Справа № 600/1950/21-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/1950/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Чернівецької міської ради (далі - відповідач), в якому просить суд:

- скасувати підпункт 2.2 пункт 2 рішення сесії Чернівецької міської ради №2461 від 15.10.2020 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га, у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати Чернівецьку міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га, у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) за адресою: АДРЕСА_1 .

1.2. Ухвалою суду від 28.04.2021 року відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (письмове провадження).

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

2.1. За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на складання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, Чернівецькою міською радою 15.10.2020 року прийнято рішення №2461 «Про розгляд звернень громадян щодо надання дозволів на складання проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», згідно підпункту 2.2 пункту 2 якого відмовлено позивачеві у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га, у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю підстав для надання переваги перед іншими громадянами, які перебувають на пільговому обліку індивідуальних забудовників міста Чернівців та користуються правом на першочергове отримання земельних ділянок для будівництва житлових будинків, господарських будівель і споруд, про що зазначено у спеціальних нормах Законів України, які визначають статус цих осіб (в обліку індивідуальних забудовників не зареєстрована).

2.2. Позивач вважає таке рішення протиправним та просить скасувати його, оскільки в ньому відсутня обґрунтована та передбачена Земельним кодексом України підстава для відмови у наданні дозволу на складання проєтку землеустрою, а також воно суперечить статті 14 Конституції України.

2.3. Відповідач подав до суду відзив, згідно змісту якого просив у задоволенні позову відмовити, оскільки чинне земельне законодавство України однією з підстав для відмови у наданні дозволу на складання проєкту землеустрою визначає «…невідповідність …прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів…».

2.4. Рішенням Чернівецької міської ради від 23.02.2012 року, №438, затверджено Правила обліку громадян для отримання земельних ділянок для будівництва індивідуальних житлових будинків в м. Чернівцях та список громадян, які перебувають на обліку індивідуальних забудовників на час прийняття цих Правил.

2.5. Оскільки позивач не надала у повному обсязі документів, які передбачені Правилами обліку громадян для отримання земельних ділянок для будівництва індивідуальних житлових будинків в м. Чернівцях для взяття її на облік індивідуальних забудовників, та не перебуває в списках забудовників за номером один, підстав для задоволення її заяви, про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки для будівництва, не було.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. 15.10.2020 року Чернівецькою міською радою прийнято рішення №2461 «Про розгляд звернень громадян щодо надання дозволів на складання проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», підпункту 2.2 пункту 2 якого відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га, у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до цього рішення, підставою для відмови у наданні дозволу на складання проєкту землеустрою стала відсутність підстав для надання переваги перед іншими громадянами, які перебувають на пільговому обліку індивідуальних забудовників міста Чернівців та користуються правом на першочергове отримання земельних ділянок для будівництва житлових будинків, господарських будівель і споруд, про що зазначено у спеціальних нормах Законів України, які визначають статус цих осіб (в обліку індивідуальних забудовників не зареєстрована) (а.с.8).

3.2. Також, у справі наявні Правила обліку громадян для отримання земельних ділянок для будівництва індивідуальних житлових будинків в м. Чернівцях, які затвердженні рішенням Чернівецької міської ради від 23.02.2012 року, №438 та якими регламентовані взаємовідносини в сфері надання громадянам України, які зареєстровані в місті Чернівцях та потребують поліпшення житлових умов, земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в межах, визначених чинним законодавством України, та в порядку передбаченому цими Правилами (а.с.17-21).

ІV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА

4.1. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

4.2. Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

4.3. Статтями 2 та 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року №2768-ІІІ (далі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

4.4. Відповідно до статті 25 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 року, №858-IV проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок є одним із видів документів із землеустрою.

4.5. Згідно із частиною 1 статті 50 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 року, №858-IV Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки.

4.6. Пунктом «а» частини 2 статті 83 ЗК України (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) передбачено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

4.7. Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

4.8. Пунктом "г" частини 1 статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

4.9. Статтею 118 ЗК України передбачений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

4.10. Зокрема, відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

4.11. Згідно із частиною 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

4.12. Відповідно до частини 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

4.13. Частиною 1 статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року, №280/97-ВР передбачено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

V. ПОЗИЦІЯ СУДУ

5.1. Надаючи оцінку цим правовідносинам, суд насамперед має визначити проблему, яка породила наявний правовий конфлікт.

