Справа № 540/1975/21
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2021-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/1975/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 09.02.2021 р. № 03 про відмову в призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пільгової пенсії за списком № 2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15) з дати подання заяви.

Позовні вимоги мотивує тим, що зверталась до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Проте, 17.02.2021 р. отримала лист щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умова з наступних підстав: у довідці про підтвердження пільгового стажу роботи від 03.02.2021 р. № 3-18/22 відсутнє посилання на постанову, якою передбачено зарахування відповідних посад зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах; назва посади і відділення не співпадає з посадами, які були атестовані в 2010-2015 році та які зазначені в трудовій книжці; позивач не досягла віку 55 років, що є однією з умов призначення пенсії на пільгових умова. Відповідачем повідомлено, що на підставі вищевказаних недоліків прийнято рішення 09.02.2021 р. № 03 про відмову в призначені пенсії за віком за списком №2. Вважає вказану відмову протиправною, оскільки на момент звернення до відповідача з заявою про призначення пільгової пенсії за Списком № 2 досягла 50 років, має стаж роботи більше 34 років, з них за списком № 2 понад 20 років, а тому з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 1-р/2020, тобто з 23.01.2020 р., має право на призначення пенсій за віком на пільгових умовах після досягнення 50 років, а не 55 років, як це стверджує відповідач.

Ухвалою від 07.05.2021 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі, відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

28.05.2021 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує, що 03.02.2021 р. позивач звернулась до відділу обслуговування громадян № 11 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (м. Херсон) із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, до якої долучила документи. При розгляді наданих позивачем документів встановлено, що в довідці про підтвердження пільгового стажу роботи від 03.02.2021 р. № 3-18/22 відсутнє посилання на постанову, якою передбачено зарахування відповідних посад, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах; назва посади і відділення не співпадає з посадами, які були атестовані в 2010-2015 році, та які зазначені в трудовій книжці позивача. Для зарахування періодів роботи за Списком №2 до пільгового стажу необхідно надати довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, з дотриманням вимог, передбачених Порядком № 637. Зазначає, що з 01.01.2004 р. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи пенсійного загальнообов`язкового державного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, згідно пп.2 п.2 ч.2 ст.114 якого право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць - після досягнення віку 55 років за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. На думку відповідача, оскільки позивач згідно копії паспорту, наявної в матеріалах справи, народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідного віку 55 років, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, встановленого статтею 114 Закону № 1058, не досягла, а також враховуючи необхідність подання пільгової довідки, оформленої відповідно до Порядку № 637 територіальним пенсійним органом правомірно прийнято рішення від 09.02.2021 р. № 03 про відмову в призначенні пенсії.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

З огляду на вказане вище, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 03.02.2021 р. звернулась до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком за списком № 2. До заяви позивачем додано:

- довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру від 28.09.2006 р. № 302246,;

- паспорт громадянина України від 07.07.1997 р. серії НОМЕР_1 ;

- трудову книжку від 01.09.1986 р. НОМЕР_2 ;

- диплом про навчання в Херсонському медичному училищі від 02.07.1991 р. серії НОМЕР_3 ;

- накази про проведення атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників та пільгове пенсійне забезпечення за списком № 1 та № 2: від 24.04.2000 р. № 88, від 30.05.2005 р. № 93-а, від 17.05.2010 р. № 104-а, від 03.06.2015 р. № 80;

- висновки щодо експертизи якості атестації робочих місць в дитячій обласній клінічній лікарні м.Херсона від 18.12.2000 р. № 210-05, від 19.07.2005 р. № 115/07-10, від 19.11.2010 р. № 97/11-10;

- накази про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за списками № 1 та № 2: від 15.06.2000 р. № 135, від 16.06.2005 р. № 97-а, від 15.06.2010 р. № 110-а, від 15.06.2015 р. № 84а;

- лист Департаменту соціального захисту населення Херсонської обласної державної адміністрації від 30.06.2015 р. № 290-60/2205-7/7;

- наказ від 27.07.2020 р. № 159 "Про внесення змін до штатного розпису";

- довідку Комунального некомерційного підприємства "Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня" від 03.02.2021 р. № 3-18/21;

- довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 03.02.2021 р. № 3-18/22;

- заяву про спосіб виплати пенсії (для виплати через банк) від 03.02.2021 р.,;

- свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_4 ;

- свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_5 .

