Справа № 500/4107/20
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4107/20

31 травня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання Порплиці Т.В., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - Авдєєнка В.В., представника відповідача - Качур Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Саранчуківської сільської ради про визнання протиправними та скасування рішення №1225 від 30.10.2020, п.2 рішення №1226 від 30.10.2020, п.4 рішення №14 від 27.11.2020, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Саранчуківської сільської ради (діла - відповідач) в якій просив: визнати протиправним та скасувати п.4 рішення №14 від 27.11.2020 та поновити позивача на роботу на посаду заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Саранчуківської сільської ради та стягнути з відповідача на користь позивача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу та 20000,00 грн моральної школи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27.11.2020 відповідачем було прийнято рішення №14 у відповідності до п.4 якого передбачено звільнити позивача з посади заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Саранчуківської сільської ради на підставі ч.1 ст. 51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Вважає, що вказане рішення слід скасувати та поновити позивача на роботі, оскільки вказана норма Закону не передбачає підстави звільнення особи з роботи, а лише визначає, що після закінчення повноважень ради, сільського, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету. Таким чином, позивач був незаконно звільнений з роботи та підлягає поновленню.

Ухвалою суду (головуючий суддя - суддя Осташ А.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 20.01.2021.

Відповідач подав до суду 14.01.2021 відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви, та зазначає, що дії Саранчуківської сільської ради є правомірними та такі, що відповідають чинному законодавству України. Підстав для скасування п.4 Рішення сесії Саранчуківської сільської ради №14 від 27.11.2020 немає. Підстав поновлення ОСОБА_1 на роботі в Саранчуківській сільській раді на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів немає, а також дана посада не передбачена структурою та штатним розписом Саранчуківської сільської ради на 2021 рік.

Представник позивача подав відповідь на відзив до суду 20.01.2021 в якому зазначає, що позивач не входив до складу виконавчого органу відповідача та рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 по справі №500/1205/20 встановлено відповідність рішень Саранчуківської сільської ради від 18.02.2020 №818 та №819 критеріям правомірності рішень суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України. Таким чином, зазначає, що позивач був виведений зі складу виконавчого органу, а його посада заступника голови з питань діяльності виконавчих органів - скорочена.

Таким чином, зазначає, що позивач не міг входити до складу виконавчого комітету Саранчуківської сільської ради, оскільки його посада скорочена і він підлягав звільненню в порядку процедури передбаченої для скорочення чисельності штату працюючих.

Представник відповідача подав до суду 28.01.2021 заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.09.200 справа №500/1205/20 ОСОБА_1 поновлено на роботі в Саранчуківькій сільській раді на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів з 26.04.2020. Пунктом 2 зазначеного рішення позивача введено в склад Виконавчого комітету Саранчуківської сільської ради. Дане рішення доведено до відома позивача.

Ухвалою суду від 17.02.2021 постановлено об`єднати в одне провадження адміністративні справи:

- №500/4107/20 за позовом ОСОБА_1 до Саранчуківської сільської ради про визнання протиправним та скасування п.4 рішення №14 від 27.11.2020, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, визнання протиправним та скасування рішення №1226 від 30.10.2020 в частині включення ОСОБА_1 до виконавчого комітету Саранчуківської сільської ради;

- №500/1078/21 за позовом ОСОБА_1 до Саранчуківської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення №1225 від 30.10.2020.

Об`єднаній справі присвоєно №500/4107/20.

Подальший розгляд справи відповідно до вимог ч.8 ст.172 КАС України постановлено здійснювати за №500/4107/20 під головуванням судді Осташа А.В.

Розгляд об`єднаної справи №500/4107/20 постановлено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.04.2021.

Ухвалою суду від 22.04.2021 проголошеною в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати та занесеної до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 13.05.2021, яке було відкладене на 25.05.2021.

