Справа № 460/3939/21
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2021 року м. Рівне №460/3939/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гудими Н.С. за участю секретаря судового засідання Михайленко О.С. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув,

відповідача: представник не прибув,

третьої особи: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Виконавчого комітету Рівненської міської ради
доВідділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1
про визнання протиправною та скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:

Виконавчий комітет Рівненської міської ради звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 31.03.2021 ВП№58804164.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.03.2021 на засіданні комітету виконавчого комітету на виконання рішення Рівненського міського суду від 24.01.2019 у справі №569/10335/18 було розглянуто питання і прийнято рішення №26 щодо надання ОСОБА_1 квартири на склад сім`ї 1 особа у порядку черговості громадян, які перебувають на квартирному обліку при міськвиконкомі. Відтак, позивач стверджує, що ним виконано рішення Рівненського міського суду від 24.01.2019 у справі №569/10335/18, примусове виконання якого здійснюється в межах виконавчого провадження ВП№58804164, а отже відсутні підстави для застосування штрафу за його невиконання. За таких обставин, просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 28.04.2021 позовну заяву залишено без руху (а.с.33-34).

Ухвалою суду від 24.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 21.05.2021 за правилами, визначеними ст.287 КАС України. Цією ж ухвалою суду до участі в справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 та витребувано у відповідача матеріали виконавчого провадження ВП№58804164 (а.с.41-43).

Ухвалою суду від 26.05.2021 відмовлено позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову (а.с.53-55).

28.05.2021 на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи на позовну заяву (а.с.62-66), у яких зазначено, що 24.01.2019 рішенням Рівненського міського суду у справі №№569/10335/18 її позов задоволено частково. Зобов`язано виконавчий комітет Рівненської міської ради розглянути питання щодо забезпечення належних та придатних умов проживання ОСОБА_1 , як інваліда I групи. Однак, позивач обмежився лише прийняттям рішення №26 від 09.03.2021 (пункт 10) про надання ОСОБА_1 квартири у порядку черговості громадян, які перебувають на квартирному обліку при міськвиконкомі. Зазначила, що вказане рішення є аналогічним за змістом тому, що було прийняте виконкомом 14.09.2019 року за № 60 і яке за її позовом рішенням Рівненського міського суду від 19.10.2020 у справі №569/22017/19 визнано протиправним та скасоване як таке, що не призводить до реального відновлення порушених прав позивача, встановлених в рішенні Рівненського міського суду у справі №569/10335/18 від 24.01.2019 року. Повідомила, що вже перебуває на квартирному обліку при міськвиконкомі з 24.02.1997 року у списку загальної черги під №3801, а оскільки має 1 групу інвалідності, то має право на першочергове отримання житла, і серед таких осіб перебуває на обліку під №1704. Вважає, що покращення умов її проживання як інваліда 1 групи шляхом повторного поставлення на квартирний облік є нічим іншим, як штучним усуненням Виконавчого комітету Рівненської міської ради від виконання будь-яких реальних дій задля поліпшення житлових умов ОСОБА_1 . Таким чином, на переконання ОСОБА_1 , відсутні будь-які підстави вважати, що прийняттям рішення №26 від 09.03.2021 (пункт 10) виконавчим комітетом Рівненської міської ради виконано рішення Рівненського міського суду від 24.01.2019 у справі №569/10335/18. З огляду на наведене, просила у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 31.05.2021 судом повторно витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №58804164, у зв`язку з чим оголошено перерву в судовому засіданні до 02.06.2021 (а.с.134-135).

В судовому засіданні 02.06.2021 представник позивача надав пояснення, аналогічні зазначеним у позовній заяві, та просив задовольнити позовні вимоги повністю з підстав, викладених у позові. Представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та просив у задоволенні позову відмовити повністю. Третя особа просила у задоволенні позову відмовити, у зв`язку з його безпідставністю. В судовому засіданні оголошено перерву до 03.06.2021.

