Справа № 380/3925/21
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2021-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/3925/21
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

04 червня 2021 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої - судді Мричко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Максимович А.Я.,

представника позивача Колтоновського О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Жидачівського відділу Державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

у провадженні Львівського окружного адміністративного суду знаходилася справа за позовом ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Жидачівського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) , місцезнаходження: 81700, Львівська обл., м.Жидачів, вул. Б. Лепкого, 19 (далі відповідач), в якому позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність Жидачівського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо відмови у вилученні запису з Державного реєстру речових прав та проведенні державної реєстрації припинення обтяження нерухомого майна на підставі заяви від 11.03.2021;

- зобов`язати Жидачівський районний відділ Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) реєстраційний запис № 13104186 від 11.10.2012 про арешт та заборону відчужувати усе нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , зокрема за ідентифікаційними ознаками:

земельна ділянка № :01:034:0039;

земельна ділянка № :01:034:0040;

земельна ділянка № :01:034:0041;

нерухоме майно за адресою АДРЕСА_2 ;

нерухоме майно за адресою АДРЕСА_2 ;

інше невизначене нерухоме майно;

- зобов`язати Жидачівський районний відділ Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у відповідності до Закону вчинити дії щодо державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та його архівній складовій (Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державний реєстр іпотек, Державний реєстр земель) припинення обтяження нерухомого майна ОСОБА_1 на підставі заяви від 11.03.2021 та постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 29.08.2013 (№ 32937995);

- зобов`язати Жидачівський районний відділ Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) надати позивачеві витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію припинення обтяжень нерухомого майна.

Ухвалою від 23.03.2021 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі.

30.03.2021 представник відповідача подав до суду клопотання про залишення позову без розгляду. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що представник позивача 24.06.2019 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження №59051012, в яких була наявна Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №170457338 від 13.06.2019, в якій містились відомості про арешт майна на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 32937995. Крім цього, позивач неодноразово звертався до суду із позовом, зі місту якого вбачається, що позивач знав про вказану заборону відчуження об`єктів нерухомого майна. Відтак представник відповідача вважає необґрунтованими покликання позивача на лист-відповідь від 17.03.2021, як на обставину за якої він дізнався про наявність у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) реєстраційного запису №13104186 від 11.10.2012, і відповідно про початок перебігу строку звернення із позовом до суду. З огляду на вказане, позивач звернувся з пропуском строку звернення до суду, а тому позов необхідно залишити без розгляду.

18.05.2021 представник позивача подав до суду заперечення на клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, в яких зазначив, що предметом позову є бездіяльність відповідача щодо відмови у проведенні реєстраційних дій, яка є триваючим правопорушенням, у зв`язку з чим, початок перебігу строку на її оскарження автоматично відкладається.

Відповідач клопотав перед судом про розгляд справи без участі його представника.

У судовому засіданні представник позивача проти задоволення клопотання про залишення позову без розгляду заперечив з підстав, викладених у запереченнях на клопотання відповідача про залишення позову без розгляду. Просив суд відмовити у його задоволенні.

Суд, розглянувши клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого вказаним Кодексом або іншими законами.

У частині першій статті 287 КАС України встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з частиною другою вказаної статті позовну заяву може бути подано до суду:

1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів;

2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Суд встановив, що постановою Господарського суду Львівської області від 08.05.2007 у справі №2/378-16/135А задоволено позов Львівського обласного відділення ФСС з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду до ФОП ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 20541,79 грн.

18.05.2007 Господарський суд Львівської області видав виконавчий лист у справі №2/378-16/135А на примусове виконання постанови Господарського суду Львівської області від 08.05.2007.

