після подання декларації, який визначено п. 200.11 Податкового кодексу України.

На думку позивача, відповідач даною позаплановою перевіркою незаконно збільшив позивачу податкові зобов`язання з податку на додану вартість за податковий період червня місяця на загальну суму 87341,0 грн. та зменшив податковий кредит за цей же період в сумі 198782,0 грн., оскільки період червня 2020 року вже перевірявся документальною позаплановою перевіркою, яка оформлена актом перевірки № 185/23-00-04-0208/43111782 від 14.09.2020.

Стосовно зменшення позивачу розміру бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень 2020 року, позивач заявляє, що ним виконані всі умови, передбачені абзацом «б» пункту 200.4. статті 200 Податкового кодексу України, щодо такого відшкодування. Податок в сумі 778666,0 грн., який заявлений в декларації до відшкодування (ряд. 20.2.1.), фактично сплачений позивачем - отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах, про таке зазначено як в довідці камеральної перевірки, так і в п. 3.17 акту позапланової документальної перевірки на сторінках 24-28, податкового боргу перед бюджетом позивач також не має. В такому разі зменшення позивачу відшкодування з бюджету податку в сумі 193703,0 грн. є незаконним, тим більше незаконним є нарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 96852,0 грн.

Позивач також зазначив, що відповідач помилково дійшов висновку про порушення позивачем вимог щодо формування податкового кредиту, оскільки з контрагентом ТОВ «Смілаенергопромтранс» здійснені реальні господарські операції, на підтвердження яких наявні необхідні, належним чином оформлені первинні бухгалтерські документи, а висновки акту перевірки не відповідають нормам чинного законодавства, базуються на припущеннях і не підтверджуються доказами.

За вказаних обставин позивач вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

В письмовому відзиві на адміністративний позов та в судовому засіданні представник відповідача просила у його задоволенні відмовити повністю, зазначивши при цьому, що жодних заперечень щодо неправомірності перевірки не надходило, посадових осіб ДПС у Черкаській області допущено до її проведення, що не заперечується позивачем, а наказ на проведення перевірки відповідає вимогам та містить всі необхідні реквізити, визначені законодавством.

Представник відповідача зазначила, що ТОВ «Експоліспром» в декларації за серпень 2020 року задекларовано від`ємне значення податку на додану вартість у сумі 3298058 грн., в т.ч. за рахунок: від`ємного значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду у сумі 2723439грн. яке виникло з лютого 2020 року. Крім того, ТОВ «Експоліспром» задекларовано в декларації за серпень 2020 року ПДВ до відшкодування з бюджету в сумі 778666грн. за рахунок від`ємного значення, яке виникло в травні та червні 2020 року, тому виникла необхідність підтвердження правомірності декларування товариством від`ємного значення з ПДВ в зазначених періодах. Таким чином, перевірка показників задекларованих ТОВ «Експоліспром» у декларації за серпень 2020 року проведена відповідно до вимог чинного законодавства, в тому числі за травень та червень 2020 року.

За твердженням представника позивача, при визначенні заниження податкових зобов`язань на суму 97363 грн. реалізація пиломатеріалів ТОВ «Смілаенергопромтранс» не враховувалась (сторінка 12 акта перевірки), тому надані до позову документи щодо взаємовідносин з ТОВ «Смілаенергопромтранс» не спростовують виявлені перевіркою порушення.

Також представник відповідача зазначила, що використання ТОВ «Експоліспром» автомобілів марки VOLKSWAGEN CRAFTER, модель CAD, державний номер НОМЕР_1 та TOYOTA LAND CRUISER державний номер НОМЕР_2 за договорами позички, які не посвідчені нотаріально, не відноситься до господарської діяльності суб`єкта господарювання. Як наслідок, витрати понесені на утримання та обслуговування об`єктів позички, позичених по договорах, не є витратами на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, операційну оренду основних засобів.

Щодо заниження податкового кредиту представник відповідача вказала, що на вимогу контролюючого органу позивачем не надано під час перевірки первинні документи щодо здійснення господарської діяльності за серпень 2020 року та за періоди, відображені в додатках 3 та 5 декларації з ПДВ, тому неможливо документально підтвердити суму податкового кредиту за травень 2020 року в розмірі 184408,0 грн., червень 2020 року в розмірі 198782,0 грн., серпень 2020 року в розмірі 212709,0 грн. та суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за серпень 2020 року в розмірі 193703,0 грн.

На підставі наведеного представник відповідача вважає, що позов задоволенню не підлягає.

У відповіді на відзив представник позивача не погодився з доводами відповідача та вказав, що від`ємне значення, що заноситься в рядок 19 декларації та підлягає документальній перевірці, складається виключно із від`ємного значення звітного періоду як різниця між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду, а рядок 21 декларації попереднього звітного періоду формує податковий кредит звітного періоду (рядок 16 декларації), а не його від`ємне значення (рядок 19 декларації). Що ж до бюджетного відшкодування, то воно заявлене з від`ємного значення податкового періоду серпня місяця, а не травня та червня, як про це помилково зазначає відповідач, податковий кредит серпня місяця сформований в тому числі і за рахунок від`ємного значення минулого звітного періоду, тобто липня місяця, який не перевірявся контролюючим органом.