03.06.2021, до початку судового засідання, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позов не визнав. На обґрунтування заперечень зазначив, що листом від 26.01.2021 боржник повідомив державного виконавця, що на виконання рішення Рівненського міського суду у справі №569/10335/18 у березні 2021 року буде розглядатися питання щодо забезпечення належних та придатних умов проживання ОСОБА_1 як інваліда 1 групи. 09.03.2021 позивачем прийнято рішення №26 про надання ОСОБА_1 квартири на склад сім`ї у порядку черговості громадян, які перебувають на квартирному обліку при міськвиконкомі. Стверджує, що оскільки прийняте позивачем рішення від 09.03.2021 за №26 ідентичне рішенню №60 від 14.05.2021, яке скасоване рішенням Рівненського міського суду від 19.06.2020 у справі №569/22017/19, а інших доказів фактичного виконання рішення суду від 24.01.2019 ним не надано, то державний виконавець при накладенні на позивача штрафу за таке невиконання діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, а постанова про накладення штрафу є правомірною та не підлягає скасуванню. За таких обставин, просив у задоволенні позову відмовити.

03.06.2021 від представника позивача на адресу суду до початку судовогоо засідання надійшло клопотання про долучення додаткових пояснень та доказів, у яких також просив розгляд справи провести за його відсутності.

В судове засідання 03.06.2021 учасники справи не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином у порядку, визначеному ст.268 та ст.269 КАС України. Відповідач та третя особа причини неявки суду не повідомили, жодних заяв та клопотань не подали.

Згідно з ч.4 ст.287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи в порядку письмового провадження.

В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового розгляду справи (в письмовому провадженні) за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

24.01.2019 рішенням Рівненського міського суду у справі №569/10335/18 позовну заяву ОСОБА_1 до Рівненської міської ради, Виконавчого комітету Рівненської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Управління комунальної власності Рівненської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-6», Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-В» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Зобов`язано Виконавчий комітет Рівненської міської ради розглянути питання щодо забезпечення належних та придатних умов проживання ОСОБА_1 , як інваліда І групи. В решті позовних вимог відмовлено (а.с.49-52).

Вказане судове рішення набрало законної сили 26.02.2019 року.

28.03.2019 Рівненським міським судом видано виконавчий лист у справі №569/10335/18 про зобов`язання Виконавчого комітету Рівненської міської ради розглянути питання щодо забезпечення належних та придатних умов проживання ОСОБА_1 як інваліда І групи (а.с.174), який звернено до виконання в межах виконавчого провадження ВП №58804164.

14 травня 2019 року виконавчим комітетом Рівненської міської ради прийнято рішення №60 , пунктом 2 якого вирішено: "На виконання рішення Рівненського міського суду від 24.01.2019 (справа №569/10335/18), відповідно до ст. 42 та 43 Житлового кодексу Української РСР надати ОСОБА_1 квартиру на склад сім`ї 1 особа у порядку черговості громадян, які перебувають на квартирному обліку при міськвиконкомі" (а.с.129).

У зв`язку з цим, 10.07.2019 постановою державного виконавця закінчено виконавче провадження ВП №58804164.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням міськвинкому №60 від 14.05.2019 як належним виконанням рішення Рівненського міського суду у справі №569/10335/18 від 24.01.2019, звернулася до Рівненського міського суду з позовом щодо його скасування.

19.06.2020 рішенням Рівненського міського суду у справі №569/2207/19 позов ОСОБА_1 до Рівненської міської ради, виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, товариство з обмеженою відповідальністю "Житлобуд-6", про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради № 60 від 14.05.2019 року в частині, що стосується прав та інтересів ОСОБА_1 (п.2), як таке, що не призводить до реального відновлення порушених прав позивача, встановлених у рішенні Рівненського міського суду у справі №569/10335/18 від 24.01.2019 року. Також вирішено відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду за тривалу протиправну бездіяльність органів місцевого самоврядування шляхом зобов`язання Рівненської міської ради та виконавчого комітету Рівненської міської ради виконати у кімнаті гуртожитку у АДРЕСА_1 (згідно інвентариції з 2010 року, до 2010 року кімната №46) встановлення особистої душової кабіни та встановлення окремого лічильника обліку електроенергії. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.149-158).

