Справа № 560/6914/20
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/6914/20

Головуючий у 1-й інстанції: Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

03 червня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства "Русь Інвест" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року (м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Русь Інвест" до Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2020 року Приватне підприємство "Русь Інвест" звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Позивач зазначив, що автомобіль марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 на момент здійснення перевірки перебував в оренді згідно з відповідним договором у ТОВ "Цемікс". Таким чином, відповідачем не вірно визначено особу перевізника, та, як наслідок в ході розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт суб`єктом справляння адміністративно-господарського штрафу відповідачем визначено власника автомобіля, а не автомобільного перевізника. Враховуючи зазначене позивач вважає, що постанова про накладення на позивача штрафу є протиправною та необґрунтованою.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість та повне спростування в ході розгляду даної справи судом першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 31.08.2020 посадові особи Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області здійснили перевірку транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_2 , що належить ПП "Русь Інвест".

За результатами перевірки складений акт від 31.08.2020 №227629, яким встановлене порушення перевезення вантажу згідно ТТН № від 31.08.2020 з ваговими параметрами, які перевищують нормативи визначені в п. 22.5 ПДР, а саме осьове навантаження на одну вісь 13.02 т. Відповідальність за дане порушення передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10% але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Водій з актом ознайомлений, про що свідчить відповідний запис, що передбачений п. 22 Порядку 1567.

За результатами проведеного габаритно-вагового контролю складений розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 34911 від 31.08.2020 на суму 201,69 євро.

Також під час перевірки складено:

- акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №034911 від 31.08.2020;

- довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 048991 від 31.08.2020;

- чек зважування від 31.08.2020.

За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 20.10.2020 Управлінням Укртрансбезпеки у Хмельницькій області прийнята постанова №203517 про застосування адміністративного-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн. за порушення статті 48 Закону України від 05.04.2001 №2344-III "Про автомобільний транспорт", пункту 22.5 ПДР України.

Вказану постанову позивач оскаржив до суду.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що спірна постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача є правомірною, відповідно відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання її протиправною.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103, Укртрансбезпеки є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

За п. 4 цього Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, серед іншого, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському, електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон від 05.04.2001 №2344-ІІІ), Закон України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 №3353-XII (далі - Закон 30.06.1993 №3353-XII), Закон України, "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 №2862-IV (далі - Закон від 08.09.2005 №2862-IV), Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №671 від 27.06.2007 №879 (далі - Порядок №879), Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30), Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР України №1306), Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

Згідно зі ст. 5 Закону від 05.04.2001 №2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ст. 6 Закону від 05.04.2001 №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається Порядком №1567.

Згідно з п. 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Статтею 48 Закону від 05.04.2001 №2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно абз. 15 ч. 1 ст. 60 ЗУ "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, як зазначено в абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону від 05.04.2001 №2344-III, відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до автомобільних перевізників.

Отже, визначальним в межах розгляду цієї справи суд вважає встановлення факту того, чи є позивач автомобільним перевізником в розумінні положень Закону №2344-III, адже основні доводи позивача полягають саме в тому, що відповідач протиправно застосував адміністративно-господарський штраф до неналежного суб`єкта правопорушення.

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону від 05.04.2001 №2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно зі ст. 33 Закону від 05.04.2001 №2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Отже, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, у тому числі за надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону від 05.04.2001 №2344-III, є автомобільний перевізник, який здійснює за власний кошт перевезення вантажів.

Судом встановлено, що Приватне підприємство "Русь Інвест" є власником автомобіля марки MAN TGS 18.440 з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 та причепа FELDBINDER EUT 40.3 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 .

Водночас, 01.12.2019 року між Приватним підприємством "Русь Інвест" та ТОВ "Цемікс" було укладено договір оренди транспортних засобів № 3 від 01.02.2019 року згідно якого Приватне підприємство "Русь Інвест" як Орендодавець передало належні йому транспортні засоби в оренду ТОВ "Цемікс" для використання у власній господарській діяльності.

Окрім того, для підтвердження реальності передачі транспортних засобів в оренду позивач подавав до суду першої інстанції витяг з Акту прийому-передачі транспортних засобів від 01 березня 2019 року, що є додатком до договору оренди транспортних засобів № 3 від 01.02.2019 року та копії платіжних доручень № 60 від 29.03.2019 року, № 1484 від 06.03.2020 року, № 2572 від 30.09.2020 року, що підтверджують отримання оплати орендної плати за користування транспортними засобами згідно договору оренди транспортних засобів № 3 від 01.02.2019 року.