5.2. Предметом цього позову є рішення Чернівецької міської рад від 15.10.2020 року, №2461 «Про розгляд звернень громадян щодо надання дозволів на складання проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», підпунктом 2.2 пункту 2 якого відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га, у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) за адресою: АДРЕСА_1 .

Як встановлено судом вище, підставою для відмови у наданні дозволу на складання проєкту землеустрою стала «…відсутність підстав для надання переваги перед іншими громадянами, які перебувають на пільговому обліку індивідуальних забудовників міста Чернівців та користуються правом на першочергове отримання земельних ділянок для будівництва житлових будинків, господарських будівель і споруд, про що зазначено у спеціальних нормах Законів України, які визначають статус цих осіб».

5.3. Для вирішення цього публічно-правового спору, суд перевірить наведену підставу на предмет її нормативної обґрунтованості та через призму цього надасть оскаржуваному рішенню оцінку щодо його правомірності.

5.4. Так, законодавцем визначено процедуру набуття громадянами у власність або користування земельних ділянок із земель комунальної власності для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд

5.5. Нормами ЗК України також чітко визначені підстави, за наявності яких заявнику може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме: невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Разом із цим, даний перелік є вичерпним.

5.6. Підстави для відмови у наданні дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки у власність або користування, які зазначені в абзаці 1 частини 7 статті 118 ЗК України не підлягають розширеному тлумаченню, визначений нею перелік підстав для відмови є вичерпним, що зокрема слідує із слова «лише».

5.7. У разі відсутності наведених підстав для відмови у наданні дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки у власність (про що обов`язково зазначається в рішенні) та перебування земельної ділянки у комунальній власності (юрисдикційна належність землі територіальній громаді), відповідач зобов`язаний був надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

5.8. Відповідно до змісту оскаржуваного рішення та відзиву на позов, підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на складання проекту землеустрою, стали Правила обліку громадян для отримання земельних ділянок для будівництва індивідуальних житлових будинків в м. Чернівцях, які затвердженні рішенням Чернівецької міської ради від 23.02.2012 року, №438, та які в розумінні відповідача є нормативно-правовим актом, який врегульовує питання розташування земельної ділянки та впорядкування територій населених пунктів.

5.9. З даного приводу суд зазначає, що Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997, №280/97-ВР відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування, а отже не є законом, яким врегульовується розташування земельних ділянок.

5.10. У зв`язку із цим, прийняті на його підставі Правила обліку громадян для отримання земельних ділянок для будівництва індивідуальних житлових будинків в м. Чернівцях, які затвердженні рішенням Чернівецької міської ради від 23.02.2012 року, №438, не є в розумінні абзацу 1 частини 7 статті 118 ЗК України нормативно-правовим актом, яким врегульовується питання розташування земельної ділянки.

5.11. Наведені Правила, в силу своєї правової природи не можуть встановлювати імперативи, які не передбачені чинним земельним законодавством України, а тому такі рішення не можуть бути покладені в основу оскаржуваного позивачем рішення та слугувати підставою для відмови останньому у наданні дозволу на складання проекту землеустрою.

Чинне земельне законодавство не ставить в залежність право особи на отримання дозволу на складання проекту землеустрою від перебування особи на обліку (в т.ч. пільговому обліку) індивідуальних забудовників міста Чернівці.

5.12. Таким чином, аналізуючи наведене вище, слід прийти до висновку, що підстави для відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проєкту землеустрою, які зазначені у рішенні Чернівецької міської рад від 15.10.2020 року, №2461 «Про розгляд звернень громадян щодо надання дозволів на складання проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», не передбачені абзацам 1 частини 7 статті 118 ЗК України, а отже є нормативно необґрунтованими внаслідок чого оскаржуване рішення є протиправним на підлягає скасуванню.