За наслідками апеляційного перегляду, 29.10.2020 постановою Рівненського апеляційного суду Рівненської області у справі №569/22017/19 рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 червня 2020 року в частині відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди за тривалу протиправну бездіяльність органів місцевого самоврядування шляхом зобов`язання Рівненської міської ради та виконавчого комітету Рівненської міської ради виконати у кімнаті гуртожитку у АДРЕСА_1 , встановлення особистої душової кабіни та встановлення окремого лічильника обліку електроенергії - скасоване. В задоволенні позову в цій частині відшкодування моральної шкоди відмовлено. В решті рішення суду залишено без зміни (а.с.159-166).

25.11.2020 ОСОБА_1 звернулася до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Львів) із заявою про відновлення виконавчого провадження №58804164 з виконання виконавчого листа Рівненського міського суду, виданого 28.03.2019 у справі №569/10335/18 (а.с.141-142).

28.12.2020 постановою заступника начальника Управління-начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) за результатами перевірки матеріалів виконавчого провадження №58804164 скасовано постанову державного виконавця від 10.07.2019 ВП №58804164 про закінчення виконавчого провадження (а.с.168-169).

30.12.2020 державним виконавцем прийнято постанову про відновлення виконавчого провадження ВП №58804164 з виконання виконавчого листа №569/10335/18, виданого Рівненським міським судом 28.03.2019, про зобов`язання Виконавчого комітету Рівненської міської ради розглянути питання щодо забезпечення належних та придатних умов проживання ОСОБА_1 , як інваліда І групи (а.с.171).

26.01.2021 Виконавчий комітет Рівненської міської ради листом №16-79 повідомив державному виконавцю, що питання щодо забезпечення належних та придатних умов проживання ОСОБА_1 буде розглядатися в березні 2021 року (а.с.175).

09.03.2021 виконавчим комітетом Рівненської міської ради прийнято рішення за №26, пунктом 10 якого вирішено: "На виконання рішення Рівненського міського суду від 24.01.2019 (справа №569/10335/18), відповідно до ст. 42 та 43 Житлового кодексу Української РСР надати ОСОБА_1 квартиру на склад сім`ї 1 особа у порядку черговості громадян, які перебувають на квартирному обліку при міськвиконкомі" (а.с.179)

26.03.2021 Виконавчим комітетом Рівненської міської ради листом №16-79 повідомлено державному виконавцю про розгляд вказаного вище питання на підтвердження чого долучено витяг з рішення виконкому від 09.03.2021 №26 (п.10) (а.с.178-179).

31.03.2021 відповідачем в межах виконавчого провадження ВП №58804164 винесено постанову про накладення штрафу на Виконавчий комітет Рівненської міської ради за невиконання рішення Рівненського міського суду №569/10335/18 у розмірі 5100 грн. Зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення (а.с.189-190).

Вважаючи постанову державного виконавця про накладення штрафу протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд керується та виходить з такого .

Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII визначені умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону №1404-VIII визначено перелік документів, що підлягають примусовому виконанню, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами на підставі судових рішень.

Відтак, правовою підставою для відкриття виконавчого провадження, зокрема є виконавчий документ, виданий на підставі та на виконання рішення суду.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з ч.1, п.1 ч.2, ч.4 ст.18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Отже, виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом №1404-VIII заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 5 ст.26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч.6 ст.26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з ст.63 цього Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Суд враховує, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме невиконання рішення суду без поважних причин. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VIII можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Висновки аналогічного змісту викладені у постанові Верховного Суду від 15.05.2020 у справі №812/1813/18.

Поряд з цим, ст.129-1 Конституції України проголошено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VIII судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно з ч.1 ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (частина 2 ст. 18 ЦПК України)

Як вже зазначалося судом раніше, рішенням Рівненського міського суду від 24.01.2019 у справі №569/10335/18 зобов`язано Виконавчий комітет Рівненської міської ради розглянути питання щодо забезпечення належних та придатних умов проживання ОСОБА_1 , як інваліда І групи.

