Справа № 640/12024/21
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грибан І.О.,

судді: Ключкович В.Ю.,

Парінов А.Б.

за участі:

секретар с/з Піскунова О.Ю.,

пр-к відповідача Рибченко Т.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Держави, в особі Державної судової адміністрації України, Держави в особі Гребінківського районного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми), про визнання дій протиправними, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Держави, в особі Державної судової адміністрації України, Держави в особі Гребінківського районного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми), в якому просила

- визнати дії, бездіяльність відповідачів - незаконною;

- визнати протиправним прийняття до виконання виконавчого листа №528/200/19 від 02.02.2021, який не відповідає вимогам закону, не має печатки, та не зазначений стягувач - юридична особа;

- зобов`язати відповідача повернути виконавчий лист №528/200/19 від 02.02.2021 стягувачу «Державі» прийнятий відповідачем без заяви стягувача (Держави) про примусове виконання рішення;

- визнати протиправним винесення постанови про відкриття ВП №64659824 від 27.02.2021, через 25 днів після отримання відповідачем виконавчого листа №528/200/19 від 02.02.2021;

- визнати незаконною постанову про відкриття ВП №64659824 від 27.02.2021 де стягувачем зазначено неіснуючу юридичну особу - Держава;

- визнати протиправною постанову про ВП №64659824 від 27.02.2021 про стягнення з ОСОБА_2 судового збору 420,04грн, якою позивач не є;

- визнати протиправною постанову про ВП №64659824 від 27.02.2021 про стягнення з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 42,04грн.:

- визнати протиправними вимоги відповідача про виклик позивача га 12.03.2021 відправлені позивачу 21.04.2021 поштовим відправленням №719;

- зобов`язати відповідачів за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ІНН НОМЕР_1 виплатити моральну шкоду в розмірі 50000грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 травня 2021 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 травня 2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2021 року відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 02 червня 2021 року.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило, що не перешкоджає апеляційному розгляду даної справи.

У судове засідання позивач не з`явився та явку уповноваженого представника до суду не забезпечив. Про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 травня 2021 року залишити без змін.

Керуючись приписами ч. 2 ст. 313 КАС України, суд протокольною ухвалою вирішив здійснити апеляційний розгляд справи за даною явкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позовні вимоги виникли із відносин, пов`язаних з невиконанням рішення місцевого загального суду, ухваленого у цивільній справі, і спірні правовідносини з приводу виконання судового рішення у цивільній справі не підлягають розгляду адміністративним судом.

Апелянт в скарзі посилається на помилковість такого висновку суду першої інстанції та вказує, що відповідно до вимог ст. 20 КАС України, справа підсудна Окружному адміністративному суду м. Києва.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 53 рішення від 08.04.2010 у справі «Меньшакова проти України» зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету, за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута.

Згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, тобто, діяти в межах встановленої компетенції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Приписами ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено справи у публічно-правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів. Так, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Визначення юрисдикційності заяви/скарги, насамперед, залежить від установлення судом таких обставин: чи є вказана скарга реалізацією учасником справи права на судовий контроль за виконанням судового рішення в конкретній справі, чи це є самостійним правом на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів, їх посадових осіб, виконавця чи приватного виконавця як суб`єктів, наділених владними повноваженнями при вчиненні виконавчих дій.

Проте, законодавцем також врегульоване питання, коли у спорах між фізичною особою та суб`єктом владних повноважень не поширюється юрисдикція адміністративного суду, а саме, ч. 3 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 170 КАС України, суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог чч.1 та 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Тобто, за загальним правилом установлено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС до суду, який ухвалив відповідне рішення.

Виключено до адміністративного суду може бути оскаржено рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), в тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, апелянт звернулась в суд з позовом, в якому оскаржує дії та бездіяльність органу виконавчої служби в рамках виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №528/200/19 від 02.02.2021 року, виданого Гребінківським районним судом Полтавської області в цивільній справі про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 420 грн., сплата якого була відстрочена.

Слід звернути увагу на те, що порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах, визначений розділом VI Цивільного процесуального кодексу України.

Нормами ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України регламентовано, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Враховуючи, що позивач в даній справі є стороною виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, ухваленого в цивільній справі, то у даному випадку законом визначено порядок оскарження правомірності таких дій чи рішень до суду ,що видав виконавчий лист.

Виключення становлять лише позовні вимоги в частині визнання протиправною постанову ВП №64659824 від 27.02.2021 про стягнення виконавчого збору у розмірі 42,04 грн.

На що суд першої інстанції уваги не звернув, та помилково прийняв рішення про відмову у відкритті провадження у справі відносно всіх заявлених вимог.

Таким чином, колегія суддів з висновком суду першої інстанції, що позовну заву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства погоджується частково.

В частині відмови у відкритті провадження в адміністративній справі за позовними вимогами щодо протиправності рішення державного виконавця про стягнення виконавчого збору у розмірі 42,04 грн. ухвалу суду першої інстанції підлягає скасуванню з направлення справи для продовження розгляду.

Отже, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження за поданою позовною заявою.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - задовольнити частково, а ухвалу суду такою, що підлягає скасуванню в частині з направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, у зв`язку із неправильним застосуванням судом першої інстанції норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 19,241, 243,287, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 травня 2021 року - скасувати в частині позовних вимог про визнання протиправною постанову ВП №64659824 від 27.02.2021 про стягнення з боржника виконавчого збору/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 42,04грн.

Справу в цій частині направити до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

В іншій частині ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді В.Ю. Ключкович

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 02.06.2021р.)