Заявою від 13.08.2007 за вхідним № 06-16-876 стягувач скерував виконавчий лист до примусового виконання у відділ державної виконавчої служби Жидачівського районного управління юстиції Львівської області, яким 20.09.2007 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №4838234, а 27.06.2008 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Заявою від 30.04.2009 за вхідним № 06-16-558 стягувач повторно скерував виконавчий лист до примусового виконання у відділ державної виконавчої служби Жидачівського районного управління юстиції Львівської області, яким 29.05.2009 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №13037584, а 31.12.2009 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Заявою від 13.04.2011 за вхідним № 06-16-676 стягувач повторно скерував виконавчий лист до примусового виконання у відділ державної виконавчої служби Жидачівського районного управління юстиції Львівської області, яким 09.06.2011 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №26984390, а 26.04.2012 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Заявою від 01.06.2012 за вхідним № 06-16-950 стягувач повторно скерував виконавчий лист до примусового виконання у відділ державної виконавчої служби Жидачівського районного управління юстиції Львівської області, яким 07.06.2012 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №32937995.

Вказані обставини встановлені у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2020 у справі №2/378-16/135А стосовно позивача, а тому у відповідності до частини четвертої статті 78 КАС України є преюдиційними та не підлягають доказуванню.

Суд встановив, що 11.10.2012 державний реєстратор Львівської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №32937995, відкритого 07.06.2012 головним державним виконавцем відділу ДВС Слободою В.П., внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний запис № 13104186 про арешт та заборону відчужувати усе нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , зокрема, за ідентифікаційними ознаками: земельна ділянка № :01:034:0039; земельна ділянка № :01:034:0040; земельна ділянка № :01:034:0041; нерухоме майно за адресою АДРЕСА_2 ; нерухоме майно за адресою АДРЕСА_2 ; інше невизначене нерухоме майно.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 11.03.2021, в якій просив вилучити з Реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження нерухомого майна ОСОБА_1 на підставі постанови від 29.08.2013 № 32937995 та відсутності будь-яких відкритих виконавчих проваджень.

Листом від 17.03.2021 № 19.17-09/2350 відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача, з тих підстав, що він не надав підтверджуючих документів щодо погашення заборгованості.

Вирішуючи питання початку відліку строку звернення до суду, тобто дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення його прав, свобод чи інтересів, суд встановив таке.

03.06.2019 представник позивача ОСОБА_2 подав заяву на ім`я начальника Жидачівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП №59051012 з примусового виконання виконавчого листа №2/378-16/135А (вх.№1065/15.17-04 від 04.06.2019).

Згідно з розпискою на повідомленні від 12.06.2019 представник позивача ОСОБА_2 з матеріалами виконавчого провадження №59051012 ознайомився 24.06.2019.

У матеріалах провадження ВП №59051012 була наявна Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (інформаційна довідка №170457338 від 13.06.2019), в якій містились відомості про арешт майна на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 32937995.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що датою, з якої позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав є 24.06.2019.

У цьому контексті необхідно також зазначити, що 02.12.2019 позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, просив суд: визнати протиправною бездіяльність Жидачівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області щодо не скасування у зв`язку із закінченням виконавчого провадження арешту на нерухоме майно боржника, накладеного на невизначене майно, все нерухоме майно у межах виконавчого провадження №32937995 з примусового виконання постанови Господарського суду Львівської області від 08.05.2007; скасувати арешт, накладений Жидачівським РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області та зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 13104186 від 11.10.2012 на майно згідно з переліком аналогічним наведеному у цій позовній заяві.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.01.2020 у справі №1.380.2019.006363 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2020 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.01.2020 у справі № 1.380.2019.006363 скасовано, позовну заяву ОСОБА_1 до Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною бездіяльність, скасування арешту на майно залишено без розгляду.

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Жидачівського районного відділу Західного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Львів), просив суд: визнати протиправною бездіяльність Жидачівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо не скасування у зв`язку з закінченням виконавчого провадження арешту на нерухоме майно боржника, накладеного на невизначене майно, все нерухоме майно у межах виконавчого провадження № ВП 32937995 з примусового виконання постанови Господарського суду Львівської області від 08.05.2007 про стягнення з приватного підприємця ОСОБА_1 на користь Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності заборгованості в сумі 20541,79 грн (двадцять тисяч п`ятсот сорок одна гривня сімдесят дев`ять копійок); - скасувати арешт, накладений Жидачівським РВ ДВС та зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №13104186 від 11.10.2012 на майно згідно з переліком аналогічним наведеному у цій позовній заяві.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 у справі №380/2306/20 позовну заяву ОСОБА_1 до Жидачівського районного відділу Західного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною бездіяльності, скасування арешту залишено без розгляду, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