Таким чином, фактичним виконанням цього рішення суду є як розгляд поданих ОСОБА_1 документів, так і прийняття рішення про реальне забезпечення належних та придатних умов проживання ОСОБА_1 , як інваліда І групи.

При цьому, розгляд документів та прийняття рішення щодо забезпечення належних та придатних умов проживання ОСОБА_1 в даному випадку повинні бути здійснені на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, та відповідно, яке є обов`язковим до виконання.

Судом встановлено, що 25.02.2021 на виконання рішення суду у справі №569/10335/19 відбулося засідання громадської комісії з житлових питань, за результатами розгляду пропозицій якого Виконавчим комітетом Рівненської міської ради на засіданні 09.03.2021 прийнято рішення №26, пунктом 10 якого вирішено надати ОСОБА_1 квартиру на склад сім`ї 1 особа у порядку черговості громадян, які перебувають на квартирному обліку при міськвиконкомі.

Позивач стверджує, що прийнятим рішенням Виконавчий комітет Рівненської міської ради виконав рішення Рівненського міського суду від 24.01.2019 у справі №569/10335/18.

Суд не погоджується з вказаним твердженням, з огляду на таке.

ОСОБА_1 вже перебуває на квартирному обліку при міськвиконкомі з 24.02.1997 у списку загальної черги під №3801. При цьому, оскільки позивач має першу групу інвалідності, то згідно з діючим житловим законодавством, вона має право на першочергове отримання житла. Серед таких осіб ОСОБА_1 обліковується під №1704.

Вказані обставини встановлені рішенням Рівненського міського суду від 19.06.2020 і постановою Рівненського апеляційного суду Рівненської області від 29.10.2020 у справі №569/22017/19 та в силу вимог ч.4 ст.78 КАС України не доказуються в межах розгляду даної адміністративної справи.

Суд вважає, що в даному випадку повторне поставлення ОСОБА_1 на квартирний облік не призводить до реального відновлення порушених прав останньої, встановлених у рішенні Рівненського міського суду у справі №569/10335/18 від 24.01.2019.

Більше того, рішення Виконавчого комітету Рівненської міської ради №26 (п.10) від 09.03.2021 за своїм змістом і суттю (окрім реквізитів) ідентичне рішенню виконавчого комітету Рівненської міської ради за №60 від 14.05.2019, яке визнано протиправним і скасоване в судовому порядку.

При цьому, як Рівненським міським судом Рівненської області у рішенні від 19.06.2020, так і Рівненським апеляційним судом в постанові від 29.10.2020 у справі №569/22017/19, якими визнано протиправним і скасовано рішення виконкому №60 від 14.05.2019 як таке, що не призводить до реального виконання рішення суду, констатовано, що "покращення умов проживання інваліда I групи шляхом її повторного поставлення на квартирний облік є нічим іншим, як штучним усуненням Виконавчого комітету від виконання будь-яких інших реальних дій за для поліпшення житлових умов позивача", "..суд прийшов до висновку, що виконання рішення Рівненського міського суду від 24.01.2019 (справа №569/10335/18) відбулося без врахування реальних інтересів позивача ОСОБА_1 , а лише номінально поставили повторно в чергу, що порушує її права та законні інтереси."

Поряд з цим, твердження позивача, що на засіданні громадської комісії з житлових питань був підготовлений проект рішення виконкому щодо виділення коштів на покращення умов проживання ОСОБА_1 в кімнаті гуртожитку, тобто вчинені всі можливі дії в межах чинного законодавства та наданих повноважень, суд оцінює критично та відхиляє як безпідставні.

