Справа № 280/1000/21
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

31 травня 2021 року (14 год. 34 хв.) Справа № 280/1000/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Конишевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ніколенко К.В.,

представників сторін:

позивача Козиряцька І.М.,

відповідача не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Фермерського господарства «НАДЄЖДА» (70403, Запорізька область, Запорізький район, с. Августинівка, вул. Вишнева, буд. 19, )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

04.02.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фермерського господарства «НАДЄЖДА» (далі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 20.01.2021 року № 1 про нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 500 000,00 грн. за порушення Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 20.01.2021 року № 1 про нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 13260,00 грн. за порушення п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на безпідставність застосування до платника податків штрафних (фінансових) санкцій за неподання до контролюючого органу повідомлення за формою №20-ОПП про наявні об`єкти оподаткування та зберігання пального без наявності на те відповідної ліцензії. Просить позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, у наданому до суду відзиві на позов свою позицію мотивував посиланням на правомірність та обґрунтованість спірних рішень, зазначивши, що вчинення платником податків порушення вимог податкового законодавства підтверджено матеріалами фактичної перевірки. Зокрема зазначив, що правопорушення виявлені під час перевірки позивачем не заперечувалися, а директор особисто писав пояснення в яких підтвердив, наявність залишків пального та єдностей для його зберігання. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 09.02.2021 позовну заяву було залишено без руху.

25.02.2021 ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 23.03.2021.

22.03.2021 надійшло клопотання відповідача про процесуальне правонаступництво.

22.03.2021 ухвалою суду було замінено Головне управління ДПС у Запорізькій області на Головне управління ДПС у Запорізькій області (ЄДРПОУ ВП 44118663) та відкладено підготовче засідання на 20.04.2021.

20.04.2021 ухвалою суду відкладено підготовче засідання на 11.05.2021.

11.05.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 24.05.2021 проти чого сторони не заперечували.

24.05.2021 у судовому засіданні було оголошено перерву до 31.05.2021.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийнятті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Відповідно до наказу Головного управління ДПС у Запорізькій області від 14 грудня 2020 № 741-п та направлень на проведення фактичної перевірки від 14 грудня 2020 № 1131,1136, на підставі пп. 20.1.4 п.20,1 ст.20, пп. 75 1.3 п 75.1 ст.75. пп.80.2.5 п 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) фахівцями ГУ ДПС у Запорізькій області було зроблено вихід на фактичну перевірку ФГ «НАДЄЖДА» () за адресою: АДРЕСА_1 .

Перевіркою встановлено, що в період з 18.02.2020 до 16.12.2020 (включно) позивачем отримувалось та зберігалось пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального та несвоєчасно повідомлено про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням. Тобто встановлено порушення: ч. 1, ч.8, ч.16 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»; п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України; п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України.

Для встановлення факту законності збереження та реалізації позивачем пального в межах проведення фактичної перевірки. Позивача запрошено до податкового органу та зобов`язано надати необхідні документи, зазначені в запрошенні, яке голова ФГ «НАДЄЖДА» отримав особисто 16.12.2020.

Перед початком перевірки 16.12.2021 року о 10 год. 55 хв., ОСОБА_1 - голові ФГ «НАДЄЖДА» під особистий підпис вручено копію наказу на перевірку, а також оригінал наказу, направлення і службові посвідчення для огляду, що підтверджує його підпис в розписках до направлень (копії наказу та направлень додаються).

За результатами фактичної перевірки складено акт від 28.12.2020 №4222/08/01/09/19265913. Акт фактичної перевірки отримано особисто ОСОБА_1 головою ФГ «Надежда». Заперечення на акт фактичної перевірки до ГУ ДПС у Запорізькій області не надходили.

За результатами встановлених порушень прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 20.01.2021 року №1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 500 000,0грн. - за зберігання пального без наявності відповідної ліцензії;

- від 20.01.2021 року №1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за несвоєчасно поставлені на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, та несвоєчасно повідомлено про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням у сумі 13260,00грн.

Не погоджуючись з правомірністю прийнятих податкових повідомлень-рішень позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Щодо підстав та порядку проведення фактичної перевірки.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За визначенням підпункту 75.1.3 пункту 75.1 цієї статті, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів га цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обіг/ спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Як зазначено у абз.3 п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або факстична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований в АДРЕСА_2 та не має ліцензії на право зберігання, виробництва, оптової та роздрібної торгівлі пальним.