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ

6.1. Аналізуючи матеріали адміністративної справи у своїй сукупності, суд вважає, що відповідачем протиправно обмежено право позивача на одержання земельної ділянки у власність; підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування позивачу, зазначені відповідачем в рішенні від 15.10.2020 року, №2461 «Про розгляд звернень громадян щодо надання дозволів на складання проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», не є належними підставами відповідно до норм ЗК України для такої відмови, а отже відповідач діяв всупереч положень частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

6.2. Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а згідно частини 2 цієї статті Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

6.3. Відповідачем не доведено суду правомірність прийняття оскаржуваного позивачем рішень про відмову в наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, натомість остання довела суду його протиправність, а тому, суд вважає позовні вимоги позивача щодо визнання протиправним рішення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

6.4. Окрім цього, враховуючи положення пункту 2 частини 2 статті 245 КАС щодо способу захисту порушеного права у разі визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, а також положення частини 2 статті 9 КАС України щодо права суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, з метою відновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідним у цій справі вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним підпункт 2.2 пункт 2 рішення сесії Чернівецької міської ради №2461 від 15.10.2020 року, оскільки саме його протиправність обумовлює його скасування.

6.5. Щодо вимог позивача в частині зобов`язання Чернівецьку міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га, у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

6.6. Статтею 245 КАС України визначено повноваження суду при вирішенні справи. Зокрема відповідно до пункту 2 частини 2 цієї статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

При цьому відповідно до частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

6.7. Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

6.8. Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьев проти України" від 05.04.2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

6.9. Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. При прийнятті рішення відповідачем щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відсутній адміністративний розсуд, оскільки розсуд передбачає повноваження обирати у конкретній ситуації з правомірних альтернатив відповідний правомірний варіант поведінки/рішення. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слів "може", "або".

У випадку, коли повноваження суб`єкта владних повноважень сформульовані через формулу дихотомії "задоволити-відмовити", а фактично законодавство не передбачає альтернативи рішення при зверненні особи у разі виконання нею вимог закону, будь-які дискусії про дискреційні повноваження стають безпредметними. Встановити наявність чи відсутність умов дії норми не можна відносити до адміністративного розсуду.

6.10. Отже, зобов`язання прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не є втручанням суду в дискреційні повноваження відповідача, а є обґрунтованим способом захисту подушеного права позивача (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі №825/602/17, від 22.12.2018 року у справі №804/1469/17, від 26.02.2019 року у справі №802/721/18-а, від 05.03.2019 року у справі №2040/6320/18).

6.11. Разом з цим, суд звертає увагу на те, що положення частини 6 статті 118 ЗК України визначають за громадянами, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), обов`язок, згідно якого такі громадяни мають подати до Чернівецької міської ради ( повноваження визначенні статтею 122 ЗК України) клопотання, в якому зазначається цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, а також до нього додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

6.12. У матеріалах справи наведені документи відсутні, що унеможливлює з`ясування судом чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою.

6.13. Оцінка правомірності рішення стосувалася лише тих мотивів, які наведено у оскаржуваному рішенні. Однак, суд не досліджував, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усі інші умови для надання дозволу, оскільки позивач в позові не посилався на них, як на підставу своїх вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі № 804/1469/17 від 22.12.2018 року), а тому у цій частині у задоволенні позову суд відмовляє.

6.14. Водночас, враховуючи положення частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України щодо права суду зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також положення частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України щодо права суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд вважає за необхідним у цій справі вийти за межі позовних вимог і з метою надання ефективного захисту порушеному права позивача, зобов`язати відповідача:

- повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га, у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням висновків викладених у мотивувальній частині цього рішення.

VІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

7.1. Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

7.2. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією №25754068 від 26.04.2021 року (а.с.1), а оскільки, позов задоволено частково, суд стягує, на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 454 грн 00 коп. (пропорційно задоволеним вимогам) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати підпункт 2.2 пункт 2 рішення сесії Чернівецької міської ради №2461 від 15.10.2020 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га, у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Зобов`язати Чернівецьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га, у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням висновків викладених у мотивувальній частині цього рішення.

4. У частині зобов`язання Чернівецьку міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га, у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) за адресою: АДРЕСА_1 - у задоволенні позову відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого згідно квитанцій №25754068 від 26.04.2021 року судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп. (пропорційного задоволеним вимогам).

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Чернівецька міська рада (Центральна площа, 1, м. Чернівці, 58002 )

Суддя О.В. Анісімов