Листом від 17.02.2021 р. № 2100-0304-8/8043 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 мають працівники після досягнення віку 55 років за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на роботах за списком. За наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж склав 24 роки 2 місяці 19 днів. Встановлено, що в довідці про підтвердження пільгового стажу роботи від 03.02.2021 р. № 3-18/22 відсутнє посилання на постанову, якою передбачено зарахування відповідних посад, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах; назва посади і відділення не співпадає з посадами, які були атестовані в 2010-2015 роках та які зазначені в трудовій книжці. За даними паспорту, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто вік 55 років (що є однією з умов призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону) настане 28 січня 2026 року.

Крім того, відповідач повідомив, що 09.02.2021 р. за № 03 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком за списком № 2 відповідно ст.114 Закону за відсутності віку 55 років; необхідно дооформити довідку з дотриманням вимог, які зазначені в листі.

Вважаючи рішення протиправним, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років (ст.12 Закону № 1788).

За змістом п."б" ч.1 ст.13 Закону № 1788 на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Аналогічні положення містяться в пп.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV

Разом з тим, слід зазначити, що 23.01.2020 р. Конституційним Судом України прийнято рішення №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу І, пункту 2 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. № 213-VIII.

Так, вищевказаним рішенням визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. № 213-VIII.

Вирішено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, зокрема: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: ...б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам".

Отже, суд приходить до висновку про безпідставність твердження відповідача про виникнення права позивача на отримання пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 після досягнення нею віку 55 років.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 р. № 383 затверджено Порядок застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Згідно п.10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі - Порядок № 637).

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка (п.20 Порядку № 637).

Відповідно до п.п.23, 24 Порядку № 637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про періоди роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Подаючи пенсійному органу заяву позивач додала до неї свою трудову книжку.

Згідно записів, що містяться у трудовій книжці ОСОБА_1 від 01.09.1986 р. серії НОМЕР_2 , позивач з:

- 01.09.1989 р. зарахована на ІІ курс Херсонського медичного училища;

- 03.07.1991 р. відрахована у зв`язку із закінченням навчання та присвоєння кваліфікації "медичної сестри";

- 01.08.1991 р. прийнята до Херсонської дитячої обласної лікарні на посаду медсестри індивідуального догляду хірургічного (гнійного) відділу;

- 15.03.1993 р. переведена палатною медсестрою того ж відділу;

- 02.12.1996 р. переведена палатною медсестрою палати інтенсивної терапії того ж відділу.

Нормами Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 р. № 442, передбачено, що не рідше одного разу на 5 років проводиться атестація безпосередньо робочих місць, які є на підприємстві, в установі чи організації з метою, у тому числі врегулювання відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на пільгове пенсійне забезпечення працівників.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років.

В матеріалах пенсійної справи наявні наступні документи:

- накази про проведення атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників та пільгове пенсійне забезпечення за списком № 1 та № 2: від 24.04.2000 р. № 88 (виданий Дитячою обласною клінічною лікарнею), від 30.05.2005 р. № 93-а (виданий Дитячою обласною клінічною лікарнею), від 17.05.2010 р. № 104-а (виданий Комунальним закладом "Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня" Херсонської обласної ради), від 03.06.2015 р. № 80 (виданий Комунальним закладом "Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня" Херсонської обласної ради);

- висновки щодо експертизи якості атестації робочих місць в дитячій обласній клінічній лікарні м.Херсона від 18.12.2000 р. № 210-05 (виданий Управлінням праці та зайнятості населення Херсонської ОДА), від 19.07.2005 р. № 115/07-10 (виданий Головним управлінням праці та соціального захисту населення Херсонської ОДА), від 19.11.2010 р. № 97/11-10 (виданий Головним управлінням праці та соціального захисту населення Херсонської ОДА);

- накази про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за списками № 1 та № 2: від 15.06.2000 р. № 135 (виданий Дитячою обласною лікарнею), від 16.06.2005 р. № 97-а (виданий Дитячою обласною клінічною лікарнею), від 15.06.2010 р. № 110-а (виданий Комунальним закладом "Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня" Херсонської обласної ради), від 15.06.2015 р. № 84а (виданий Комунальним закладом "Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня" Херсонської обласної ради);

- наказ комунального некомерційного підприємства "Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня" від 29.05.2020 р. № 110 "Про внесення змін до штатного розпису та встановлення посадових окладів".