Також представник позивача наголосив, що відповідач вийшов за межі проведення перевірки, тому не мав права робити висновки щодо правомірності формування податкового кредиту за травень та червень 2020 року.

Заслухавши пояснення учасників справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що на підставі наказу Головного управління ДПС у Черкаській області за №1737-п від 19.10.2020 посадовими особами контролюючого органу, на підставі пп. 78.1.8. пункту 78.1. статті 78 Податкового кодексу України проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «Експоліспром» (код ЄДРПОУ) з питань дотримання платником податку податкового законодавства по податку на додану вартість щодо повноти та правомірності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість понад 100 тис. грн., за період діяльності з 01.08.2020 по 31.08.2020.

За результатами проведеної перевірки податковим органом складено акт від 05.11.2020 №933/23-00-07-0205/43111782.

Вказаним актом перевірки зафіксовано порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме:

- вимог п.200.4 ст. 200 розділу V Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за серпень 2020 року в сумі 193703 гривень.

- вимог п. 185.1 ст.185, п. 187.1 ст.187, п. 198.5, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 526389 грн.

- вимог п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України щодо складання та реєстрації платником в ЄРПН на дату виникнення податкових зобов`язань податкових накладних на загальну суму ПДВ 109232,39 грн. , в т.ч. за травень 2020 року на суму 14223,83 грн., за червень 2020 року на суму 87341,51 грн., за серпень 2020 року на суму 7667,05 грн.

На підставі вказаного акту перевірки Головним управлінням ДПС у Черкаській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 23.11.2020, яким позивачу зменшено розмір бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 193703,0 грн., та нараховано штрафні санкції в розмірі 96852,0 грн.;

- № від 23.11.2020, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення з податку на додану вартість у сумі 526389,0 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI.

В розумінні пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Перелік підстав для проведення позапланової перевірки передбачено нормами п. 78.1. ст. 78 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 78.1.8 п. 78.1. ст. 78 Податкового кодексу України, контролюючий орган проводить позапланову документальну перевірку в разі, якщо платником податку подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V того Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн.

Отже, призначена згідно пп. 78.1.8 п. 78.1. ст. 78 Податкового кодексу України перевірка може бути проведена за наявності окремо чи одночасно двох умов:

- платником податку подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу;

- платником податку подано декларацію з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн.

Як вбачається з наказу №1737-п від 19.10.2020 спірна перевірка призначена з питань правомірності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість понад 100 тис. грн.

Отже, наказ №1737-п від 19.10.2020 не передбачає повноважень посадових осіб податкового органу здійснювати перевірку бюджетного відшкодування з ПДВ. Натомість, висновки акту перевірки від 05.11.2020 №933/23-00-07-0205/43111782 та податкове повідомлення-рішення № від 23.11.2020 передбачають притягнення позивача до відповідальності саме внаслідок завищення суми бюджетного відшкодування, а тому є неправомірними.

Доводи відповідача, що від`ємне значення, яке вказано у податковій декларації за серпень 2020 року впливає на розмір заявленого бюджетного відшкодування, не спростовує зазначених висновків, оскільки контролюючий орган мав у своєму розпорядженні декларацію позивача, тому повинен був передбачити та чітко визначити предмет перевірки.

Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що в розумінні пп. 20.1.46 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право під час проведення перевірки та розгляду результатів перевірки отримувати письмові пояснення від посадових (службових) осіб з питань, що стосуються предмета перевірки, та їх документальне підтвердження, у тому числі щодо здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації.

За змістом наведеної норми Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право вимагати від посадових осіб підприємства надання пояснень та документів, що стосуються предмету перевірки.

Як встановлено судом, наказ №1737-п від 19.10.2020 передбачає проведення позапланової перевірки за період з 01.08.2020 по 31.08.2020, натомість відповідач вказав, що ним поставлено вимогу про надання документів за травень та червень 2020 року, тобто за період, що не охоплений перевіркою і на підставі ненадання платником документів зроблено висновок про відсутність документального підтвердження від`ємного значення ПДВ в декларації за серпень 2020 року.

Суд також приймає до уваги, що згідно п. 78.2 ст. 78 Податкового кодексу України контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

Посадовими особами відповідача проводилась документальна позапланова невиїзна перевірка правомірності нарахування товариством з обмеженою відповідальністю «Експоліспром» від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за період з 01.01.2020 по 31.03.2020; 01.06.2020 по 30.06.2020 та бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на рахунок платника у банку за червень 2020 року. За результатами перевірки складено акт №185/23-00-04-0208/43111782 від 14.09.2020.

Отже, відповідач проводив позапланову документальну перевірку з питань правомірності нарахування позивачем від`ємного значення ПДВ та бюджетного відшкодування за червень 2020 року, тому не мав права повторно проводити перевірку за предметом, який охоплений попередньою перевіркою.

