Справа № 420/5391/19
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

03 червня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/5391/19

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Стас Л.В.,

суддів: Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ГУПФ України в Одеській області, в якому (з урахуванням уточнень) просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 21 червня 2019 року №72, відповідно до якого пенсія позивача встановлена в розмірі 7804,03 грн. та визнати протиправними дії відповідача щодо здійснення такого перерахунку пенсії позивача;

- зобов`язати ГУПФ України в Одеській області прийняти нове рішення про проведення перерахунку пенсії позивачу з урахуванням складових, які використанні при прийнятті розпорядження від 11 серпня 2018 року №824172, відповідно до якого розмір пенсії позивача складав 12108,56 грн.;

- зобов`язати відповідача виплатити заборгованість перерахованої пенсії відповідно до складових, які використанні при прийнятті розпорядження №824172 від 11 серпня 2018 року, починаючи з 01 вересня 2018 року по 01 вересня 2019 року;

- зобов`язати ГУПФ України в Одеській області в подальшому виплачувати пенсію ОСОБА_1 відповідно до нового розпорядження про перерахунок пенсії, починаючи з 01 вересня 2019 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - скасовано.

Ухвалено у справі постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ГУПФ України в Одеській області, яка виразилась у порушенні пункту 11 частини 2 статті 64 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо письмового інформування застрахованих осіб - ОСОБА_1 , про набуття права переходу на інший вид пенсії пенсії за віком.

Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області включити ОСОБА_1 до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, період з 10 червня 2009 року (дня встановлення інвалідності) до 16 квітня 2016 року (досягнення ОСОБА_1 60 річного віку).

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФ України в Одеській області від 21 червня 2019 року №72, яким розмір пенсії ОСОБА_1 було зменшено до 7804,03 грн.

Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області прийняти нове рішення про проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням складових, які використанні при прийнятті розпорядження від 11 серпня 2018 року №824172, відповідно до якого розмір пенсії позивача складав 12108,56 грн.

Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість перерахованої пенсії відповідно до складових, які використанні при прийнятті розпорядження №824172 від 11 серпня 2018 року, починаючи з 01 вересня 2018 року по 01 вересня 2019 року.

В іншій частині позову - відмовлено.

19 травня 2021 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення контролю за виконанням судового рішення П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2020 року, в порядку ст.382 КАС України, шляхом зобов`язання ГУПФ України в Одеській області подати в 30-денний строк звіт до суду про виконання вказаної постанови.

В обґрунтування заяви вказано, що постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2020 року по справі №420/5391/19 виконана лише частково та нарахований борг за період з 01 вересня 2018 року по 01 вересня 2019 року та з 09 липня 2020 року по 31 липня 2020 року. Пенсія за період з 01 вересня 2019 року по 09 липня 2020 року, на виконання рішення суду, не нарахована та не виплачена, хоча судом визначено право позивача на пенсію, а тому є усі підстави для встановлення судового контролю.

Відповідач, ГУПФ України в Одеській області в письмовому запереченні просить суд у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю відмовити в повному обсязі. Зазначає, що пенсійним органом вищевказана постанова суду виконана у повному обсязі, оскільки сума боргу за період з 01 вересня 2018 року по 01 вересня 2019 року склала 12913,59 грн., за вересень 2019 року склала 143,48 грн., з 09 липня 2020 року склала 2556,77 грн., та була виплачена у вересні 2020 року в загальній сумі 15613,84 грн.

Пенсію у розмірі 12108,56 грн. встановлено з дати набрання чинності постанови суду, тобто з 09 липня 2020 року.

Колегія суддів, перевіривши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно дост.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у Рішенні від 26 червня 2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення.

Так, у рішенні по справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява №18357/91, суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

У справі «Сорінг проти Об`єднаного Королівства» від 07 липня 1989 року Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст.6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Так, постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2020 року по справі №420/5391/19, набрала законної сили з дати її прийняття, 09 липня 2020 року.

Згідно із положеннями частини першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Колегія суддів зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2020 року зобов`язано ГУПФ України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість перерахованої пенсії відповідно до складових, які використанні при прийнятті розпорядження №824172 від 11 серпня 2018 року, починаючи з 01 вересня 2018 року по 01 вересня 2019 року.

Згідно розрахунку суми доплати по пенсійній справі о/р № НОМЕР_1 за період з 01 вересня 2018 року по 01 вересня 2019 року та 09 липня 2020 року по 31 липня 2020 року рішення від 09 липня 2020 року у вказаній частині виконано в повному обсязі, оскільки з 01 вересня 2018 року по 01 вересня 2019 року сплачено 12108,56 грн.

Втім, вертаючись до суду із заявою про встановлення контролю за виконанням судового рішення ОСОБА_1 наголошує на тому, що пенсійним органом не виконано рішення суду в частині нарахування та виплати пенсії за період з 01 вересня 2019 року по 09 липня 2020 року, хоча судом визначено право позивача на вказану пенсію з урахуванням складових, які використанні при прийнятті розпорядження від 11 серпня 2018 року №824172.

Так, відповідно постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження по Виконавчому листу №420/5319/19 від 16 липня 2020 року.

Поряд з цим, матеріали справи не містять доказів того, що загальний порядок виконання судового рішення не надасть очікуваного результату.

З матеріалів справи вбачається, що станом на момент розгляду даної заяви, у суду відсутні відомості щодо закриття виконавчого провадження без належного виконання судового рішення.

З огляду на те, що остання заява про встановлення звіту подана на стадії фактичного виконання судового рішення в примусовому порядку, підстави для зобов`язання суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення відсутні.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що на даний час відсутні об`єктивні підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у даній справі.

Відповідно, з урахуванням положень ст.382 КАС України, заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2020 року - задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 311, 321, 325, 328, 382 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 03.06.2021 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.