Справа № 308/10295/20
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 308/10295/20 пров. № А/857/5928/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання Чопко Ю. Т.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці Держмитслужби на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2021 року у справі № 308/10295/20 (головуючий суддя Шумило Н. Б., м. Ужгород) за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Держмитслужби про скасування постанови про порушення митних правил та закриття провадження,-

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2020 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Держмитслужби про скасування постанови в справі про порушення митних правил №1408/30500/20 від 24 вересня 2020 року та закриття провадження.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що постанова в справі про порушення митних правил №1408/30500/20 від 24.09.2020 є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, адже протокол про порушення митних правил, на підставі якого складена оскаржувана постанова, не відповідає вимогам ст. 494 МК України та відповідно не є належним доказом, який підтверджує вчинення адміністративного правопорушення. Зокрема в даному протоколі відсутні дата, час та місце вчинення порушення митних правил. Пояснення ОСОБА_1 відбирались у нього 23 червня 2020 року, тобто до складання протоколу про порушення митних правил, відповідно позивач не знав і не міг знати, що його пояснення в майбутньому стануть доказом у справі про порушення митних правил. Якби позивач знав про це, то міг би скористатися правом зберігати мовчання, не свідчити проти себе, скористатися правничою допомогою чи вибрати іншу тактику захисту. Відповідно, такі пояснення є отриманими з порушенням вимог законодавства, докази, отримані на підставі даних пояснень є «плодами ядовитого дерева», тому не можуть бути використані ні митним органом, ні судом для підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 порушень. Також, позивач зазначив, що правопорушення вчинене 18.08.2019, однак орган уповноважений на розгляд справи отримав лист про ознаки порушення митних правил лише 06 травня 2020 року, а тому при прийнятті оскаржуваної постанови митний орган мав врахувати строк притягнення до відповідальності, який закінчився 18.10.2019. Крім цього, в оскаржуваній постанові вказується митна вартість автомобіля за межами митної території України в розмірі 900 Євро, проте постанова не містить доказів отримання такої вартості. Відомості зазначені в оскарженій постанові є інформативними та орієнтовними, і не можуть бути повністю достовірними.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2021 року позов задоволено частково. Скасовано постанову в справі про порушення митних правил №1408/30500/20 від 24 вересня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме: 355627,89 грн., та надіслано справу на новий розгляд до Закарпатської митниці Держмитслужби. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Закарпатської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 420 гривень 40 копійок.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем Закарпатською митницею Держмитслужби, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що з метою ухилення від сплати митних платежів, передбачених законодавством України, щодо транспортного засобу - автомобіля марки «CHRYSLER GRAND VOYAGER», н.з. Словаччини НОМЕР_1 , кузов номер: НОМЕР_2 , гр. ОСОБА_1 надав працівникам митниці паспортний документ із статусом нерезидента та заявив митний режим «тимчасове ввезення до 1 року», однак гр. ОСОБА_1 є резидентом України. Вказаний автомобіль не вилучався, що унеможливило проведення товарознавчої експертизи. ОСОБА_2 було звільнено від декларування транспортного засобу та відповідно від заявлення його вартості. Саме тому документи про якісні та вартісні характеристики даного автомобіля відсутні в митного органу. Мінімальну довідкову вартість на аналогічний автомобіль за межами митної території України було визначено управлінням адміністрування митних платежів, митної вартості та класифікації товарів Закарпатської митниці Держмитслужби за допомогою довідкового інтернет-джерела Mobile.de.

Позивачем в суді апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу, в якому висловлено прохання апеляційну скаргу відхилити.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 вересня 2020 року головним державним інспектором відділу оперативного реагування №2 управління забезпечення протидії митним правопорушенням Закарпатської митниці Держмитслужби Рущак В.І. складено протокол про порушення митних правил №1408/30500/20 відносно громадянина України ОСОБА_1 .

Постановою в справі про порушення митних правил №1408/30500/20 від 24 вересня 2020 року заступника начальника Закарпатської митниці Держмитслужби Негріч Л. М., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів в сумі 355627,89 грн.

З постанови №1408/30500/20 від 24.09.2020 слідує, що 06.05.2020 до управління запобігання та протидії контрабанді та порушенням митних правил Закарпатської митниці Держмитслужби надійшов лист управління забезпечення митного контролю та оформлення Закарпатської митниці Держмитслужби від 06.05.2020 №7.7-18/15-392 «Про ознаки порушення митних правил при ввезенні транспортного засобу із р.н.з. НОМЕР_1 ».

Проведеною перевіркою з використанням баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України було встановлено, що протягом 2019 - 2020 років гр. ОСОБА_1 ввозив на митну територію України транспортний засіб - автомобіль марки «CHRYSLER GRAND VOYAGER» н.з. Словаччини НОМЕР_1 , кузов номер: НОМЕР_2 , в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року» подавши до митного контролю посадовим особам митниці паспорт громадянина Угорщини серії НОМЕР_3 , виданий на його ім`я та заявив адресу проживання на території Угорщини: м. Ніредьгаха Отіло Ут. 95.

Закарпатською митницею Держмитслужби направлено до Головного управління Державної міграційні службі України в Закарпатській області запит від 01.07.2020 №7.7-20-04/16/5774 щодо встановлення відомостей про реєстрацію місця проживання та паспортних даних громадянина ОСОБА_1

11.07.2020 з ГУ ДМСУ в Закарпатській області надійшов лист від 08.07.20 №2101.3- 4732/21.3-20, згідно якого громадянин України ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, в результаті проведеної аналітично-пошукової роботи встановлено, що громадянин ОСОБА_1 протягом 2019-2020 років неодноразово перетинав митний кордон України на різних транспортних засобах в якості пасажира на підставі паспорту громадянина України.

З цього приводу 18.08.2020 гр. ОСОБА_1 подав письмове пояснення, згідно якого у нього тільки один закордонний паспорт - громадянина Угорщини, ким він і являється. При цьому, в наданому письмовому поясненні від 23.06.2020 ОСОБА_1 зазначив, що він є громадянином України і у власності паспорта громадянина іншої держави у нього не має.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено пунктом 25 частини першої статті 4 Митного кодексу України (далі - МК України) митний режим - це комплекс взаємопов`язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.

Відповідно до пункту 57 частини першої статті 4 МК України товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Згідно пункту 58 частини першої статті 4 МК України транспортні засоби - транспортні засоби комерційного призначення, транспортні засоби особистого користування, трубопроводи та лінії електропередачі.

Відповідно до частини третьої статті 380 МК України транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.

Згідно з пунктом 50 частини першої статті 4 МК України резиденти - це фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Як встановлено пунктом 1 статті 2 Закону України «Про громадянство України», якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 при ввезенні на митну територію України транспортного засобу подав до митного контролю закордонний паспорт громадянина Угорщини та заявив митний режим «тимчасове ввезення транспортного засобу строком до 1-го року».

Проведеною митним органом перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Розглянувши доводи сторін, з урахуванням норм права, що підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, апеляційний суд вважає що оскільки у ОСОБА_1 наявні закордонні паспорти громадянина України серії НОМЕР_4 та громадянина Угорщини серії НОМЕР_3 , та він має постійне місце проживання на території України, отже останній у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України та має статус громадянина - резидента.

Положеннями частини третьої статті 380 МК України встановлено, що тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

При наявності паспортів двох держав - України та Угорщини, громадянин України (резидент) ОСОБА_1 свідомо подав саме паспорт громадянина Угорщини як підставу для тимчасового ввезення автомобіля без сплати митних платежів. Саме на ухилення від сплати обов`язкових платежів були спрямовані дії ОСОБА_1 , що свідчить про наявність у діях позивача умислу на вчинення правопорушення, склад якого передбачений статтею 485 МК України.

Аналізуючи зміст нормативного регулювання спірних правовідносин є підстави вважати, що склад правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі).

Отож, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого статтею 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів).

Відтак, ОСОБА_1 при тимчасовому ввезенні на територію України транспортного засобу особистого користування повинен був сплатити усі необхідні митні платежі. ОСОБА_1 є резидентом України та при ввезенні транспортного засобу на митну територію України зобов`язаний був сплатити всі митні платежі, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Стаття 485 Митного кодексу України передбачає адміністративну відповідальність у випадку заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

З матеріалів справи слідує, що Закарпатською митницею Держмитслужби винесено постанову, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил, передбачених статтею 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді 300 відсотків несплаченої суми митних платежів у розмірі 355627,89 грн.

Розмір стягнення, що повинен бути накладений на порушника за вчинення порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України, залежить від розміру несплаченої суми митних платежів.

За змістом пункту 1 частини першої статті 50 МК України для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини другої статті 51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

За нормами статті 57 глави 9 МК України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Матеріали справи про порушення митних правил №1408/30500/20 не містять відомостей про митну вартість товару (транспортного засобу), який ввозився ОСОБА_1 .

Разом з тим, при визначенні розміру несплачених митних платежів та адміністративного стягнення уповноважений орган керувався даними довідкового інтернет-джерела Mobile.de.

Таким чином, митну вартість товару було визначено не на підставі основного методу, тобто за ціною договору, а шляхом застосування другорядних методів.

Беручи до уваги орієнтовну ціну транспортного засобу митним органом винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів у сумі 355627,89 грн.

Митним органом не зазначено обґрунтованих доводів для підтвердження дотримання вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 та приписів МК України для визначення митної вартості товару та обрахування розміру штрафу.

З урахуванням вкладеного, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що відомості зазначені у довідковому інтернет-джерелі Mobile.de є інформативними та орієнтовними, і не можуть бути повністю достовірними. Митним органом не було проведено консультацій з ОСОБА_1 та не запропоновано здійснити обмін наявною інформацію. Матеріали справи про порушення митних правил будь-яких доказів на спростування зазначених обставин не містять.

Статтею 395 МК України визначено підстави для скасування або зміни постанови про накладення адміністративного правопорушення: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

За змістом статті 530 МК України перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому КАС.

Як унормовано положеннями статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом апеляційної інстанції на підставі матеріалів справи з`ясовано, що митним органом встановлено порушення ОСОБА_1 митних правил. З матеріалів справи слідує, що у постанові про адміністративне стягнення за порушення митних правил, визначено розмір штрафу без дотримання встановлено законодавством порядку. Таким чином, суб`єктом владних повноважень не було доведено правомірності свого рішення, внаслідок чого не було спростовано твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про скасування спірної постанови та направлення справи на новий розгляд до компетентного органу на підставі п.2 ч.3 ст.286КАС України з метою визначення достовірної вартості автомобіля марки «CHRYSLER GRAND VOYAGER», н.з. Словаччини НОМЕР_1 , кузов номер: НОМЕР_2 .

Оскільки апеляційний суд прийшов до висновку про направлення справи на новий розгляд до компетентного органу, відтак позов в частині закриття провадження до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2021 року у справі № 308/10295/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 03.06.2021.