Представником позивача подано до суду 25.05.2021 заяву, в якій просить в об`єднаних позовних вимогах:

- визнати протиправним та скасувати рішення Саранчуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області №1225 від 30.10.2020;

- визнати протиправним та скасувати п.2 рішення Саранчуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області №1226 від 30.10.2020;

- визнати протиправним та скасувати п.4 рішення Саранчуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області №14 від 27.11.2020;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Саранчуківської сільської ради;

- стягнути з Саранчуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу та 20000,00 грн моральної шкоди.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30 жовтня 2020 року на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 по справі №500/1205/20 позивача було поновлено на роботі в Саранчуківській сільській раді на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Саранчуківської сільської ради з 26.04.2020 згідно з рішенням №1226. При цьому, п. 2 вказаного рішення позивача було введено до складу виконавчого комітету Саранчуківської сільської ради за посадою. Перед прийняттям рішення №1226 від 30.10.2020, того ж дня, Саранчуківською сільською радою було прийнято рішення №1225, у відповідності до якого було внесено зміни до рішення Саранчуківської сільської ради №818 від 18.02.2020, зокрема, скасовано п. 1.1 п. 1 вказаного рішення в частині скорочення посади заступника голови з питань діяльності виконавчих органів.

27 листопада 2020 року Саранчуківською сільською радою було прийнято рішення №14, у відповідності до п. 4 якого передбачено звільнити позивача з посади заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Саранчуківської сільської ради на підставі ч. 1 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Позивач вважає, що вказані рішення було прийнято протиправно і вони підлягають до скасування в обумовленій частині та посилається на п. 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 по справі №1-9/2009 (рішення №7-рп/2009) ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Таким чином, вважає, що відповідач не мав правових підстав своїм рішенням №1225 від 30.10.2020 вносити зміни у власне рішення №818 від 18.02.2020 в частині скорочення посади, яку обіймав позивач до звільнення (заступник сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Саранчуківської сільської ради), оскільки таке рішення є актом одноразового застосування та вичерпало свою дію фактом його виконання - зміною штатного розпису. Отже, вказане рішення є протиправним та підлягає до скасування.

З огляду на протиправність рішення №1225 від 30.10.20, п. 2 рішення №1226 від 30.10.2020, яким позивача було введено до складу виконавчого комітету Саранчуківської сільської ради за посадою, слід визнати також протиправним, адже штатним розписом Саранчуківської сльіьскої ради не передбачено посади заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Саранчуківської сільської ради.

Крім того, зазначено, що позивач не запрошувався на обговорення питання щодо включення його до складу виконкому, не виступав та не давав відповіді на запитання. Він також не бажав бути членом виконавчого комітету, у зв`язку з чим проти його волі позивача неможливо було включити до складу виконавчого комітету Саранчуківської сільської ради з огляду на заборону примусової праці згідно з вимогами ст. 43 Конституції України.

Таким чином, відповідач не мав правових підстав включати позивача до складу виконавчого комітету Саранчуківської сільської ради своїм рішенням №1226 (п. 2) від 30.10.2020, у зв`язку з чим таке рішення слід визнати протиправним та скасувати.

Враховуючи, що рішення №1225 та №1226 (п. 2) від 30.10.20 є протиправними та підлягають до скасування, позивач не міг бути звільнений з роботи на підставі ч. 1 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» з підстав припинення повноважень виконавчого органу, адже він не міг бути призначений проти своєї волі та з порушенням вимог регламенту Саранчуківської сільської ради членом виконавчого органу місцевого самоврядування (аркуш справи 153).

Представник відповідача 25.05.2021 надав до суду пояснення по об`єднаній справі (аркуш справи 155-161), в якому зазначає, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 справа №500/1205/20 позов ОСОБА_1 до Саранчуківської сільської ради задоволено частково, зокрема, ухвалено поновити ОСОБА_1 на роботі в Саранчуківській сільській раді на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів з 26.04.2020 року. На виконання даного рішення позивача було поновлено на роботі в Саранчуківській сільській раді на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів з 26 квітня 2020 року, тому внесено зміни до Рішення Саранчуківської сільської ради № 818 від 18.02.202 та Рішенням № 1225 від 30.10.2020 відновлено посаду заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів.

На думку представника відповідача, позивач не підтвердив жодними належними та допустимими доказами, які саме його охоронювані права та законні інтереси порушив відповідач при прийнятті рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України за органами місцевого самоврядування закріплюється право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного права органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення. Це узгоджується з правовою позицією КС України у Рішенні від 03.10.1997, а саме, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативно-правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному.

Рішення про затвердження структури, чисельності та штату виконавчих органів Саранчуківської сільської ради є актом нормативно-правового характеру, що розрахований на багаторазове використання. Даний акт не стосується якогось суб`єкта, тому до такого рішення можуть вноситись зміни протягом року, на який затверджується штат.

