Справа № 380/1608/20
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питання роз`яснення судового рішення

02 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/1608/20 пров. № А/857/5635/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Качмара В. Я., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у справі № 380/1608/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Личаківського відділу обслуговування громадян м.Львова (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Личаківського відділу обслуговування громадян м.Львова (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив: визнати протиправними дії відповідачів щодо необґрунтованого визначення дати призначення позивачу пенсії на підставі ч.2, 9 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VIII, а саме: 23 серпня 2019 року; зобов`язати відповідачів призначити, нараховувати та здійснювати виплату пенсії позивачу відповідно до вимог ч.2, 9 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, з урахуванням п.2 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV в розмірі 60% від суми його місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії та обчисленої відповідно до довідки Генеральної прокуратури України від 21 серпня 2019 року №18-59зп, починаючи з 01 липня 2019 року, без обмеження максимального розміру пенсії; зобов`язати відповідачів здійснити перерахунок та виплати позивачу недоотриману ним різницю між пенсією, одержаною на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV та пенсією, на яку він має право згідно з ч.2, 9 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, починаючи з 01 липня 2019 року; зобов`язати відповідачів здійснити (відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV та ст.2, 3, 4, 6, 7 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ) обчислення суми компенсації позивачу втрати частини доходів (пенсії) у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 01 липня 2019 року включно по день винесення судом рішення у справ; відповідно до вимог ст.382 КАС України у разі ухвалення рішення на користь позивача, встановити судовий контроль за виконанням відповідачами судового рішення у цій адміністративній справі та зобов`язати відповідачів подати суду у встановлений ним строк звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління щодо необґрунтованого визначення дати призначення ОСОБА_1 пенсії на підставі ч.2, 9 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VIII, а саме: 23 серпня 2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити, нараховувати та здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог ч.2, 9 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, з урахуванням п.2 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV в розмірі 60% від суми його місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії та обчисленої відповідно до довідки Генеральної прокуратури України від 21 серпня 2019 року №18-59зп, починаючи з 01 липня 2019 року, без обмеження максимального розміру пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоотриманої ним різниці між пенсією, одержаною на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV та пенсією, на яку він має право згідно з ч.2, 9 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, починаючи з 01 липня 2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити (відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV та ст.2, 3, 4, 6, 7 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 №2050-ІІІ) обчислення суми компенсації ОСОБА_1 втрати частини доходів (пенсії) у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 01 липня 2019 року включно по день винесення судом рішення у справі. У задоволенні інших вимог позовної заяви відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року у справі № 380/1608/20 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо визначення дати призначення ОСОБА_1 пенсії на підставі ч.2, 9 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VIII, а саме: 23 серпня 2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити, нараховувати та здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року, з врахуванням п.2 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно з довідкою Генеральної прокуратури України від 21 серпня 2019 року №18-59зп, починаючи з 01 липня 2019 року, з врахуванням виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про роз`яснення вищевказаної постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року.

Заяву обґрунтовує тим, що відповідач продовжує обмежувати виплату йому пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, хоча розмір його пенсії на умовах Закону №1697-VII згідно з довідкою Генеральної прокуратури України від 21 серпня 2019 року №18-59зп складає 33 926,90 грн. Таким чином, просить роз`яснити абзац 4 резолютивної частини вказаної вище постанови в частині щодо застосування (або не застосування) законодавчих положень, які обмежують виплату призначеної йому пенсії, а також абзац 5 в частині конкретизації позовних вимог у задоволенні яких йому відмовлено судом.

Представник відповідача подала заперечення на заяву про роз`яснення судового рішення, вважає, що рішення суду є чітким та зрозумілим, а поданою заявою позивач хоче змінити його резолютивну частину. Зазначає, що у мотивувальній частині судового рішення вказано, що Законом України "Про прокуратуру" визначено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, і норми цього Закону поширюються на позивача, тому в задоволенні цієї позовної вимоги було відмовлено. Разом з тим, позивач з цим не погоджується і трактує їх на власний розсуд. Просить у задоволенні заяви відмовити.

