Справа № 428/10405/20
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

02 червня 2021 року СєвєродонецькСправа № 428/10405/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О.В., перевірівши справу за позовом адвоката Шурхна Кирила Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення інфляційних витрат та три проценти річних за невиконання грошового зобов`язання, -

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2021 року з Луганського апеляційного суду надійшла справа за позовом адвоката Шурхна Кирила Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення інфляційних витрат та три проценти річних за невиконання грошового зобов`язання.

Так, постановою Луганського апеляційного суду від 22 квітня 2021 року провадження у справі № 428/10405/20 закрито провадження у справі з огляду на наступне.

Так, у зазначеній постанові суд апеляційний інстанції посилався на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 520/17342/18 від 09.02.2021.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 27 травня 2021 року справу передано за юрисдикцією до Луганського окружного адміністративного суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;

5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Суд зазначає, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц висловлено правову позицію щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

Так, у постанові зазначено наступне.

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

З огляду на це справа про застосування відповідно до статті 625 ЦК України заходів відповідальності за порушення грошового зобов`язання, підтвердженого чинним судовим рішенням, навіть якщо учасником цього зобов`язання є суб`єкт владних повноважень, розглядається залежно від суб`єктного складу у порядку цивільного чи господарського судочинства.

Питання щодо наявності підстав для відступу від вказаної правової позиції розглядалось Великою Палатою Верховного Суду у постанові по справі № 520/17342/18 від 09 лютого 2021 року, на яку посилається Луганський апеляційний суд у постанові від від 22 квітня 2021 року у даній справі.

Так, у п. 7.29 постанови Великої Палати Верховного Суду по справі № 520/17342/18 від 09 лютого 2021 року зазначено, що підстав для відходу від позиції, висловленої у постанові Великої Палати Верховного суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц, не вбачається.

Суд також вважає не можливим застосувати постанову Великої Палати Верховного Суду по справі № 520/17342/18 від 09 лютого 2021 року до цих спірних правовідносин, оскільки у справі № 520/17342/18 позивачем заявлялась вимога щодо стягнення з Управління Фонду на її користь на підставі Закону України № 2050-ІІІ від 21 лютого 2000 року компенсації втрат доходів у розмірі 129310,35 грн, з причини затримання щомісячних страхових виплат з 01 листопада 2011 року по 01 жовтня 2018 року, втрат від знецінення грошових коштів та 3 % річних, на підставі статті 625 ЦК України компенсації у розмірі 17 543 грн за період з 01 листопада 2011 року по 09 жовтня 2018 року. Одночасно просила стягнути моральну шкоду за незаконні дії відповідача щодо ненарахування та невиплати її страхових виплат за цей період.

У справі № 428/10405/20 позивачем заявлено лише вимогу про стягнення інфляційних витрат, втрат від знецінення грошових коштів та 3 % річних, на підставі статті 625 ЦК України.

Суд зазначає, що згідно з вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

За визначеннями пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Водночас помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії чи рішення суб`єкта владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правову позицію щодо необхідності розмежування спірних правовідносин та встановлення юрисдикції справи (постанова у справі № 463/6961/18).

Відповідно до ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Тобто, обов`язковою вимогою розгляду розгляду питання щодо стягнення компенсаційних витрат за не виконання рішення суду є наявність публічно-правового спору.

Оскільки позивачем не заявлено жодної вимоги, яка підпадає під ознаки публічно-правового спрору, суд дійшов висновку про розгляд даної справи в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на встановлене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження за даним позовом.

Керуючись статтями 4, 21, 170, 241, 243, 256, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом адвоката Шурхна Кирила Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення інфляційних витрат та три проценти річних за невиконання грошового зобов`язання.

Роз`яснити позивачу, що дана справа віднесена до юрисдикції цивільного суду.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

СуддяО.В. Ірметова