Однак, судом першої інстанції взагалі не надано оцінки вказаним документам.

Отже, суд приходить до висновку, що вищезазначений транспортний засіб перебував у користуванні ТОВ "Цемікс" на умовах оренди, яке використовувало його у своїй господарській діяльності для здійснення перевезень.

Окрім того, підтвердженням цих обставин є товарно-транспортна накладна № від 31.08.2020 року, в якій чітко відображено, що саме ТОВ "Цемікс" (а не власник транспортного засобу) є автомобільним перевізником.

Крім того, суд враховує приписи частини першої статті 50 Закону від 05.04.2001 №2344-III, згідно з якими договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Таким чином, товарно-транспортна накладна № від 31.08.2020 року вважається самостійним документом на підтвердження факту укладення договору перевезення і безспірно свідчить про те, що в даному випадку саме ТОВ "Цемікс", а не позивач як власник транспортного засобу, є автомобільним перевізником.

Посилання суду першої інстанції на те, що суду не надано доказів того, що при здійсненні перевірки водій надав працівникам Укртрансбезпеки договір оренди транспортного засобу та повідомив, що являється працівником іншої юридичної особи, а також не пояснив, що фактично здійснює перевезення інша юридична особа, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Суд зазначає, що позивач не може жодним чином впливати на поведінку водія. При цьому водій ОСОБА_1 не перебуває з Приватним підприємством "Русь Інвест" а ні в трудових, а ні в цивільно-правових відносинах.

Матеріалами справи підтверджується, що в числі працівників Приватного підприємства "Русь Інвест" відсутня особа з ідентифікаційними даними як ОСОБА_1 на підтвердження чого позивачем надано копії штатних розписів за 08-09 місяці 2020 року та копії податкової звітності за серпень 2020 року застрахованим особам.

Стосовно порушення відповідачем процедури розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, судова колегія звертає увагу на наступне.

Згідно з п. 25 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в органі, державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

П. 26 Порядку №1567 встановлено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. (п. 27 Порядку № 1567)

З аналізу даних правових норм слідує, що на орган державного контролю покладено обов`язок повідомити уповноважену особу суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення одним із способів: під розписку або рекомендованим листом із повідомленням. Справа розглядається за участю уповноваженої особи суб`єкта господарювання за виключенням випадку коли уповноважена особа, яка належним чином повідомлена про дату і час розгляду справи, не з`явилася.

Колегія суддів зазначає, що Порядком № 1567 не передбачена можливість розгляду справи про порушення без участі суб`єкта господарювання у разі відсутності інформації щодо вручення суб`єкту господарювання повідомлення про розгляд справи.

Так, судом першої інстанції проігноровано та не враховано той факт, що наданий Управлінням Укртрансбезпеки у Хмельницькій області фіскальний чек від 12.10.2020 року з номером відправлення 680 про направлення супровідного листа від 12.10.2020 року на адресу Приватного підприємства "Русь Інвест" підтверджує, що поштове відправлення було вручено 29.10.2020 року, тобто через 9 календарних днів після того як 20.10.2020 року була винесена оскаржувана постанова.

Тобто, Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області, маючи реальну можливість перевірити факт вручення даного листа Приватним підприємством "Русь Інвест" не переконалось у дійсності вручення листа та безпідставно розглянуло справу без участі позивача та прийняло оскаржувану постанову.

Колегія суддів вважає, що позбавлення заінтересованої особи можливості взяти участь у розгляді скарги, яка стосується його безпосередньо, є істотним порушенням процедури розгляду скарги, яке ставить під сумнів безсторонність (неупередженість), повноту перевірки та обґрунтованість рішення.

Отже, виходячи з встановлених обставин справи, суд погоджується з доводами позивача, що прийнята відповідачем постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 20.10.2020 року №203517 є протиправною та підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд керується нормою ч. 1 ст. 139 КАС України, в силу якої, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Одночасно суд враховує, що відповідачами у справі є Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області, Державна служба України з безпеки на транспорті. Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області не є юридичною особою. Відтак, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню із Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Приватного підприємства "Русь Інвест" задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року -скасувати.

Прийняти нову постанову. Адміністративний позов Приватного підприємства "Русь Інвест" задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 20.10.2020 №203517.

Стягнути на користь Приватного підприємства "Русь Інвест" за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті понесені судові витрати в сумі 5255 грн.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає.

Головуючий Курко О. П.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.