Справа № 120/3331/21-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

03 червня 2021 р. Справа № 120/3331/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича, розглянувши у письмовому провадженні заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою від 19.04.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою від 13.05.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві п`ятиденний строк, з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням підстав для поновлення такого строку та доказами поважності причин його пропуску.

01.06.2021 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду. Заява мотивована тим, що у квітні 2020 року позивач як учасник бойових дій отримав разову грошову допомогу до 5 травня в сумі 1390 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 № 112. В лютому 2021 року на офіційному сайті Вінницької районної державної адміністрації, в розділі "Останні новини" позивач ознайомився із статтею, опублікованою 12.02.2021 під назвою "Верховний Суд став на захист прав військовослужбовців у справі про виплату допомоги до 5 травня 2020 року". Ознайомившись із постановою Верховного Суду від 13.0.12021 у справі № 440/2722/20, як зазначає позивач, він дізнався про те, що відтепер має право отримати разову грошову допомогу до 5 травня 2020 року в сумі, значно більшій, ніж йому була нарахована, а також дізнався про порушення цього права, можливість та порядок захисту в суді після отримання відмови уповноваженого органу. Позивач зазначає, що отримавши 21.03.2021 відповідь від відповідача про відсутність можливості та повноваження здійснити перерахунок та виплату такої пенсії, офіційно дізнався про порушення свого права отримати разову грошову допомогу до 5 травня 2020 року в сумі, значно більшій, ніж йому була нарахована. Вважає, що не знав та не повинен був дізнатися про порушення свого права раніше, ніж інформація про це право була оприлюднена органом державної виконавчої влади, і у всякому разі не раніше 13.01.2021 - дня підтвердження такого права Верховним Судом.

Визначаючись щодо заяви позивача про поновлення строку на звернення до адміністративного суду, суд виходив з такого.

Процесуальні строки, згідно із ч. 1 ст. 118 КАС України, - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншим законом.

Разом із тим, за змістом ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Завданням адміністративного судочинства згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантується право на справедливий суд, згідно з яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" практика Європейського суду з прав людини є джерелом права та повинна враховуватись судами України при розгляді справ.

Так, рішенням Європейського Суду з прав людини по справі "Іліан проти Туреччини" слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

Тобто, правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, навіть у разі пропуску строку звернення до суду без відповідних додаткових обґрунтувань суд не може його застосувати.

Також, одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, вимагає дотримання норм, які регламентують строки подання скарг. У той же час, такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби правового захисту (рішення у справі "Мельник проти України" № 23436/03).

У рішенні "Стагно проти Бельгії" Європейський Суд з прав людини дійшов до висновку, що при застосуванні законодавчого строку давності національні суди мають приймати до уваги конкретні обставини справи, таким чином, щоб обмеження на доступ до суду було пропорційним щодо цілі забезпечення правової визначеності та належного здійснення правосуддя (Stagno v. Belgium № 1062/07).

Додатково суд враховує, що поновлення строку, пропущеного з поважних причин, є гарантією захисту для фізичних осіб, а також єдиною можливістю відновити порушені права та інтереси. Відтак відмова у поновленні строку звернення до суду можлива лише у виняткових випадках та коли особа не скористалася своїм правом на звернення до суду з причин, що є очевидно не поважними. Інакше це не відповідатиме основну завданню адміністративного судочинства, передбаченому у ч. 1 ст. 2 КАС Україна.

Дослідивши матеріали справи, заяву про поновлення строку звернення до суду, суд вважає необґрунтованими твердження позивача по те, що він не знав та не повинен був дізнатися про порушення свого права раніше, ніж інформація про це право була оприлюднена органом державної виконавчої влади, і у всякому разі не раніше 13.01.2021 - дня підтвердження такого права Верховним Судом, оскільки саме з прийняттям рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020 позивач набув суб`єктивне право на соціальне забезпечення у порядку редакції Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 №367-ХІV, яка передбачала допомогу до 5 травня для учасників бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Незнання про рішення Конституційного Суду України не є тією об`єктивною перешкодою для своєчасної реалізації права на звернення до суду у строк, встановлений процесуальним законом, та не може бути підставою для висновку про його поновлення.

Більше того, згідно із частиною 1 статті 94 Закону України "Про Конституційний Суд України" оприлюднення всіх актів Суду за результатами конституційного провадження, крім висновків Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) питань, які пропонуються для винесення на всеукраїнський референдум за народною ініціативою, здійснюється на офіційному веб-сайті Суду або в окремих випадках за ухвалою Суду - в Залі засідань Суду, але не пізніше наступного робочого дня після їх ухвалення.

Частина 2 цієї статті говорить, що опублікування акта Суду разом з окремою думкою Судді здійснюється у "Віснику Конституційного Суду України" та інших офіційних друкованих виданнях України.

Згідно із відомостями з офіційного сайту Верховної Ради України (https://zakon.rada.gov.ua/laws/card/v003p710-20) рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020 у справі № 1-247/2018(3393/18) опубліковане у Віснику Конституційного Суду України (від 2020 р., / № 1-2 /, стор. 236) та Офіційному віснику України офіційне видання (від 03.04.2020 2020 р., № 26, стор. 120, стаття 980, код акта 98619/2020), а тому позивач мав об`єктивну можливість про нього дізнатися та у визначений законодавством строк звернутись до суду.

При цьому суд враховує, що позивачем пропущено строк звернення до суду на незначний строк, а правова позиція Верховного Суду щодо застосування строків звернення до суду у подібних правовідносинах зазнала змін та мав місце відступ від попередньої правової позиції 30.03.2021, тобто після того, як позивачем вживалися заходи досудового врегулювання спору (звернення із заявою від 02.03.2021 про перерахунок та доплату допомоги).

Враховуючи вказані вище обставини у своїй сукупності, для забезпечення позивачеві права на судовий захист, враховуючи завдання адміністративного судочинства, передбачене ч. 1 ст. 2 КАС України, застосовуючи строк звернення з позовом до суду з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, суд вважає причини пропуску строку звернення з позовною заявою до суду поважними, а строк звернення до суду таким, що підлягає поновленню.

Відповідно до ч. 14 ст. 171 КАС України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Таким чином, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи зі стадії на якій було залишено позовну заяву без руху після відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 118, 121, 171, 178, 256, 293 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду у справі №120/3337/21-а задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Продовжити розгляд справи 120/3337/21-а у письмовому провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 293 КАС України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Згідно з ч. 3 ст. 293 КАС України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович