Справа № 640/21145/18
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2021-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.
суддів: Парінова А.Б., Ключковича В. Ю.
за участю секретаря: Волошка О. Л.

представника позивача Гурез І.О., представника відповідача Грановської Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобезпека Груп" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2021 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 15.03.2021) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобезпека Груп" до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергобезпека Груп" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправним та скасування наказу від 02.08.2018 №11858 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобезпека Груп".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2021 року провадження у справі № 640/21445/18 закрито.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує, зокрема, тим, що слідчим суддею було призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки, а не надано дозвіл на її проведення. При цьому, на переконання апелянта, судом першої інстанції не досліджено питання законності дій посадових осіб під час винесення спірного наказу, який безпосередньо впливає на права та обов`язки позивача, як суб`єкта господарювання, та породжує правові наслідки для платника податків у вигляді акту перевірки та податкових повідомлень-рішень.

До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Натомість в судовому засіданні 25.05.2021 року представником відповідача щодо задоволення вимог апеляційної скарги заперечено.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27.02.2018 №752/25255/17 задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №1 Коржа Р.О. та призначено позапланову документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства України щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість, податку на прибуток ТОВ «Енергобезпека Груп» при взаємовідносинах з ТОВ «МБ Коммерчіо» за 2017 рік.

На підставі даної ухвали Головним управлінням ДФС у м. Києві видано оскаржуваний наказ від 02.08.2018 №11858 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Енергобезпека Груп» на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Відповідачем на підставі зазначеного наказу проведено перевірку ТОВ «Енергобезпека Груп», за результатами якої складено акт від 29.08.2018 №208/26-15-14-07-01-10/37269255, а в подальшому, 20.09.2018 року, винесено податкові повідомлення-рішення № та №.

Позивач вважаючи дії податкового органу щодо винесення вказаного наказу про призначення позапланової перевірки протиправними звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

За правилами пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) (далі - Кодекс або ПК України або повністю назва), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Податкові органи, серед іншого, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення (підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України).

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Положеннями підпункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України визначено, що керівник контролюючого органу приймає рішення про проведення документальної позапланової перевірки, яке оформлюється наказом, у якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися (пункт 81.1 статті 81 Податкового кодексу України).

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень та виключно у випадках та у порядку, що визначені цим Кодексом.

Відповідно до вимог підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанови органу, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Згідно з п. 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, спірний наказ винесено на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, у зв`язку із надходженням ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27.02.2018 №752/25255/17.

Приписами частини першої статті 223 Кримінально-процесуального кодексу України встановлено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Згідно правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 813/5892/15, наказ про призначення позапланової перевірки, прийнятий відповідно до вимог пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення позапланової виїзної перевірки, виданий з метою зібрання доказів у кримінальному провадженні та не може бути предметом самостійного оскарження в суді.

Аналогічного змісту правові висновки викладено в постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року №804/15912/15.

При цьому, доводи апелянта щодо недопустимості застосування вказаної правової позиції до даних правовідносин, є безпідставними.

Визначальним при визначенні та застосуванні правової позиції до подібних правовідносин необхідно враховувати чи оскаржуваний наказ виданий з метою зібрання доказів у кримінальному провадженні, а не спосіб викладення резолютивної частини ухвали слідчого судді, що слугувала підставою для його прийняття.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що наказ від 02.08.2018 №11858 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Енергобезпека Груп», виданий з метою зібрання доказів у кримінальному провадженні, на підставі п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 та підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, та як наслідок не може бути предметом самостійного оскарження в суді.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Крім того, слід зауважити, що спірний наказ про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача на час вирішення спору в суді реалізований, про що свідчить акт від 29.08.2018 № 208/26-15-14-07-01-10/37269255 та податкові повідомлення-рішення від 20.09.2018 № та №.

Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що «…за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.»

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акту індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, у разі якщо контролюючим органом проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

Аналогічного змісту викладено у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18.

Також, не є належним обґрунтування протиправності спірної ухвали суду першої інстанції тривалий розгляд справи .

Доводи апелянта, що на час звернення до суду з даним позовом існувала інша судова практика щодо вирішення даної категорії справ не свідчать про неповне з`ясування судом обставин справи чи порушення норм процесуального чи матеріального права.

Більш того, згідно з правовою позицією постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Враховуючи викладені обставини, з урахуванням висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду, наявні усі правові підстави для закриття провадження у справі № 640/21445/18 відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України, про що вірно зазначено судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі від 15 березня 2021 р.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобезпека Груп" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобезпека Груп" до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправним та скасування наказу залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А.Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 02.06.2021)