23.12.2020 ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби щодо відмови в задоволенні скарги, поданої у виконавчому провадженні, від 02.09.2020 на бездіяльність в.о. заступника ЗМУМЮ (м.Львів) Басараба Тараса Юрійовича щодо неналежного розгляду скарги від 29.07.2020 на бездіяльність в.о. начальника Жидачівського РВ ДВС ЗМУМЮ (м. Львів) Прусік Ольги Петрівни, яка полягає у не скасуванні арешту, накладеного на нерухоме майно, після завершення виконавчого провадження; зобов`язати Міністерство юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби задовольнити скаргу від 02.09.2020 скасувавши арешт, накладений Жидачівським РВ ДВС та зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 13104186 від 11.10.2012 на наступне майно згідно з переліком аналогічним наведеному у цій позовній заяві.

Вказані обставини підтверджують те, що саме 24.06.2019 позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

Наведені обставини спростовують посилання позивача на лист відповідача від 17.03.2021 № 19.17-09/2350, з отримання якого, на його думку, необхідно обчислювати строк звернення до суду.

З огляду на викладене, звернувшись до суду з позовом 19.03.2021, позивач пропустив строк звернення до суду, встановлений у частині першій статті 287 КАС України.

Суд зауважує, що поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, останній не навів, а суд не знайшов.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови у вилученні запису з Державного реєстру речових прав та проведенні державної реєстрації припинення обтяження нерухомого майна на підставі заяви від 11.03.2021 без поважних причин.

Суд при розгляді питання строку звернення до суду також враховує і те, що одним з визначальних критеріїв для прийняття рішення про недопуск особи до правосуддя та залишення позовної заяви без розгляду, зокрема, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, з обов`язковим врахуванням того, що одним з основних елементів принципу верховенства права є принцип правової визначеності.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29.08.2012 № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 №13-рп/2011).

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані («Affaire prez de Rada Cavanilles c. Espagne», заява №116/1997/900/1112).

У справі «Дія 97» проти України» (заява № 19164/04, пункт 47) суд також постановляв, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів (рішення у справах: «Каньєте де Хоньї проти Іспанії» («Kanye de Honji v. Spain») заява № 55782/00, пункт 36; «Гору проти Греції» (№ 3) («Gorou v. Greece» (no. 3), заява №21845/03, пункт 27; «Михолапа проти Латвії» («Miholapa v. Latvia»), заява № 61655/00, пункт 24 та «Андрєєва проти Латвії» («Andrejeva v. Latvia»), заява № 55707/00, пункт 99).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» зазначено, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи («Ilhan v. Turkey», заява № 22277/93).

Відтак, з метою забезпечення принципу правової визначеності та запобігання порушенню принципу верховенства права суди повинні досліджувати дотримання строку звернення до суду, причини його пропуску та послідовно застосовувати відповідні правові наслідки його спливу.

Одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, вимагає дотримання норм, які регламентують строки подання скарг. У той же час, такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби правового захисту (рішення у справі «Мельник проти України» № 23436/03).

У рішенні «Стагно проти Бельгії» Європейський Суд з прав людини дійшов висновку, що строки позовної давності мають декілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу («Stagno v. Belgium», заява № 1062/07). Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Наслідки пропуску строку звернення визначені у статті 123 КАС України, зокрема, в частині третій вказаної статті передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою, четвертою статті 123 вказаного Кодексу.

У зв`язку з тим, що позивач пропустив строк звернення до суду без поважних причин, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду, а тому клопотання представника відповідача необхідно задовольнити.

Відповідно до частини п`ятої статті 240 КАС України на користь позивача необхідно повернути судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Жидачівського відділу Державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Жидачівського відділу Державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, - залишити без розгляду.

Повернути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Суддя Мричко Н.І.