Отже, вважає, що дії Саранчуківської сільської ради є правомірні та такі, що відповідають чинному законодавству України. Підстав для задоволення позовних вимог немає.

Ухвалою суду від 25.05.2021 проголошеною в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати та занесеної до протоколу судового засідання витребувано від відповідача довідку про заробітну плату позивача, а від позивача довідку з ДПС України про суми виплачених доходів та оголошена перерва до 31.05.2021.

В судовому засіданні 31.05.2021 позивач та його представник просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши позицію сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, суд встановив наступне.

Рішенням першої сесії восьмого скликання Саранчуківської сільської ради від 14.11.2017 року №4 затверджено ОСОБА_1 заступником сільського голови з питань діяльності виконавчих органів.

Рішенням двадцять п`ятої сесії восьмого скликання Саранчуківської сільської ради від 18.02.2020 №818 "Про затвердження структури штатного розпису Саранчуківської сільської ради на 2020 рік", зокрема, пп.1.1 п.1 рішення від 18.02.2020 №818 визначено скоротити посаду заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів 1 штатна одиниця.

Рішенням двадцять п`ятої сесії восьмого скликання Саранчуківської сільської ради від 18.02.2020 №819 "Про внесення змін до рішення сесії сільської ради "Про утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності та затвердження персонального складу від 14.11.2017 року №7" у пп.1.1 п.1 визначено вивести із складу виконавчого комітету сільської ради ОСОБА_1 , у зв`язку із скороченням посади заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів.

Рішенням двадцять восьмої сесії восьмого скликання Саранчуківської сільської ради від 14.04.2020 року №967 "Про затвердження розпорядження сільського голови" у п.2 визначено звільнити ОСОБА_1 , заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів, по п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України з 25.04.2020.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 справа №500/1205/20 позов ОСОБА_1 до Саранчуківської сільської ради задоволено частково. Зокрема:

- визнано протиправними та скасовано рішення Саранчуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області від 14.04.2020 №967 в частині п.п. 2, 3 п.1.;

- поновлено ОСОБА_1 на роботі в Саранчуківській сільській раді Бережанського району Тернопільської області на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів з 26.04.2020.

На виконання даного рішення суду Саранчуківська сільська рада прийняла:

- рішення на 35 сесії 8 скликання Саранчуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області №1225 від 30.10.2020 "Про внесення змін та доповнень до рішення 25 сесії VІІІ скликання №818 від 18 лютого 2020 року, яким: 1) підпункт 1.1 пункту 1 в частині скорочення посади заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів - скасовано та 1.1.) відновлено посаду заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів (аркуш справи 128);

- рішення 35 сесії 8 скликання Саранчуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області №1226 від 30.10.2020 "Про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.09.2020", яким п.1 поновлено ОСОБА_1 на роботі в Саранчуківській сільській раді на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів з 26.04.2020 та п.2 введено в склад виконавчого комітету Саранчуківської сільської ради заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів ОСОБА_1 за посадою (аркуш справи 74).

Рішенням на першій сесії VІІ скликання Саранчуківська сільська рада Бережанського району Тернопільської області від 27.11.2020 № 14, пунктом 1,2,3 утворено виконавчий комітет Саранчуківської сільської ради, встановлено його чисельність - 14 чол. та затверджено персональний склад. Пунктом 4 даного Рішення позивача звільнено із посади заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів за ч. 1. ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (аркуш справи 3).

Вважаючи, що зазначені рішення відповідача є протиправними, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Вирішуючи дану справу та надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішень суб`єкта владних повноважень на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (ч.6 ст.43 Конституції України).

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до Конституції України визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР).

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України Закону №280/97-ВР органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Згідно з п.5 ч.1 ст.26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання щодо затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання.

За приписами п.6 та 20 ч.4 ст.42 Закону №280/97-ВР сільський, селищний, міський голова вносить на розгляд ради пропозиції щодо структури виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету, їх штатів, встановлених відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, та видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Вказане також кореспондується з Регламентом Саранчуківської сільської ради.

Щодо рішення відповідача №1225 від 30.10.2020, суд зазначає наступне.

Як випливає із матеріалів справи, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 справа №500/1205/20 (яке набрало законної сили) поновлено ОСОБА_1 на роботі в Саранчуківській сільській раді Бережанського району Тернопільської області на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів з 26.04.2020.

