Справа № 540/1986/21
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/1986/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білозерської районної філії Херсонського обласного центру зайнятості про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Білозерської районної філії Херсонського обласного центру зайнятості (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Білозерської районної філії Херсонського обласного центру зайнятості щодо порушення строку виплати по безробіттю ОСОБА_1 ;

- стягнути з Білозерської районної філії Херсонського обласного центру зайнятості моральну шкоду у розмірі 50000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем систематично порушуються строки виплати допомоги по безробіттю, більш того, мало місце виплата допомоги лише один раз на місяць. Даний факт підтверджує сам відповідач у листі від 15.03.2021 р. № 33/10/1319/21. Порушивши строки виплати допомоги по безробіттю, відповідачем порушено вимоги Порядку надання допомоги по безробіттю, а отже і право позивача на соціальний захист. У зв`язку з несвоєчасною виплатою коштів позивач вимушений постійно просити гроші у борг, щоб прогодувати сім`ю, а також переживати, що йому відключать комунальні послуги. Невизначеність у строках виплат порушує нормальні життєві зв`язки позивача, що призводить до моральних страждань, відшкодування яких оцінює у 50000 грн.

Ухвалою від 11.05.2021 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

01.06.2021 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що відповідачем не допущено бездіяльності, так як допомога по безробіттю виплачена позивачу у повному обсязі, що підтверджується даними персональної картки. Позивачем не наведено жодних мотивів того, в чому саме полягає протиправна бездіяльність. Бездіяльність відповідача може бути визнана протиправною судом лише у випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій. Також зазначає, що позивачем до позовної заяви не долучено жодного доказу на підтвердження причинного зв`язку між бездіяльністю відповідача та завданням позивачу моральної шкоди та вини останнього в її заподіянні.

З урахуванням п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказом відповідача від 18.08.2020 р. № НТ 200818 ОСОБА_1 надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу у розмірі 70 % від середньої заробітної плати (доходу).

За даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи державної служби зайнятості, що відображені у Додатку 4 "Нарахування допомоги по безробіттю" позивачу за період з 18.08.2020 р. по 27.04.2021 р. проведено перерахування коштів по банку:

- 03.09.2020 р. в розмірі 2551,35 грн. за період з 18.08.2020 р. по 26.08.2020 р.;

- 23.09.2020 р. в розмірі 4346,75 грн. за період з 27.08.2020 р. по 10.09.2020 р.;

- 05.10.2020 р. в розмірі 4101,07 грн. за період з 11.09.2020 р. по 24.09.2020 р.;

- 15.10.2020 р. в розмірі 3175,02 грн. за період з 25.09.2020 р. по 05.10.2020 р.;

- 04.11.2020 р. в розмірі 6803,61 грн. за період з 06.10.2020 р. по 29.10.2020 р.;

- 25.11.2020 р. в розмірі 6132,70 грн. за період з 30.10.2020 р. по 19.11.2020 р.;

- 23.12.2020 р. в розмірі 7322,92 грн. за період з 20.11.2020 р. по 14.12.2020 р.;

- 25.01.2021 р. в розмірі 8494,19 грн. за період з 15.12.2020 р. по 12.01.2021 р.;

- 24.02.2021 р. в розмірі 6781,29 грн. за період з 13.01.2021 р. по 04.02.2021 р.;

- 16.03.2021 р. в розмірі 4066,43 грн. за період з 05.02.2021 р. по 18.02.2021 р.;

- 24.03.2021 р. в розмірі 4867,95 грн. за період з 19.02.2021 р. по 08.03.2021 р.;

- 21.04.2021 р. в розмірі 5320,56 грн. за період з 09.03.2021 р. по 28.03.2021 р.;

- 12.05.2021 р. в розмірі 2473,70 грн. за період з 01.03.2021 р. по 06.04.2021 р.;

- 18.05.2021 р. в розмірі 3192,34 грн. за період з 07.04.2021 р. по 18.04.2021 р.

