Справа № 260/613/21
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження в частині позовних вимог

21 травня 2021 рокум. Ужгород№ 260/613/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Іванчулинця Д.В.,

при секретарі судового засідання Костелей І.Ф.,

за участі сторін, та осіб, які беруть участь у розгляді справи:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Грицюка В.П.,

представника відповідача 1 Федьо Т.М.,

представника відповідача 2 Гомзи Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника Виконавчого комітету Ужгородської міської ради про закриття провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради (пл. Поштова, буд. 3, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ), Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради (пл. Поштова, буд. 3, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України 21 травня 2021 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Ухвалу в повному обсязі складено та підписано (з урахуванням перебування головуючого судді у відпустці в період з 26 травня 2021 року по 28 травня 2021 року) 02 червня 2021 року.

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради (далі відповідач 1), Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради (далі відповідач 2), яким просив: 1) зобов`язати Виконавчий комітет Ужгородської міської ради ухвалити рішення про надання позивачу в постійне користування житлового приміщення відповідно до встановлених санітарних та технічних норм, а також з урахуванням кількості членів його сім`ї; 2) зобов`язати Департамент міського господарства Ужгородської міської ради вчинити дії з розподілу та надати позивачу у постійне користування житлове приміщення відповідно до встановлених санітарних та технічних норм, а також з урахуванням кількості членів його сім`ї (а.с.1-6).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року було відкрито провадження даній адміністративній справі та призначено розгляд такої в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.16, 17).

17 березня 2021 року на електронну адресу Закарпатського окружного адміністративного суду надійшов від представника відповідача 2 відзив на позовну заяву згідно якого останній зазначив, що заперечує проти заявлених позовних вимог, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню (а.с.34-38).

10 березня 2021 року на електронну пошту суду надійшла заява представника Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, згідно якої останній просить закрити провадження у даній справі на підставі ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у зв`язку з тим, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (а.с.21-25).

У судовому засіданні позивач та його представник заперечили проти заявленого клопотання та просили суд відмовити в задоволенні такого повністю.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та просив суд задовольнити таке у повному обсязі.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні підтримав заявлене представником Виконавчого комітету Ужгородської міської ради про закриття провадження у справі.

Розглянувши клопотання про закриття провадження у справі суд приходить наступних висновків.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду 26 лютого 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі № 260/613/21 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, Департаменту міського господарства про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950рю кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" у рішенні від 12.10.1978 та у рішенні від 20.07.2006 р. у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з ... питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ...". З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий не маючи юрисдикції, в тому числі стосовно предметної підсудності, приймає будь-які рішення за позовом, що не відноситься до його, в тому числі предметної юрисдикції.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно- правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням таким суб`єктом владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Наведене узгоджується з положеннями статей 2, 4, 19 КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень та дій є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.06.2018 р. по справі №815/6945/16 та від 29.08.2018 р. по справі №807/719/15, а також у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2019 р. по справі №826/9962/18.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Разом з тим спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, за суб`єктним складом сторін та сутністю спору вказана справа підлягає розгляду судом загальної юрисдикції у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи вищенаведені нормативні положення, не є публічно-правовим спір між суб`єктом владних повноважень та суб`єктом приватного права - фізичною особою чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права.

З позовної заяви вбачається, що спірні правовідносини стосуються майнових прав позивача які він вважає порушеним. У таких спорах орган місцевого самоврядування реалізує свої повноваження власника державного житлового фонду, тобто перебуває з громадянином не у публічно-правових, а у приватно-правових відносинах.

Тому дані категорії справ розглядаються у порядку цивільного судочинства.

Однак, суд констатує, що оцінку діям відповідачів суб`єктів владних повноважень при здійсненні ними управлінських функцій, належить до компетенції адміністративних судів, а тому клопотання представника Виконавчого комітету Ужгородської міської ради слід задовольнити частково, а саме: закрити провадження у даній справі в частині вимог щодо зобов`язання відповідача 1 ухвалити рішення про надання позивачу в постійне користування житлового приміщення, а також щодо зобов`язання відповідача 2 Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради щодо вчинення дій по розподілу та надані позивачу у постійне користування житлового приміщення.

Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин, цей спір в цій частині не належить до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно з пунктом 1 частини першої етапі 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Роз`яснити позивачеві, що в силу частини 1 статті 239 КАС України, з даними позовними вимогами позивачеві належить звернутися до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст.238, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника Виконавчого комітету Ужгородської міської ради про закриття провадження в адміністративній справі задовольнити частково.

Провадження в частині вимог щодо зобов`язання Виконавчого комітету Ужгородської міської ради ухвалити рішення про надання позивачу в постійне користування житлового приміщення та в частині вимог щодо зобов`язання Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради щодо вчинення дій по розподілу та наданні позивачу у постійне користування житлового приміщення в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради (пл. Поштова, буд. 3, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ), Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради (пл. Поштова, буд. 3, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається у відповідності до вимог п. 15.5 ч.1 Перехідних положень КАС України (в редакції Закону України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03.10.2017 року №2147-VIII).

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

СуддяД.В. Іванчулинець