Також, в рішенні зроблено висновок про відповідність рішень Саранчуківської сільської ради від 18.02.2020 №818 та №819 критеріям правомірності рішень суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України.

Фактично даним рішенням суду сторін повернуто на етап початку звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці на виконання рішень Саранчуківської сільської ради від 18.02.2020 №818 та №819, як зазначено в ухвалі Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.10.2020 по справі №500/1205/20 (яка набрала законної сили).

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання даного рішення суду Саранчуківська сільська рада прийняла рішення на 35 сесії 8 скликання Саранчуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області №1225 від 30.10.2020 "Про внесення змін та доповнень до рішення 25 сесії VІІІ скликання №818 від 18 лютого 2020 року, яким:

1) підпункт 1.1 пункту 1 в частині скорочення посади заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів - скасовано;

1.1.) відновлено посаду заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів.

Зокрема, в даному випадку предметом розгляду є встановлення правомірності чи протиправності дій органу місцевого самоврядування в частині скасування свого ж рішення (акта індивідуальної дії), яким скорочено посаду заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів, з приводу цього суд зазначає наступне.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи згідно зі статтею 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009 надано офіційне тлумачення положення частини десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та зазначено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004, суд розтлумачив поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо неопосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам".

Судом встановлено, що в даному випадку рішення відповідача щодо скорочення посади заступника голови з питань діяльності виконавчих органів є актом одноразового застосування у зв`язку з чим попередньо-прийняте рішення вичерпало свою дію у зв`язку з виконанням, а тому, в подальшому, у відповідача відсутнє право приймати рішення про скасування попереднього рішення, а саме підпункт 1.1 пункту 1 в частині скорочення посади заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів.

Суд зазначає, що позивач вказує на незаконне включення його при поновленні на роботі до складу виконавчого органу Саранчуківської сільської ради, а тому на переконання суду, відповідні права та охоронювані законом інтереси позивача були протиправно порушені відповідачем у спосіб прийняття оскаржуваного рішення (його частини).

Справи з правовідносинами, що є подібними до правовідносин у даній справі, вже розглядались Верховним Судом.

Зокрема, у постановах від 20 вересня 2018 року у справі №521/17710/15-а, від 22 січня 2019 року у справі №371/957/16-а, від 13.03.2019 р, у справі №542/1197/15-а Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок про те, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування та громадянами, що породжує у громадян упевненість у тому, що їхнє становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Правові висновки щодо неможливості органу місцевого самоврядування скасовувати своє ж рішення наведене також в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року, справа №208/5023/17(2-а/208/285/17) та від 27 квітня 2021 року справа № 522/15352/16-а.

Таким чином, органи державної влади, в тому числі і сільська рада не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти сільської ради є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені сільською радою після їх виконання.

Враховуючи вище викладене, суд приходить висновку, що рішення Саранчуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області №1225 від 30.10.2020 "Про внесення змін та доповнень до рішення 25 сесії VІІІ скликання №818 від 18 лютого 2020 року" є протиправним та підлягає скасуванню.

В подальшому Саранчуківська сільська рада прийняла рішення №1226 від 30.10.2020 "Про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.09.2020", яким п.2 введено в склад виконавчого комітету Саранчуківської сільської ради заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів ОСОБА_1 за посадою.

Таким чином, підставою винесення зазначеного рішення №1226 від 30.10.2020 слугувало рішення Саранчуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області №1225 від 30.10.2020, яке суд вважає протиправним.

Крім того, суд зазначає, що рішення відповідача №1226 від 30.10.2020 винесено в супереч рішенням Саранчуківської сільської ради від 18.02.2020 №819, яким у пп.1.1 п.1 визначено вивести із складу виконавчого комітету сільської ради ОСОБА_1 , у зв`язку із скороченням посади заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів, яке як зазначалося судом раніше не скасоване в судовому порядку та є чинним.

Суд критично оцінює твердження представника позивача щодо порушення процедури прийняття оспорюваного рішення відповідачем, яким не запрошувалося його на обговорення питання щодо включення його до складу виконакому, оскільки п.4 ст.69 Регламенту Саранчуківської сільської ради, затвердженого рішенням №10 від 14.11.2018, на який посилається позивач стосується розгляду кандидатур до складу виконкому, оскільки в даному випадку не обирався кількісний склад членів виконкому, тому суд приходить до висновку, що відповідачем не порушувалась процедура прийняття даного рішення, а твердження позивача про те, що він не виступав та не надавав відповіді на запитання не приймається судом до уваги.