Крім того, у трудовій книжці позивача міститься запис № 11 про те, що 15.06.2015 р. проведено атестацію робочих місць за списком № 2.

Суд зауважує, що за змістом вказаних наказів робоче місце позивача атестовано та підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. № 162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до якого належить робота на посадах: розділ XXIV "Установи охорони здоров`я і соціального забезпечення", зокрема робітники, які безпосередньо обслуговують хворих: лікарі, середній і молодший медичний персонал (п.2260000е).

Вказана постанова Кабінету Міністрів України була чинна у період з 11.03.1994 р. по 15.01.2003 р.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. № 36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", якою затверджено список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до списку № 2 належать посади: працівники, які безпосередньо обслуговують хворих, зокрема в опікових і гнійних відділеннях лікарі, молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині (п.24е розділу ХХIV "Охорона здоров`я та соціальна допомога").

Вказана постанова була чинна у період з 16.01.2003 р. по 02.08.2016 р.

24.06.2016 р. постановою Кабінету Міністрів України № 461, яка набрала чинності 03.08.2016 р., затверджено список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

До вказаного списку № 2 належать роботи на посадах: працівники, які безпосередньо обслуговують хворих, зокрема в опікових і гнійних відділеннях - лікарі, молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині (розділу ХХIV "Охорона здоров`я та соціальна допомога").

Як зазначено вище, позивач у період: з 01.08.1991 р. теперішній час працює палатною медсестрою у хірургічному (гнійному) відділі.

Отже, у вказаний період позивач працювала на посаді, яка віднесена до списку № 2.

Таким чином, на думку суду, відповідач помилково дійшов висновку про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Частиною 2 статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст.58 Закону № 1058 Пенсійний фонд призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Таким чином, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, та з метою належного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та на підставі ч.4 ст.245 КАС України визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 09.02.2021 р. № 03 про відмову в призначенні пенсії за віком на підставі пп.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне забезпечення", зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.02.2021 р., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Аналогічна правова позиція про те, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, у зв`язку з чим належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію позивачу, висловлено Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 р. у справі № 233/2084/17 та в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.05.2021 р. у справі № 540/3814/20.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не доведено правомірність свого рішення, а тому за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає наступне.

Статтею 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Наведені процесуальні приписи не є імперативними, передбачають диспозитивну поведінку суду щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, суд вважає, що зобов`язати надати такий звіт, це право суду, а не обов`язок. В даному спорі суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, оскільки позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ст.383 КАС України особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то з ГУ ПФУ в Херсонській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 454 грн.

Щодо стягнення витрат на правничу (правову) допомогу в сумі 5600 грн., суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених норм дає суду підставу прийти до висновку про те, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.

До матеріалів справи позивачем додано:

- договір про надання правової допомоги від 29.04.2021 р.

- розрахунок суми гонорару, згідно якого надано послуги:

1) зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції - 1 год. на суму 1500 грн.;

2) підготовка процесуальних документів, в тому числі позовної заяви - 2 год. на суму 3000 грн. (2 Х 1500 грн.);

3) оформлення пакету документів з відповідною кількістю копій та направлення до суду - 1 год. на суму 1100 грн. Всього 5600 грн.;

- квитанцію до прибуткового касового ордеру від 30.04.2021 р. на суму 5600 грн.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Верховним Судом в постанові від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Дослідивши матеріали, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги, а саме на суму 4500 грн., оскільки оформлення пакету документів з відповідною кількістю копій та направлення до суду не є правничою допомогою, та відповідно договором від 29.04.2021 р. не передбачена.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) від 09.02.2021 р. № 03 про відмову в призначенні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_6 ) пільгової пенсії за списком № 2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_6 ) від 03.02.2021 р., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_6 ) судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_6 ) витрати на правничу допомогу в сумі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко

кат. 112010200