За результатами проведеного відповідачем аналізу отриманої від платника та наявної у податкового органу податкової інформацій, а саме відповідно до Реєстру платників акцизного податку з реалізації пального та спирту етилового, згідно даних 1С «Податковий блок», 1С «Архів електронної звітності», Єдиного ліцензійного реєстру було встановлено, що позивач протягом 2019-2020 років отримував в значних об`ємах пальне, а в 2020 році, саме за адресою: АДРЕСА_1 (де і була проведена фактична перевірка).

Відповідно до Доповідної записки за № 6818 вн від 14.12.2020 (а.с.148) управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів та на підставі пп.20.1.4 п 20.1 ст.20. пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового Кодексу України, наказом Головного управління ДПС у Запорізькій області № 741-П від 14.12 2020 призначено провести фактичну перевірку ФГ «НАДЄЖДА» () за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 15.12.2019 по день закінчення фактичної перевірки.

Оскільки відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 ст.75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника, саме тому фактична перевірка здійснювалася за адресою яка зазначена в акцизних, товарно-транспортних накладних та за якою позивач отримував в значних об`ємах пальне, а саме: АДРЕСА_1 .

Тому суд не вбачає порушень зі сторони відповідача щодо місця проведення перевірки.

Стосовно аргумента позивача, що перевірка проведена з порушенням, так як земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 не належить позивачу, суд не погоджується з таким аргументом так як на зазначеній земельній ділянці є об`єкти права власності позивача, а саме ємності з пальним, доставка пального підтверджується первинною документацією, а наявність на зазначеній земельній ділянці металевих єдностей з пальним не заперечувалося самим позивачем під час перевірки. Крім того, місце зберігання пального не обов`язково буде на земельній ділянці яка належить позивачу, відсутність будь-яких документів позивача на зазначену земельну ділянку, не свідчить про те, що позивач не повинен був отримувати ліцензію на зберігання пального, так як факт поставки за цією адресою є підтвердженим та не заперечувалося у судовому засідання.

Не приймає суд і аргумент позивача, що постачальник пального помилково в документах зазначив адресу АДРЕСА_1 . З цього приводу суд зазначає, що поставка пального була саме позивачу, про що зазначено в первинній документації ( посилання на які є в акті первірки а.с.155 зворотній), крім того поставка за цією адресою відбулася не один раз у 2020 році, тому суд не вважає це помилковою поставкою. Крім того, доказів помилковості поставки суду надано не було.

Як вже було зазначено вище, ОСОБА_1 - голові ФГ «НАДЄЖДА» перед початком перевірки 16.12.2021 вручено копію наказу на перевірку, а також оригінал наказу, направлення і службові посвідчення для огляду, що підтверджується його особистим підписом. (а.с.143-150)

Акт фактичної перевірки також отримано особисто ОСОБА_1 головою ФГ «Надежда», який підписаний без заперечень (а.с.154-156). Доказів направлення заперечень на акт фактичної перевірки до відповідача суду надано не було.

Безпідставними є покликання позивача на те, що фактичну перевірку позивача здійснено без законодавчих підстав. З цього приводу суд зазначає, що відповідачем було зазначено в наказі «стаття 20, пункт 75.1 статті 75, підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України», що відповідає вимогам пункту 81.1 статті 81 ПК України, а обов`язок контролюючого органу вказувати в такому наказі інформацію про порушення вимог законодавства чи інші (фактичні) підстави для проведення перевірки, законодавством не встановлений.

Стосовно періоду за який проводиться перевірка, суд зазначає, що період який охоплюється перевіркою, визначається ст. 102 ПК України, в які чітко визначено, що контролюючий орган може здійснювати перевірку всіх наявних у позивача документів, які пов`язані з предметом перевірки за 1095 днів.

Відповідно до наказу на перевірку №741-п перевіряємий період буз зазначений з 01.07.2019 по день закінчення фактичної перевірки, що не порушує ст.102 ПК України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідач наголошував на тому, що штраф був застосований за зберігання пального без ліцензії саме з 01.04.2020 до моменту закінчення перевірки, що є в межах визначених законом.

Також позивач стверджує, що відповідач не визначив чітко які саме документи не були надані під час перевірки позивачем, з цього приводу судом встановлено наступне.

Відповідної 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Крім того, на с.5 акту перевірки, відповідачем чітко зазначено, які документи не були надані позивачем до перевірки.

З аналізу вище наведеного, суд вважає, що порушень під час призначення та проведення перевірки відповідачем допущено не було.

Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення №1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за несвоєчасно поставлені на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, та несвоєчасно повідомлено про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням у сумі 13260,00грн.

У відповідності до п. 63.3 ст. 63 ПК України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Згідно з пунктом 117.1 статті 117 ПК України неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.

Порядок здійснення такого повідомлення про об`єкти оподаткування визначений Порядком обліку платників податків та зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.112.2011 №1588 (далі - Наказ № 1588), яким передбачено, що повідомлення про об`єкти оподаткування реалізуються шляхом подання платником податків повідомлення за формою 20-ОПП до податкового органу за місцем знаходження такого об`єкта.

Відповідно до п. 8.4 розд. VIII Порядку повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації', створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

Відтак обов`язок подання відповідної інформації щодо кожного об`єкта техніки у позивача виник відразу після отримання такого засобу у власність або у користування.

Перевіркою встановлено використання позивачем у господарській діяльності 10 одиниць сільськогосподарської техніки (а.с.155 перелік в акті перевірки) та 3 металеві резервуари, в яких позивач зберігає пальне, загальною ємністю 11 м3, з них 1 резервуар об`ємом 5 м3 та 2 резервуари по 3м3, які не відображені у податковій звітності (форма № 20-ОПП).

Слід зазначити, що голова ФГ «НАДЄЖДА» зазначає про це і у своїх поясненнях від 18.12.2021, які є додатком до акту перевірки (а.с.157).

Судом були проаналізовані свідоцтва про реєстрацію машин, договори купівлі продажу машин, видаткові накладні, акти приймання- передачі рухомого майна (а.с. 43-44, 175-186), відповідно до яких вже минуло 10 робочих днів після їх реєстрації. А акти-списання пального які наявні матеріалах справи підтверджують використання сільськогосподарської техніки.

Крім того, суд звертає увагу, що документів на металеві резервуари позивач не надав ні під час перевірки, ні до суду.

Суд не приймає аргумент позивача, щодо ФГ «»НАДЄЖДА» не має ніякого відношення до об`єкта оподаткування земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , так в даному випадку мова не іде взагалі про земельну ділянку як об`єкт оподаткування, перевіркою встановлено відсутність повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП на сільськогосподарську техніку та металеві резервуари, а ні на земельну ділянку.

А те, що перевірка була проведена не за основним місцем діяльності позивача, а за місцем розташування господарських або інших об`єктів права власності позивача, що доречі судом було визнано правомірним, не спростовує факту відсутності такого повідомлення про об`єкти оподаткування та обов`язку позивача щодо подачі такого повідомлення.

Зокрема слід зазначити, що відповідно до підпункту 14.1.6 пунтку 14.1 ст.14 ПК України не є акцизним складом паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої, що виключає пов`язаність з обігом пального та свідчить про неможливість проведення відповідачем фактичної перевірки з цього питання.

Також суд звертає увагу, що на час проведення відповідачем фактичної перевірки позивача чинною редакцією пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України було встановлено мораторій на проведення фактичних перевірок, окрім перевірок в частині порушення вимог законодавства щодо: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу, до яких здійснення контролю за дотриманням позивачем вимог пункту 63.3 статті 63 ПК України законодавцем не віднесено.

Отже, у будь-якому випадку податковий орган під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) не мав підстав для дослідження у ході проведення фактичної перевірки питання дотримання платником податків вимог пункту 63.3 статті 63 ПК України.

Таким чином, у спірних відносинах податковий орган застосував до платника податків штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог пункту 63.3 статті 63 ПК України відповідно до пункту 117.1 статті 117 ПК України за результатами фактичної перевірки, чим, на переконання суду, вийшов за межі своїх повноважень з огляду на встановлені законом у відповідний проміжок часу обмеження, що забороняють контролюючому органу проводити перевірки.

Враховуючи наведене, суд вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню податкове повідомлення -рішення №1 від 20.01.2021.

Щодо встановленого відповідачем порушення частин 1, 8 та 16 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95 ВР (далі по тексту Закон № 481), суд зазначає наступне.

Відповідно до абз.51 ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі - Закон №481). місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Згідно абз.55 ст. 1 Закону №481 зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Відповідно до підпункту 14.1.6 пунтку 14.1 ст.14 ПК України акцизний склад - це: а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів; б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом:

а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;

в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;

ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Статтею 15 Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» визначено, що суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються: підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету; підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву; суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно з ч.2 ст. 17 Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

Згідно з частиною 22 статті 18 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) не застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу, передбачена статтею 17 цього Закону, у разі зберігання пального до 31 березня 2020 року без наявності відповідної ліцензії.