Отже з метою захисту порушених прав позивача суд приходить висновку про необхідність визнати протиправним та скасувати п.2 рішення Саранчуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області №1226 від 30.10.2020 в частині введення в склад виконавчого комітету Саранчуківської сільської ради заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів ОСОБА_1 за посадою.

В подальшому, відповідач 27.11.2020 прийняв на першій сесії VІІІ скликання рішення №14, яким п 4. вирішила звільнити ОСОБА_1 з посади заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Саранчуківської сільської ради у зв`язку із закінченням повноважень виконавчого комітету - ч.1 ст.51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", з приводу цього суд зазначає наступне.

Згідно ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Статтею 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виконавчим органом сільської ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно сільського голови, заступника (заступників) сільського голови, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб. Після закінчення повноважень ради, сільського голови її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.

Таким чином, наведеними нормами законодавства передбачено, що виконавчий апарат сільської ради утворюється відповідною радою. Структуру і чисельність виконавчого апарату ради визначає сільська рада, а передумовою для цього є подання сільського голови. Питання затвердження структури виконавчого апарату ради та його чисельності вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської ради.

Зазначена норма є зрозумілою, чіткою, і в повній мірі передбачуваною та юридично визначеною та, поміж іншого, закріплює принцип юридичної визначеності, який, в свою чергу, є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права.

Крім того, даний принцип є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання).

Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що повноваження заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів ради закінчуються після сформування нового складу виконавчого комітету.

Зазначений висновок виклав Верховний Суд у постанові від 31.01.2018 по справі № 2а/1711/1377/11, який є обов`язковим для суду в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

Крім того, згідно з Методичними рекомендаціями щодо особливостей прийняття (обрання) на службу посадових осіб органів місцевого самоврядування (лист Головдержслужби від 6 лютого 2002 року №42/621), відповідно до статті 51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" після закінчення повноважень сільської, селищної, міської, районної у місті ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету. Повноваження заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради та керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету закінчуються після сформування нового складу виконавчого комітету. У разі звільнення заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету у зв`язку із закінченням строку повноважень виконавчого комітету ради у їх трудовій книжці робиться запис: "Звільнений у зв`язку із закінченням строку повноважень виконавчого комітету ради, пункт 1 статті 51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" із зазначенням дати та підстави звільнення (рішення сесії ради, його дата і номер), порядкового номеру запису. Заступник сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради та керуючий справами (секретар) виконавчого комітету можуть також бути звільнені з посади з підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, Законом України "Про боротьбу з корупцією", а також на підставі і в порядку, визначеному статтею 20 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування". У цьому випадку при їх звільненні у трудовій книжці робиться запис з посиланням на відповідні пункт і статтю цих законів із зазначенням дати і підстави звільнення (рішення сесії ради, його дата і номер), порядкового номеру запису.

Проте, суд зазначає, що в даній ситуації відповідач, скасувавши 30.10.2020 своє рішення №818 в частині скорочення посади заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів та в подальшому прийнято рішення, яким введено в склад виконавчого комітету Саранчуківської сільської ради заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів ОСОБА_1 та 27.11.2020 було звільнено позивача, з підстав закінченням повноважень виконавчого комітету.

Отже, враховуючи що посада на якій поновлено позивача введена протиправно, а тому суд приходить до переконання, що рішення №14, яким п 4. вирішила звільнити ОСОБА_1 з посади заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Саранчуківської сільської ради у зв`язку із закінченням повноважень виконавчого комітету - ч.1 ст.51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до якого було введено позивача вищезазначеними рішеннями винесено без дотримання трудових гарантій передбачених законодавством України.

Отже, визнання протиправним та скасування рішення (у даному випадку - п.4 Рішення №14 від 27.11.2020) свідчить про те, що таке рішення втрачає законну силу з моменту його прийняття. Відтак акти індивідуальної дії (адміністративні акти), прийняті на підставі скасованого рішення, не можуть мати будь-якої юридичної сили з дня їх винесення, адже настання обумовлених наслідків зумовлене насамперед тим, що порушення, внаслідок яких рішення було визнане незаконними, мали місце вже на час прийняття такого акта.

