Справа № 500/1747/21
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1747/21

03 червня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шумської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Шумської міської ради, у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення п`ятої сесії восьмого скликання Шумської міської ради №673 від 25.02.2021 «Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 »;

зобов`язати Шумську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.02.2021 про затвердження документації із землеустрою з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В обґрунтування позову вказано, що рішенням Шумської міської ради від 21.10.2020 №5003 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 » позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель комунальної власності сільськогосподарського призначення - землі запасу, яка розташована в с. Шумбар Шумського району Тернопільської області з подальшою передачею у власність. На її замовлення Тернопільською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» розроблено проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність.

19.02.2021 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про затвердження розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Однак відповідач рішенням № 673 від 25.02.2021 відмовив в його затвердженні, оскільки вказана земельна ділянка відведена з пасовищ для загального користування.

Позивач вважає таку відмову органу місцевого самоврядування протиправною і такою, що порушує її права та законні інтереси, а підстави відмови в затвердженні розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність надуманими і такими, що не відповідають дійсності.

Зокрема, звертає увагу, що згідно проектної документації спірна земельна ділянка відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням - землі запасу. При цьому в оскаржуваному рішенні вказано, що земельна ділянка відведена з пасовищ для загального користування.

ОСОБА_1 стверджує, що нею дотриманий весь алгоритм дій та зібрано всі передбачені чинним земельним законодавством документи для безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у власність. Згідно технічної документації на земельну ділянку будь-яких заборон чи обмежень для приватизації немає, відтак вважає відмову відповідача в затвердженні проекту землеустрою протиправною, що і стало підставою звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 06.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання на 28.04.2021.

До суду від Шумської міської ради надійшов відзив на позов (а.с.50-54, 65-69), у якому вказано, що заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1.70 та, кадастровий номер :02:001:0138 за рахунок земель комунальної власності сільськогосподарського призначення, розташованої в с. Шумбар Шумського району Тернопільської області було розглянуто 25.02.2021 на черговій сесії міської ради та прийнято рішення № 673 «Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 », оскільки вказана земельна ділянка відведена з пасовищ для загального користування.

Підтвердженням того, що дана земельна ділянка відведена для пасовищ загального користування є чергова кадастрова карта Шумбарської сільської ради Шумського району Тернопільської області, згідно якої масив, на якому розташована земельна ділянка, орієнтовною площею 1,70 га, кадастровий номер :02:001:0138 відведений під пасовища. На даний час даний масив використовується мешканцями села, які мають у власності велику рогату худобу для її випасання, тобто як громадське пасовище

Також вказує, що відповідно до вимог Земельного кодексу України земельні ділянки, призначені для сінокосіння та випасання худоби можуть бути переданні громадянам виключно на умовах користування (в оренду). Позивач звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення за подальшою передачею її у власність, а не в оренду.

З огляду на вказане представник відповідача вважає, що Шумська міська рада діяла в межах чинного законодавства та прийняла правомірне рішення щодо відмови в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 , оскільки дана ділянка відведена для пасовищ загального користування.

Крім того зазначає, що працівниками відділу земельних ресурсів та охорони навколишнього середовища при підготовці проекту рішення від 25.02.2021 № 673 було допущено технічну помилку і замість села Шумбар помилково вказано село Новостав. Однак помилка в назві населеного пункту не міняє цільового призначення даної земельної ділянки - «пасовище».

Представник відповідача також зауважує, що в порушення вимог земельного законодавства до проекту землеустрою не додано акта приймання-передачі межових знаків на зберігання.

Виходячи із вище наведеного, на переконання представника відповідача, позов є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Ухвалою суду від 28.04.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено на 07.05.2021 у зв`язку з неприбуттям представника відповідача у судове засідання.

Ухвалою суду від 07.05.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено на 27.05.2021 за клопотанням представника позивача.

Ухвалою суду від 27.05.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, оголошено перерву у розгляді справи до 03.06.2021.