Позивач- ОСОБА_1 в судовому засіданні викладені у поданій заяві доводи підтримав, просить його заяву задовольнити.

Представник відповідача- Сільченко О. О. в судовому засіданні доводи заяви про роз`яснення судового рішення заперечила, просить у задоволенні такої відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи заяви про роз`яснення рішення та подані заперечення на заяву в їх сукупності, колегія суддів дійшла до висновку, що вищезазначена заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Ст.254 КАС України передбачає, що за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Колегія суддів зазначає, що роз`яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є незрозумілим. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Аналіз вищезазначеної норми дає підстави для висновку про те, що роз`яснення судового рішення за своєю правовою суттю є одним із способів усунення його недоліків, яке не передбачає виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Незрозумілість судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Зі змісту поданої заяви про роз`яснення судового рішення вбачається незгода позивача з самим рішенням у частині обмеження такої максимальним розміром. Разом з тим, колегією суддів при прийнятті постанови було відмовлено в задоволенні позовної вимоги про виплату ОСОБА_1 пенсії згідно зі ст.86 Закону України «Про прокуратуру» без обмеження такої максимальним розміром, і це чітко викладено у мотивувальній частині постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року.

Зокрема, при вирішенні цієї позовної вимоги колегія суддів виходила з того, що позивачу 01 липня 2019 року була встановлена ІІ група інвалідності, у нього був наявний стаж в органах прокуратури не менше 10 років, а тому відповідно до положень ч.9 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" у ОСОБА_1 було достатьо підстав для призначеення йому пенсії по інвалідності згідно з Законом України "Про прокуратуру" з 01 липня 2019 року, враховуючи положення п.2 ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому одночасно вирішено питання щодо застосування положень ст.86 Закону України "Про прокуратуру" в частині максимального розміру пенсії. Зокрема, вказано, що пенсія позивачу на підставі Закону України «Про прокуратуру» вперше призначена (переведено із пенсії на підставі Закону №1058-IV) з 01 липня 2019 року, з чого вбачається, що дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні виплати пенсії без обмежень її граничного розміру не є неправомірними, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Додатково колегія суддів на доводи позивача викладені у заяві про роз`яснення судового рішення зазначає, що відповідно до ч.2 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Разом з тим, відповідно до абз.6 ч.15 ст.86 згаданого вище Закону максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Вказана редакція абз.6 ч.15 ст.86 цього Закону викладена внаслідок внесення змін згідно із Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01 січня 2016 року.

При цьому, згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону № 911-VIII дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08 липня 2011 року введено в дію нову норму, якою встановлено, що максимальний розмір пенсії, зокрема, призначеної на підставі Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Вказана норма набула чинності 01.10.2011.

Разом з тим, відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону №3668-VI від 08 липня 2011 року обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Отже, передбачені вищенаведеними нормами законів обмеження пенсій максимальним розміром застосовується лише до пенсій, які призначаються починаючи з 01 січня 2016 року, в той же час, як вбачається з матеріалів справи, пенсія позивачу на підставі Закону України «Про прокуратуру» вперше призначена (переведено із пенсії на підставі Закону №1058-IV) з 01 липня 2019 року.

Крім того, колегія суддів також звертає увагу на те, що Верховним Судом неодноразово здійснювався касаційний розгляд справ, де позивачами виступали особи, яким пенсії були призначені відповідно до Закону України від 05 листопада 1991 року №1789-XII «Про прокуратуру», а вимоги позовних заяв було звернуто до пенсійного органу стосовно неправомірності його дій та рішень щодо здійснення перерахунку такої пенсії із застосуванням обмеження її максимальним розміром, передбаченим статтею 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII "Про прокуратуру", в редакції зі змінами, внесеними Законами України від 24 грудня 2015 року №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (постанови Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №205/8204/16-а, від 03 квітня 2018 року у справі №361/4922/17, від 02 травня 2018 року у справі №704/87/17, від 15 серпня 2018 року у справі №161/9572/17, від 17 січня 2019 року у справі №161/713/17, від 15 травня 2019 року у справі №554/4191/17, від 21 листопада 2019 року у справі №161/14321/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №554/10510/16-а, від 28 жовтня 2020 року у справі №686/2428/16-а).