На звернення позивача від 04.03.2021 р., відповідач листом від 15.03.2021 р. № 33/10/1319-21 повідомив, що станом на 11.03.2021 р. нараховано та виплачено допомогу по безробіттю за період з 18.08.2020 р. по 04.02.2021 р. (день, що передує дню відвідування центру зайнятості) в повному обсязі. Кошти, що були нараховані 19.02.2021 р. в сумі 4066,43 грн. (за період з 05.02.2021 р. по 18.02.2021 р.), перераховані до банку 11.03.2021 р. За період з 19.02.2021 р. по 08.03.2021 р. нараховано 10.03.2021 р. кошти в сумі 4867,95 грн. На сьогодні Державним центром зайнятості здійснюється фінансування допомоги по безробіттю другої декади лютого поточного року.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо несвоєчасної виплати допомоги по безробіттю, звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначає Закон України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 р. № 5067-VI (далі - Закон № 5067-VI).

Згідно ч.1 ст.2 Закону № 5067-VI відносини у сфері зайнятості населення регулюються Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Господарським та Цивільним кодексом України, Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", іншими актами законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону № 5067-VI фінансування заходів щодо реалізації державної політики у сфері зайнятості населення здійснюється за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів, Фонду соціального захисту інвалідів, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та інших джерел відповідно до законодавства.

Пунктом 1 частини 1 статті 43 Закону № 5067-VI визначено, що статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно ч.2 ст.43 Закону № 5067-VI статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Частиною 1 статі 44 Закону № 5067-VI встановлено, що зареєстровані безробітні мають право на:

1) безоплатне одержання від територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції:

послуг з пошуку підходящої роботи та сприяння у працевлаштуванні, в тому числі на громадські та інші роботи тимчасового характеру;

консультаційних, інформаційних та профорієнтаційних послуг з метою обрання або зміни виду діяльності (професії);

інформації про свої права та обов`язки як безробітного;

відомостей про себе, які містяться в Єдиній інформаційно-аналітичній системі;

2) матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону;

3) збереження права на виплату допомоги по безробіттю на період участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру (тривалістю до 180 днів, зокрема у разі заміщення тимчасово відсутнього працівника) у розмірах, встановлених до укладення ними строкового трудового договору на участь у таких роботах;

4) оскарження, у тому числі до суду, дій або бездіяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, їх посадових осіб, що призвели до порушення прав щодо зайнятості особи.

Згідно ч.2 ст.44 Закону № 5067-VI зареєстровані безробітні зобов`язані:

1) самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців;

2) відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів (крім періоду дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб);

3) дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов`язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення;

4) інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 р. № 1533-III (далі - Закон № 1533-ІІІ).

Загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (п.1 ч.1 ст.1 Закону № 1533-III).

Відповідно до ст.2 Закону № 1533-ІІІ страхування на випадок безробіття здійснюється за принципами: надання державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав; обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законом, та можливості добровільного страхування у випадках, передбачених законом; цільового використання коштів страхування на випадок безробіття; солідарності та субсидування; обов`язковості фінансування Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття витрат, пов`язаних з наданням матеріального забезпечення у випадку безробіття та соціальних послуг в обсягах, передбачених цим Законом; паритетності в управлінні страхуванням на випадок безробіття держави, представників застрахованих осіб та роботодавців; диференціації розмірів виплати допомоги по безробіттю залежно від страхового стажу та тривалості безробіття; законодавчого визначення умов і порядку здійснення страхування на випадок безробіття.

Одним із видів забезпечення за цим Законом є допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності (п.1 ч.1 ст.7 Закону № 1533-ІІІ).

Згідно ч.ч.3, 10 Закону № 1533-ІІІ допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.

Допомога по безробіттю виплачується не рідше ніж два рази на місяць, а за згодою безробітного - один раз на місяць у порядку, встановленому відповідно до частини сьомої статті 23 цього Закону.

Частиною 7 статті 23 Закону № 1533-ІІІ передбачено, що порядок надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері праці, трудових відносин та зайнятості населення, за погодженням з правлінням Фонду.

У відповідності до цієї норми наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 06.04.2020 р. № 624 затверджено Порядок надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 17.06.2020 р. за № 537/34820 (далі - Порядок № 624).