У судовому засіданні 27.05.2021 позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, вважають рішення Шумської міської ради № 673 від 25.02.2021 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а розроблену технічну документацію такою, що відповідає вимогам законодавства та підлягає затвердженню відповідачем. Просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

03.06.2021 до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Також 03.06.2021 подано до суду заяву представником відповідача про розгляд справи у письмовому провадженні, позовні вимоги не визнає.

Враховуючи положення частини третьої статті 194, частини дев`ятої статті 205 та частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження розгляду справи у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, у судовому засіданні 27.05.2021, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Рішенням шістдесят другої сесії сьомого скликання Шумської міської ради від 21.10.2020 №5003 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 » ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га, за рахунок земель комунальної власності сільськогосподарського призначення - землі запасу, яка розташована в с.Шумбар Шумського району Тернопільської області з подальшою передачею у власність (а.с.18).

На підставі вказаного рішення Шумської міської ради та на замовлення ОСОБА_1 . Тернопільською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: с.Шумбар Шумського району Тернопільської області (а.с.13-38).

19.02.2021 ОСОБА_1 через Центр надання адміністративних послуг звернулась до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.9).

Рішенням п`ятої сесії восьмого скликання Шумської міської ради №673 від 25.02.2021 «Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 » позивачу відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистої селянського господарства з кадастровим номером :02:001:0138 площею 1,70 га, розташованої в с. Новостав Шумського району Тернопільські області, оскільки вказана земельна ділянка відведена з пасовищ для загальної користування. (а.с.8).

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача ОСОБА_1 звернулася до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача (дії, вчиненні при його прийнятті) як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель (частина друга статті 4 ЗК України).

Відповідно до пункту «б» статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

За змістом пункту «б» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно з частиною другою статті 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Положеннями частини третьої статті 22 ЗК України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Частинами першою та другою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначені статтею 122 ЗК України.

В силу положень частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР) визначено, що питання регулювання земельних відносин відповідно до закону вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до статті 59 Закону №280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою, а також відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування врегульовані Законом України від 22.05.2003 № 858-IV «Про землеустрій» (далі - Закон №858-IV).

Відповідно до статті 25 Закону № 858-IV документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. До видів документації із землеустрою належать, зокрема: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом.

За нормами частини першої статті 50 Закону № 858-IV проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом.

Суд зазначає, що за змістом статті 30 Закону № 858-IV погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Згідно з частиною сьомою статті 188 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до частини восьмої статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (частина шоста статті 186 ЗК України).

При цьому відповідно до частини сімнадцятої статті 186 ЗК України підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Частина перша статті 186-1 ЗК України передбачає, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

За змістом частини шостої статті 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Як вбачається з матеріалів справи, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: с.Шумбар Шумського району Тернопільської області було погоджено у встановленому законом порядку, що підтверджується висновком про розгляд документації із землеустрою Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №23216/82-20 від 04.12.2020, відповідно до якого вказаний проект землеустрою відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам. Зауваження та пропозиції до документації із землеустрою відсутні. Підсумкова оцінка проекту землеустрою: погоджується (а.с.36, 36 зворот).

У свою чергу за приписами частини дев`ятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

В оскаржуваному рішенні Шумської міської ради як на підставу відмови у затвердженні документації із землеустрою вказано, що дана ділянка відведена для пасовищ загального користування (а.с.8).

На підтвердження зазначеної обставини відповідачем надано викопіювання з чергової кадастрової карти колишньої Шумбарської сільської ради Шумського району Тернопільської області, з умовних позначень, нанесених на відповідне зображення якої вбачається, що спірна земельна належить до пасовищ (а.с.55, 70).

Суд звертає увагу, що з наявного в матеріалах справи Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-020 від 30.12.2020 слідує, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0138, площею 1,7000 га, що розташована в с. Шумбар Шумського району Тернопільської області, належить до земель сільськогосподарського призначення, цільове призначення: 16.00 землі запасу (а.с.10). Водночас додатком до вказаного Витягу є Кадастровий план земельної ділянки, що містить експлікацію земельних угідь, відповідно до якої спірна земельна ділянка площею 1,7000 га - рілля (а.с.11-12).