Враховуючи вище викладене, суд приходить висновку, що п.4 рішення від 27.11.2020 №14 є таким, що прийнято з порушенням законодавства України та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (частина друга статті 235 Кодексу законів про працю України).

При цьому, закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235, статті 240-1 Кодексу законів про працю України, а відтак встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Вирішуючи питання щодо визначення дати, з якої позивача має бути поновлено на попередній посаді, суд виходить з такого.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 241-1 Кодексу законів про працю України строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.

Відповідно до пункту 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, днем звільнення вважається останній день роботи.

З вище зазначеного можна дійти висновку, що день звільнення працівника вважається його останнім робочим днем.

Отже, оскільки з посади заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Саранчуківської сільської ради відбулося в день прийняття рішення №14, тобто 27.11.2020, поновити позивача на посаді необхідно з наступного дня після звільнення - 28.11.2020.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно з частиною другою статтею 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100).

Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу.

З огляду на те, що позивача протиправно було звільнення з посади 27.11.2020, час вимушеного прогулу позивача починає відлік з 28.11.202 та триває до 31.05.2021 (до дати винесення судом рішення) та становить 122 робочих днів.

Відповідно до п.8 Порядку №100, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення заробітної плати за останні два календарні місяця роботи, що передують події на число відпрацьованих робочих днів, тобто, у даному випадку це листопад 2020 року.

Відповідно до довідки про середню заробітну плату, що надана Саранчуківською сільською радою №281 від 28 травня 2021, середньоденна заробітна плата становить 634,28 (8880,00 грн за листопад 2020 року : 14 робочих днів).

Таким чином, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу становить 77383,00 грн (122 робочі дні х 634,28 грн).

Відповідно до п.2 та п.3 ч. 1 ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Щодо вимоги позивача стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп., то суд зазначає наступне.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, щодо доказування моральної шкоди, порушення прав особи вже само по собі тягне моральні страждання і виникнення моральної шкоди, тому не потрібно доводити факт страждань, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (рішення у справах «Анатолій Войтенко проти України», заява №18966/02, «Світлана Науменко проти України», заява №41984/9).

У відповідності до Постанови Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Крім цього, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно норм ст. 23 Цивільного кодексу України встановлено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р. N 5 - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають три складові частини, за наявності яких і настає відповідальність, а саме: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, чого в даному випадку немає.

Засади та сутність інституту моральної шкоди розкриваються в Цивільному кодексі України, у статті 23 якого встановлено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина друга); моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (частини четверта, п`ята)

Згідно розділу 6 Методичних рекомендацій «Відшкодування моральної шкоди», Мінюст 13.05.2004 № 35-13/797 відповідно до чинного законодавства моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення (п. 6.2.)

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

У разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них.

На осіб, які заподіяли моральну шкоду спільно (взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдиним наміром), покладається солідарна відповідальність по її відшкодуванню

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (п. 6.3.).

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується юридичної особи.

У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді (п. 6.4.).

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивачем не доведено завданої моральної шкоди, а тому дана вимога не підлягає до задоволення.

Частиною 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідачі як суб`єкти владних повноважень в ході судового розгляду не довели обґрунтованість своїх дій, у зв`язку із чим суд задовольняє позовні вимоги частково.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Саранчуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області №1225 від 30.10.2020.

3. Визнати протиправним та скасувати п.2 рішення Саранчуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області №1226 від 30.10.2020 в частині введення в склад виконавчого комітету Саранчуківської сільської ради заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів ОСОБА_1 за посадою.

4. Визнати протиправним та скасувати п.4 рішення Саранчуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області №14 від 27.11.2020 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Саранчуківської сільської ради у зв`язку із закінченням повноважень виконавчого комітету.

5. Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Саранчуківської сільської ради з 28 листопада 2020 року.

6. Стягнути з Саранчуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 77 382 грн 16 коп.

7. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

8. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Саранчуківської сільської ради з 28 листопада 2020 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

8. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Саранчуківської сільської ради в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді судового збору сплаченого за подання позову в сумі 1816 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 червня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: с. Котів,Бережанський район, Тернопільська область,47542 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Саранчуківська сільська рада (місцезнаходження/місце проживання: вул. Личакова, 18,с. Саранчуки,Бережанський район, Тернопільська область,47533 код ЄДРПОУ/РНОКПП 04395142);

Головуючий суддя Осташ А.В.