Згідно пункту 1 розділу ІІ Порядку № 624 допомога по безробіттю призначається центрами зайнятості з восьмого дня після реєстрації безробітного за його особистою заявою за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку.

У період проведення заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацію та ліквідацію її спалахів та епідемій допомога по безробіттю призначається з першого дня після надання статусу безробітного.

Розмір допомоги по безробіттю визначається на підставі відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб Державного реєстру) залежно від страхового стажу, заробітної плати (доходу), а в разі відсутності цих відомостей - довідок про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором), виданих особі роботодавцем, військовим комісаріатом, де така особа перебувала на обліку, військовою частиною, органом, де особа проходила службу (далі - довідка про зарплату).

Допомога по безробіттю за календарний місяць не може перевищувати чотирикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на відповідний рік, і не може бути меншою від мінімального розміру, установленого правлінням Фонду (пункт 9 розділу ІІ Порядку № 624).

Пунктами 1, 2, 3 розділу VI Порядку № 624 встановлено, що рішення про призначення допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, розмір і строки виплати, відкладення, скорочення та припинення виплати оформлюється наказом керівника центру зайнятості, в якому безробітний зареєстрований та отримує соціальні послуги. Інформація про прийняті рішення вноситься до персональної картки особи.

Допомога по безробіттю нараховується регіональними та базовими центрами зайнятості та виплачується через банківські установи в установленому порядку.

Допомога по безробіттю виплачується не рідше ніж два рази на місяць, а за згодою безробітного - один раз на місяць. Період, за який здійснюється поточне нарахування допомоги по безробіттю, обмежується датою, що передує дню останнього відвідування безробітним центру зайнятості, де він зареєстрований. Остаточний розрахунок виплат допомоги по безробіттю здійснюється на підставі рішення про припинення виплат і включає нарахування за останній день перебування особи у статусі зареєстрованого безробітного, що входить до визначеного періоду виплати.

Відповідно до пункту 1 розділу VIІІ Порядку № 624 виплата допомоги по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду. Видатки бюджету Фонду щодо забезпечення виплати допомоги по безробіттю є захищеними. Фінансування цих видатків проводиться в першочерговому порядку.

З аналізу даних правових норм слідує, що зареєстровані безробітні мають право на допомогу по безробіттю, яка призначається центрами зайнятості з восьмого дня після реєстрації безробітного, а виплачується - не рідше ніж два рази на місяць, а за згодою безробітного - один раз на місяць. При цьому, допомога по безробіттю за календарний місяць не може перевищувати чотирикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на відповідний рік, і не може бути меншою від мінімального розміру, установленого правлінням Фонду. Період, за який здійснюється поточне нарахування допомоги по безробіттю, обмежується датою, що передує дню останнього відвідування безробітним центру зайнятості, де він зареєстрований.

Позивач не оскаржує правомірність та розмір нарахованої йому допомоги по безробіттю, а вважає протиправну бездіяльність відповідача щодо порушення строків виплати такої допомоги.

Таким чином у даній справі необхідно з`ясувати, чи допущено Білозерською районною філією Херсонського обласного центру зайнятості бездіяльність у виплаті позивачу допомоги по безробіттю.

З матеріалів справи слідує, що допомогу по безробіттю ОСОБА_1 призначено відповідно до наказу відповідача від 18.08.2020 р. № НТ200818 з урахуванням страхового стажу у розмірі 70 % від середньої заробітної плати (доходу).

Зі змісту Додатку 1 "Відвідування центру зайнятості/філії центру зайнятості" до персональної карки, позивач відвідував центр зайнятості 18.08.2020 р., 25.08.2020 р., 27.08.2020 р., 11.09.2020 р., 25.09.2020 р., 06.10.2020 р., 30.10.2020 р., 20.11.2020 р., 15.12.2020 р., 13.01.2021 р., 05.02.2021 р., 19.02.2021 р., 09.03.2021 р., 29.03.2021 р., 07.04.2021 р., 19.04.2021 р., 28.04.2021 р., 07.05.2021 р.