Також у висновку про розгляд документації із землеустрою Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №23216/82-20 від 04.12.2020 вказано основні характеристики земельної ділянки, зокрема, склад угідь на момент складення документації із землеустрою: рілля (а.с.36).

Надаючи оцінку правомірності такої відмови, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту «а» частини третьої статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Аналіз вказаної правової норми не містить виключень щодо можливості передачі у власність громадян земель сільськогосподарського призначення для випасання худоби.

Таким чином, вказана відповідачем підстава для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не узгоджується з наведеними вимогами положень ЗК України.

Як вже було зазначено вище, відповідно частини дев`ятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Суд звертає увагу, що юридична конструкція частини дев`ятої статті 118 ЗК України передбачає імперативне затвердження проекту землеустрою у разі його належного попереднього погодження в порядку статті 186-1 ЗК України.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 10.03.2021 у справі № 240/82/19 (адміністративне провадження № К/9901/24761/19)

Водночас ЗК України визначено підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою (частина сьома статті 118 ЗК України) або для надання відмови у його погодженні (частина шоста статті 186-1 ЗК України).

Поряд з цим єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України, а також в разі відсутності обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 ЗК України, норми статті 118 ЗК України не містять. Перевірка ж на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.

Відтак суд не бере до уваги покликання представника відповідача у відзиві на позов на те, що проект землеустрою не відповідає вимогам чинного законодавства у огляду на відсутність долученого до проекту акта приймання-передачі межових знаків. В оскаржуваному рішенні відсутні будь-які посилання на таку підставу відмови у затверджені технічної документації із землеустрою, як відсутність акта приймання-передачі межових знаків. За змістом положень статті 77 КАС України суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Крім того, суд звертає увагу, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 містить акт приймання-передачі межових знаків, підписаний власниками/користувачами суміжних земельних ділянок, а саме представником Шумської міської ради, оскільки земельна ділянка межує з землями лише Шумської міської ради (а.с.33).

З урахуванням викладеного, оцінюючи правомірність оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для визнання протиправним та скасування рішення п`ятої сесії восьмого скликання Шумської міської ради №673 від 25.02.2021 «Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 ».

У цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо іншої похідної позовної вимоги, то на переконання суду вона також підлягає задоволенню шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.02.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистої селянського господарства з кадастровим номером :02:001:0138 площею 1,70 га, розташованої в с. Шумбар Шумського району Тернопільські області.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач не довів правомірності оскаржуваного рішення.

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, не обґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає до задоволення.

При вирішенні питання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, вказаною статтею КАС України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.

Разом з тим, на думку суду, в даному випадку підстави для встановлення (в порядку частини першої статті 382 КАС України) судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення відсутні, оскільки у суду немає обґрунтованих сумнівів щодо виконання відповідачем рішення у цій справі, а крім того, примусове виконання рішень суду у даній категорії справ забезпечується органами державної виконавчої служби.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд позов задовольняє повністю, то необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 908,00 грн, сплачений позивачем відповідно до квитанції №55092486 від 30.03.2021 (а.с.39).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Шумської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення п`ятої сесії восьмого скликання Шумської міської ради №673 від 25.02.2021 «Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 ».

Зобов`язати Шумську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.02.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистої селянського господарства з кадастровим номером :02:001:0138 площею 1,70 га, розташованої в с. Шумбар Шумського району Тернопільські області, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цього рішення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шумської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн 00 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд.

Позивач: ОСОБА_1 (село Новостав, Шумський район, Тернопільська область, 47133, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: Шумська міська рада (вулиця Українська, 59, місто Шумськ, Тернопільська область, 47100, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Повний текст рішення складено та підписано 03 червня 2021 року.

Суддя Чепенюк О.В.