Розглядаючи вищевказані справи, Верховний Суд сформулював правову позицію, відповідно до якої положення норм чинного законодавства, якими обмежувався максимальний розмір пенсії, не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню. Тобто, на момент проведення перерахунку пенсії позивачам, наведеними положеннями встановлюються тимчасові обмеження розміру виплачуваної пенсії, які мають імперативний характер, неконституційними не визнавались, є чинними та обов`язковими до виконання органами Пенсійного фонду України. З огляду на наведене, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність у відповідача (відповідного територіального органу Пенсійного фонду України) законних підстав для здійснення виплати нарахованої пенсії без обмеження граничного розміру відповідно до статті 50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року №1789-XII "Про прокуратуру" (в редакції на час призначення пенсії), оскільки положення цієї статті втратили чинність.

Відступу від вищенаведених правових позицій суду касаційної інстанції не відбувалось.

Крім того, щодо роз`яснення абз.5 резолютиної частини постанови Восьмого апеляційного адміністартивного суду від 04 листопада 2020 року, де вказано, що у задоволенні решти позовних вимог відмовлено, то колегія суддів зазначає наступне.

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів, в якому просив: визнати протиправними дії відповідачів щодо необґрунтованого визначення дати призначення позивачу пенсії на підставі ч.2, 9 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VIII, а саме: 23 серпня 2019 року; зобов`язати відповідачів призначити, нараховувати та здійснювати виплату пенсії позивачу відповідно до вимог ч.2, 9 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, з урахуванням п.2 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV в розмірі 60% від суми його місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії та обчисленої відповідно до довідки Генеральної прокуратури України від 21 серпня 2019 року №18-59зп, починаючи з 01 липня 2019 року, без обмеження максимального розміру пенсії; зобов`язати відповідачів здійснити перерахунок та виплати позивачу недоотриману ним різницю між пенсією, одержаною на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV та пенсією, на яку він має право згідно з ч.2, 9 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, починаючи з 01 липня 2019 року; зобов`язати відповідачів здійснити (відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV та ст.2, 3, 4, 6, 7 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ) обчислення суми компенсації позивачу втрати частини доходів (пенсії) у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 01 липня 2019 року включно по день винесення судом рішення у справ; відповідно до вимог ст.382 КАС України у разі ухвалення рішення на користь позивача, встановити судовий контроль за виконанням відповідачами судового рішення у цій адміністративній справі та зобов`язати відповідачів подати суду у встановлений ним строк звіт про виконання судового рішення.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року у справі № 380/1608/20 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо визначення дати призначення ОСОБА_1 пенсії на підставі ч.2, 9 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VIII, а саме: 23 серпня 2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) призначити, нараховувати та здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до вимог ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року, з врахуванням п.2 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно з довідкою від 21 серпня 2019 року №18-59зп, починаючи з 01 липня 2019 року, з врахуванням виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Таким чином, з наведеного вище, вбачається, що задоволено лише позовні вимоги щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо визначення дати призначення ОСОБА_1 пенсії на підставі ч.2, 9 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VIII, а саме: 23 серпня 2019 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) призначити, нараховувати та здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до вимог ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року, з врахуванням п.2 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно з довідкою від 21 серпня 2019 року №18-59зп, починаючи з 01 липня 2019 року, з врахуванням виплачених сум. Разом з тим, щодо заявлених усіх решту позовних вимог, то у їх задоволенні було відмовлено.

З врахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що резолютивна частина рішення викладена чітко та зрозуміло, що унеможливлює неоднакове тлумачення висновків суду.

Викладні позивачем у заяві доводи про роз`яснення судового рішення фактично зводяться до незгоди з судовим рішенням щодо застосування до нього положень абз.6 ч.15 ст.86 Закону України «Про прокуратуру», який передбачає, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Доводи позивача ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права.

Враховуючи усе наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про роз`яснення судового рішення.

Керуючись ст. 254, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року у справі № 380/1608/20 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець
Повний текст складено 04 червня 2021 року.