Так, з дослідженого судом запису засідання громадської комісії з житлових питань та витягу з протоколу засідання встановлено, що комісія дійсно пропонувала виділити кошти на покращення умов проживання ОСОБА_1 в кімнаті гуртожитку і запропонувала відповідну редакцію проекту рішення виконавчого комітету від 18.02.2021. Однак, на засіданні виконавчого комітету Рівненської міської ради 09.03.2021 в ході обговорення запропонованого Комісією проекту рішення № 26 по пункту 10 стосовно ОСОБА_1 , виконкомом не була підтримана така редакція, а вирішено внести зміни та викласти його в тій же редакції, що і скасоване в судовому порядку рішення №60 від 14.05.2019 про надання ОСОБА_1 квартири на склад сім`ї 1 особа у порядку черговості громадян, які перебувають на квартирному обліку при міськвиконкомі.

Встановлені обставини справи в їх сукупності дають підстави для висновку, що станом на 31.03.2021 Виконавчий комітет Рівненської міської ради не виконав рішення Рівненського міського суду від 24.01.2019 та не повідомив державного виконавця Відділу примусового виконання рішень про наявність будь-яких поважних причин такого не виконання.

Жодних доказів наявності причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення та які не залежали від його власного волевиявлення Виконавчим комітетом Рівненської міської ради суду не надано, судом не здобуто та матеріали справи не містять.

За правилами ч.2 ст. 63 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене, суд вважає, що оскільки прийняте позивачем рішення №26 від 09.03.2021 фактично продублювало рішення №60 від 14.05.2021, яке скасоване рішенням Рівненського міського суду від 19.06.2020 у справі №569/22017/19, як таке, що не призводить до реального відновлення порушених прав ОСОБА_1 , встановлених у рішенні Рівненського міського суду у справі №569/10335/18, а інших доказів фактичного виконання рішення суду ним не надано, то державним виконавцем обґрунтовано і правомірно застосовано до позивача штраф за невиконання рішення Рівненського міського суду від 24.01.2019 у справі №569/10335/18, у межах виконавчого провадження ВП № 58804164.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця ВП №58804164 від 31.03.2021 про накладення на боржника (Виконавчий комітет Рівненської міської ради) штрафу у розмір 5100 грн. відповідає зазначеним критеріям правомірності, так як прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому правові підстави для визнання її протиправною і скасування відсутні.

При вирішенні даного спору, суд також враховує, що принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі", п. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див. рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pincv. The Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelasv. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див. зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pincv. The Czech Republic), п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgov. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року, також Рішення у справі "Рисовський проти України" (Rysovskyy v. Ukraine) від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, п. 71).

Для того, щоб національне законодавство відповідало вимогам Конвенції, воно має гарантувати засіб правового захисту від свавільного втручання органів державної влади у права, гарантовані Конвенцією. У питаннях, які стосуються основоположних прав, надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права, одним з основних принципів демократичного суспільства, гарантованих Конвенцією. Відповідно законодавство має достатньо чітко визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам влади, та порядок її реалізації (див. рішення у справі "Гіллан та Квінтон проти Сполученого Королівства" (Gillan and Quinton v. The United Kingdom), заява № 4158/05, п. 77, ECHR 2010 (витяги), з подальшими посиланнями та п. 67 рішення у справі "Котій проти України" (Заява № 28718/09) від 5 березня 2015).

Системний аналіз рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення п. 1 ст.6, ст.13 Конвенції та ст.1 Першого протоколу до Конвенції, свідчить про однозначну позицію, згідно з якою правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст.129-1 Конституції України.

Основним призначенням стадії виконавчого провадження, є фактичне та повне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена з вини державного органу до отримання судового захисту. Судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому, ефективному, реальному та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, без права встановлювати інші механізми та обсяги його виконання, трактуючи зобов`язальну частину судового рішення на свій лад, нівелюючи тим самим весь процес судового розгляду спору.

Відповідно до вимог ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені обставини справи та зібрані судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача необґрунтовані, не підтверджені належними і допустимими доказами, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Підстави для застосування положень ст.139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Виконавчого комітету Рівненської міської ради (вул.Соборна,12А, м.Рівне, 33000, 8) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (вул. Замкова, 29, м. Рівне, 33028, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 03 червня 2021 року

Суддя Н.С. Гудима