Під час перевірки були досліджені видаткові накладні, товарно транспортні-накладні, платіжні доручення відповідно до яких встановлено, що в перевіряємий період позивачем в значних обсягах отримувалось пальне.

Отримання пального не заперечується сторонами у справі. Позивач не заперечує факту поставки пального, проте заперечує факт його зберігання. Зокрема зазначає, що металеві резервуари не належать йому, а жодні вимірювання залишків пального в резервуарах не проводились, як і порівняння фактичних залишків з даними бухгалтерського обліку для достовірного виявлення зберігання пального. Зокрема у позові зазначено, що відповідно до даних бухгалтерського облік фермерське господарство має на обліку лише 1 резервуар місткістю 5 м.куб., в якому зберігаються добрива.

З цього приводу судом встановлено, що 16.12.2020 року під час проведення фактичної перевірки в присутності перевіряючих головою ФГ «НАДЄЖДА» - ОСОБА_1 було зафіксовано залишки дизельного пального в залізних резервуарах в кількості 4753,55 л, що також підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по підприємству ФГ «Надежда» по рахунку 203 за період 01.07.2019-18.12.2020, а саме: сальдо на кінець періоду складає 4753,55 л (а.с.158 зворотній).

Суд критично ставиться до аргументів позивача, що до відсутності залишків пального та відсутності металевих ємностей наявність яких зафіксовано актом перевірки та підтверджено не лише підписом директора підприємтва, а і особистими його поясненнями.

З приводу аргумента позивача, щодо не проведення вимірювання, суд зазначає.

Об`єм залишків пального 4753,55 л не заперечувався позивачем під час перевірки, на підтвердження чого була надана оборотно-сальдова відомість про залишки пального.

Також позивачем під час перевірки не заявлялося, що придбане пальне не вивантажувалося у ємності, а відразу заправлялося у баки сільськогоподарської техніки. Під час розгляду справи даний факт також не був підтверджений.

Крім того, відповідачем в акті перевірки наведена таблиця відповідно до якої об`єм паливних баків 10 транспортних засобів позивача складає 3815 л, навіть у разі повної заправки, це є меншим тих залишків пального, які не заперечувалися позивачем під час перевірки. Суд враховує і період перевірки, а саме грудень місяць, коли сільськогосподарська техніка не використовується в повному об`ємі, що також спростовує аргумент позивача щодо відсутності залишків, а відповідно і зберігання пального.

Зокрема слід зазначити, що акти списання пального надавалися під час перевірки, про що зазначено в акті перевірки, відповідно висновки були зроблені з урахуванням цих документів, позивач проти цього під час перевірки не заперечував.

З огляду на викладене вище, враховуючи те, що позивач не заперечував під час перевірки, щодо наявності залишків та металевих ємностей для зберігання пального, відсутність проведених вимірювань та встановлення факту залишків у меншому розмірі не спростувало би обов`язку позивача, щодо отримання ліцензії. Доказів відсутності залишків пального суду надано не було.

А те, що відсутні документи на металеві ємності, земельна ділянка на якій вони розташовані не належить позивачу, помилка в адресі доставки пального, не спростовує факту самої поставки позивачу та наявних залишків пального та ємностей для його зберігання, що було зафіксовано під час перевірки. Не доведено суду, що ці залишки залишилися в баках транспортних засобів, або були відсутні. Крім того, суд зазначає, що зберігання пального може бути не лише за місцем основної господарської діяльності позивача, так як ліцензії отримують на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального.

Враховуючи, що під час проведення фактичної перевірки відповідачем встановлено факт зберігання позивачем пального з посиланням на відповідні докази, тому суд вважає висновок контролюючого органу про зберігання позивачем пального без наявності ліцензії доведеним, а податкове повідомлення-рішення № 5 від 12.10.2020 правомірним.

Зважаючи на встановлені вище фактичні обставини справи та беручи до уваги норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Фермерського господарства «НАДЄЖДА» (70403, Запорізька область, Запорізький район, с. Августинівка, вул. Вишнева, буд. 19, ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 20.01.2021 року № 1.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Фермерського господарства «НАДЄЖДА» (70403, Запорізька область, Запорізький район, с. Августинівка, вул. Вишнева, буд. 19, ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 198,90 грн. (сто дев`яносто вісім гривень 90 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 04.06.2021.

Суддя О.В. Конишева