З цими датами відвідування згідно пункту 3 розділу VI Порядку № 624 пов`язується період поточного нарахування допомоги по безробіттю.

Відповідно до даних Єдиної інформаційно-аналітичної системи державної служби зайнятості, що відображені у Додатку 4 "Нарахування допомоги по безробіттю" позивачу за період з 18.08.2020 р. по 27.04.2021 р. проведено перерахування коштів по банку:

- 03.09.2020 р. в розмірі 2551,35 грн. за період з 18.08.2020 р. по 26.08.2020 р.;

- 23.09.2020 р. в розмірі 4346,75 грн. за період з 27.08.2020 р. по 10.09.2020 р.;

- 05.10.2020 р. в розмірі 4101,07 грн. за період з 11.09.2020 р. по 24.09.2020 р.;

- 15.10.2020 р. в розмірі 3175,02 грн. за період з 25.09.2020 р. по 05.10.2020 р.;

- 04.11.2020 р. в розмірі 6803,61 грн. за період з 06.10.2020 р. по 29.10.2020 р.;

- 25.11.2020 р. в розмірі 6132,70 грн. за період з 30.10.2020 р. по 19.11.2020 р.;

- 23.12.2020 р. в розмірі 7322,92 грн. за період з 20.11.2020 р. по 14.12.2020 р.;

- 25.01.2021 р. в розмірі 8494,19 грн. за період з 15.12.2020 р. по 12.01.2021 р.;

- 24.02.2021 р. в розмірі 6781,29 грн. за період з 13.01.2021 р. по 04.02.2021 р.;

- 16.03.2021 р. в розмірі 4066,43 грн. за період з 05.02.2021 р. по 18.02.2021 р.;

- 24.03.2021 р. в розмірі 4867,95 грн. за період з 19.02.2021 р. по 08.03.2021 р.;

- 21.04.2021 р. в розмірі 5320,56 грн. за період з 09.03.2021 р. по 28.03.2021 р.;

- 12.05.2021 р. в розмірі 2473,70 грн. за період з 01.03.2021 р. по 06.04.2021 р.;

- 18.05.2021 р. в розмірі 3192,34 грн. за період з 07.04.2021 р. по 18.04.2021 р.

Тобто, відповідачем виплачена допомога позивачу у повному обсязі відповідно до здійснених нарахувань. Суд зазначає, що законодавством не визначено конкретну дату здійснення виплат, а встановлено їх періодичність (не рідше ніж два рази на місяць, а за згодою безробітного - один раз на місяць) та максимальний і мінімальний розмір допомоги по безробіттю.

Як вбачається з Додатку 4 "Нарахування допомоги по безробіттю" відповідачем у встановлені Порядком № 624 строки проводилося нарахування допомоги по безробіттю та перерахування коштів до банку для проведення виплат ОСОБА_1 . Дійсно в окремих місяцях мало місце виплата допомоги один раз на місць, однак у максимально дозволеному законодавством розмірі (у грудні 2020 року - 7322,92 грн., у січні 2021 року - 8494,19 грн., у лютому 2021 року - 6781,29 грн., у квітні 2021 року - 5320,56 грн.).

Суд зауважує, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих і обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Судом встановлено, що відповідач не ухилявся від вчинення дій по своєчасній виплаті позивачу допомоги по безробіттю і вказана допомога на момент розгляду справи виплачена ОСОБА_1 за відповідні періоди у повному обсязі.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовної заяви, так як відсутня протиправна бездіяльність Білозерської районної філії Херсонського обласного центру зайнятості щодо порушення строків виплати позивачу допомоги по безробіттю.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

При цьому, слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (ст.ст.3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст.1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача - органу державної влади чи місцевого самоврядування, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

За результатами розгляду даної справи судом встановлено, що відповідачем не допущено протиправної бездіяльності при виплаті ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, у зв`язку з чим не порушував прав позивача, а тому підстави для відшкодування моральної шкоди відповідно до ч.1 ст.23 та ч.1 ст.116 ЦК України відсутні.

Частиною 1 статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Білозерської районної філії Херсонського обласного центру зайнятості про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко

кат. 112040000