Справа № 278/2951/20
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 278/2951/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Грубіян Є.О.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

03 червня 2021 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 25 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 25 січня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 25 січня 2021 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 06.02.2019 ОСОБА_1 , з метою оформлення в митному режимі «імпорт» товару, легкового автомобіля марки «КІА», модель «СЕЕН», номер кузова - НОМЕР_1 , було подано у електронному вигляді електронну митну декларацію за номером НА 101090/2019/001431 (далі - ЕМД) та товаросупровідні документи.

Разом з ЕМД, до митного оформлення транспортного засобу, декларантом ОСОБА_1 подано додатковий товаросупровідний документ, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 04.01.2019, рахунок № НОМЕР_3 від 04.01.2019.

У гр.31 ЕМД декларантом ОСОБА_1 заявлено наступні відомості про товар: «легковий автомобіль: - марка - КІА; - модель - СЕЕО; - номер кузова - НОМЕР_4 ;-загальна кількість місць - 5; - призначення пасажирський; - двигун № - нема даних - тип двигуна - дизельний; - робочий об`єм циліндрів двигуна - 1582 см3 - колісна формула - 4x2; - такий, що був у використанні; - тип кузова - універсал; - календарний рік виготовлення - 2010 р.; - модельний рік виготовлення - 2010; - дата введення в експлуатацію - 05.02.2010; - колір-сірий; - країна виробництва - КR».

Розрахунок необхідних до сплати платежів, декларантом здійснено з врахуванням календарного року виготовлення транспортного засобу, а саме - 2010 рік.

При проведенні Київською митницею Держмитслужби перевірки результатів митного оформлення товару: «легковий автомобіль: - марка - КІА; - модель - СЕЕD; - номер кузова - НОМЕР_4 , у митного органу виникли сумніви щодо достовірності заявленої декларантом ОСОБА_1 у митній декларації від 06.02.2019 UА101090/2019/001431 інформації стосовно року виготовлення задекларованого транспортного засобу.

09.07.2020 Київською митницею Держмитслужби на запит від 30.06.2020 №7.8- 1/20/7/12859 отримано лист Волинської митниці Держмитслужби з завіреними копіями реєстраційних документів, згідно з якими вказаний транспортний засіб перетинав митний кордон та був ввезений на митну територію України.

За результатом опрацювання отриманих з Волинської митниці Держмитслужби завірених в установленому порядку згаданих вище копій документів, перекладу їх змісту на українську мову та інформації отриманої при опитуванні декларанта ОСОБА_1 установлено, що автомобіль марки «КІА», модель «СЕЕО», номер кузова - НОМЕР_4 виготовлений у грудні місяці 2009 року. Встановлене результатами перевірки підтверджується інформацією з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 04.01.2019 (графою D.20) де зазначено, що рік і місяць виготовлення є 2009-12.

27 серпня 2020 року позивача притягнуто до відповідальності за порушення митних правил і такі дії кваліфіковано за ст.485 МК України з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 6 639,63 гривень.

Не погодившись із постановою про порушення митних правил від 27.08.2020 р. №1239/10000/20, позивач звернувся до суду із позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується наявність в діях позивача порушення митних правил та складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, під час винесення постанови у справі про порушення митних правил №1239/10000/20 від 27.08.2020 р. відповідач діяли на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, зокрема з дотримання положень Митного кодексом України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Згідно із ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Частиною 1 статті 318 МК України передбачено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до ч.2 ст.318 МК України митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до МК України та інших законів України.

Згідно із статтею 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Склад правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості.

Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого статтею 485 МК) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Згідно із частиною 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Відповідно до частини 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною другою статті 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Статтею 266 МК України визначено обов`язок декларанта здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого МК України, та сплатити платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації (ч.8 ст.264 МК України).

Отже, з моменту прийняття митної декларації до митного оформлення декларант (особа, уповноважена на декларування товарів), несе юридичну відповідальність за достовірність зазначених у ній відомостей та розміру належних до сплати податків.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що автомобіль марки «КІА», модель «СЕЕО», номер кузова - НОМЕР_4 виготовлений у грудні місяці 2009 року. Вказаний факт підтверджується інформацією з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 04.01.2019 (графою D.20) де зазначено, що рік і місяць виготовлення є 2009-12. (а.с.13-14)

Суд першої інстанції вірно вказав, що основним документом для визначення року випуску автомобіля є технічний паспорт на такий транспортний засіб.

Посилання апелянта на те, що відповідачем пропущено шестимісячний строк притягнення її до відповідальності за статтею 485 МК України, колегія суддів не приймає до уваги.

Відповідно до ч.1 ст.522 Митного кодексу України (в редакції чинній на момент вчинення адміністративного правопорушення), справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468-470, 474, 475, 477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Згідно ч.1 ст.467 Митного кодексу України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

З огляду на викладені норми, адміністративне стягнення за порушення митних правил, передбачене статтею 485 Митного кодексу України, може бути накладено органом доходів і зборів не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення

Згідно ст.491 Митного кодексу України, підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що проводять заходи офіційного контролю; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно матеріалів справи, 09.07.2020 Київською митницею Держмитслужби на запит від 30.06.2020 №7.8- 1/20/7/12859 отримано лист Волинської митниці Держмитслужби з завіреними копіями реєстраційних документів, згідно з якими вказаний транспортний засіб перетинав митний кордон та був ввезений на митну територію України.

За результатом опрацювання отриманих з Волинської митниці Держмитслужби копій документів, перекладу їх змісту на українську мову та інформації отриманої при опитуванні декларанта ОСОБА_1 було установлено, що автомобіль марки «КІА», модель «СЕЕО», номер кузова - НОМЕР_4 виготовлений у грудні місяці 2009 року, що підтверджувалося інформацією з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 04.01.2019 (графою D.20) де зазначено, що рік і місяць виготовлення є 2009-12.

Тобто, саме 09.07.2020, отримання Київською митницею Держмитслужби листа Волинської митниці Держмитслужби - є моментом виявлення правопорушення з якого необхідно відраховувати шестимісячний перебіг строку для притягнення позивача до відповідальності, а не з моменту вчинення цього правопорушення.

Оскільки, про порушення позивачем митних правил, Київській митниці Держмитслужби стало відомо після 09.07.2020, а постанову в справі про порушення митних правил №1239/10000/20 винесено 27.08.2020 р., тобто позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, притягнуто в межах строку передбаченого ст.467 Митного кодексу України.

Згідно із ч.1 ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 25 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Матохнюк Д.Б. Боровицький О. А.