Більш того, за висновками акту попередньої перевірки №185/23-00-04-0208/43111782 від 14.09.2020 контролюючим органом не встановлено порушення позивачем в частині достовірності нарахування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту за червень 2020 року в сумі 2708910 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач вийшов за межі предмету документальної позапланової перевірки, у зв`язку з чим акт такої перевірки є доказом, здобутим з порушенням Закону, що призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої. Відповідно, прийняті на його підставі податкові повідомлення - рішення є неправомірними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 14 червня 2018 року по справі № 812/1028/17.

Щодо заниження ТОВ «Експоліспром» податкового зобов`язання з ПДВ у зв`язку з списанням витрат на утримання автомобілів, суд зазначає наступне.

В ході перевірки встановлено, що ТОВ «Експоліспром» укладено з ОСОБА_1 договір позички від 02.01.2020, відповідно якого позичкодавець передає у безоплатне користування користувачу (ТОВ «Експоліспром») автомобіль VOLKSWAGEN CRAFTER для використання його в повсякденній господарській діяльності. Користувач зобов`язаний здійснювати звичайні витрати щодо підтримання автомобіля у належному стані в т.ч. поточні ремонти, а також витрати на ПММ. Згідно акта від 02.01.2020 приймання-передачі за договором позички автомобіля №б/н від 02.01.2020 ОСОБА_2 прийняв, а ОСОБА_1 передала транспортний засіб марки VOLKSWAGEN CRAFTER, державний номер НОМЕР_1 .

Також, ТОВ «Експоліспром» в особі Гострого Ігоря Григоровича, який діє зі підставі довіреності укладено з ОСОБА_2 (Позичкодавець) договір позички від 30.04.2020, відповідно якого позичкодавець передає у тимчасове безоплатне користування користувачу автомобіль TOYOTA LAND CRUISER. Користувач зобов`язаний забезпечувати транспортний засіб пально - мастильними матеріалами, запчастинами на поточні ремонти.

Відповідач зазначає про недодержання позивачем передбаченої ст.828 Цивільного кодексу України форми договорів позички вищенаведених транспортних засобів.

Так, відповідно до ч.4 ст.828 Цивільного кодексу України договір позички транспортного засобу (крім наземних самохідних транспортних засобів), в якому хоча б однією стороною є фізична особа, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Зі змісту вказаної норми слідує, що договір позички (безкоштовного користування) наземних самохідних транспортних засобів за участю фізичної особи не обов`язково посвідчувати нотаріально. При цьому, на даний час законодавством України чітко не визначено поняття «наземний самохідний транспортний засіб», а розшифровано лише термін «наземні транспортні засоби».

Згідно статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV наземні транспортні засоби - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у відповідних підрозділах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

Підпункт «b» статті 1 Європейської угоди, що стосується праці екіпажів транспортних засобів, здійснюючих міжнародні автомобільні перевезення (дата приєднання Україною 07.09.2005) визначає, що під «автомобілем» мається на увазі будь-який самохідний транспортний засіб, що використовується зазвичай для перевезення на дорогах людей або вантажів або для буксирування дорогами транспортних засобів, що використовуються для перевезення людей або вантажів; цей термін не включає сільськогосподарські трактори.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Таким чином, автомобілі належать до наземних самохідних транспортних засобів, а відтак договори позички транспортного засобу, укладені між ТОВ «Експоліспром» та фізичними особами не потребують обов`язкового нотаріального посвідчення.

За таких обставин, викладене в акті перевірки твердження, що ТОВ «Експоліспром» занижено податкові зобов`язання з ПДВ на загальну суму 11869грн, в т.ч. за травень 2020 року в сумі 4058 грн , за червень 2020 року в сумі 3565 грн, за серпень 2020 року в сумі 4246грн., спростовано в ході судового розгляду спору.

Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 цієї статті передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Абзацом першим пункту 198.6. статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пункт 201.8 вказаної статті передбачає, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до першого та другого абзаців пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, належним чином оформлені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні є підставою для покупця товарів на віднесення сум ПДВ в накладних до податкового кредиту.

Суд переконаний, що платник податків не може позбавлятись права на податковий кредит внаслідок оціночних суджень перевіряючих, які не підтверджені жодними доказами.

Доказів на підтвердження того, що позивач або його контрагенти не мали адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов`язань, в акті перевірки ревізорами не наведено.

Згідно п. 3.13.2 акту перевірки від 05.11.2020 №933/23-00-07-0205/43111782 в ході проведення перевірки не виявлено серед постачальників позивача суб`єктів господарювання, які надали податковий кредит і не задекларували податкові зобов`язання, здійснюють операції, не обумовлені економічними причинами.

Крім того, в п. 3.15, 3.17 названого акту перевірки перевіряючі проаналізували постачальників позивача, суми поставок та ПДВ і не вказали в акті перевірки про відсутність фактів здійснення господарських операцій чи відсутність реєстрації податкових накладних.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачені позивачем судові витрати слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові-повідомлення рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 23.11.2020 №, №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Експоліспром (20801, Черкаська область, м. Кам`янка, вул. Декабристів, 143, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 12254 (дванадцять тисяч двісті п`ятдесят чотири) грн. 16 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених п. 3 Прикінцеві положення та п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 28 травня 2021 року.

Суддя В.В. Гаращенко