Справа № 300/510/21
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2021 р. справа № 300/510/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування картки відмови №UA209250/2020/00338 від 04.09.2020 і рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2020/100084/1 від 04.09.2020, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 , декларант), в інтересах якого діє адвокат Кіт Роман Степанович (надалі по тексту також - представник позивача, адвокат), звернувся в суд з позовною заявою до Галицької митниці Держмитслужби (надалі по тексту також - відповідач, Митниця, митний орган, орган доходів і зборів) про визнання протиправними та скасування картки відмови №UA209250/2020/00338 від 04.09.2020 і рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2020/100084/1 від 04.09.2020 (надалі по тексту разом також - оскаржувані рішення).

Позовні вимоги мотивовано тим, що 28.08.2020 на підставі рахунку-фактури (fattura n.) №200/001 ОСОБА_1 отримав у власність (придбав) транспортний засобу, після дорожньо-транспортної пригоди (надалі по тексту також - ДТП) марки AUDI, модель Q7, номер кузова НОМЕР_1 , робочий об`єм циліндрів двигуна 2967 см 3, тип двигуна дизель, 2018 календарного року виготовлення (надалі по тексту також - ТЗ, транспортний засіб, автомобіль, товар). За вказаний автомобіль на підставі рахунку-фактури (fattura n.) №200/001 від 28.08.2020 ОСОБА_1 оплатив продавцю-нерезиденту "G.D.M. AUTO SRL" повну вартість автомобіля в сумі 21 000,00 EUR (надалі по тексту також - євро), про що отримав відповідні документи. 03.09.2020 митним брокером подано до митного оформлення електронну вантажну митну декларацію (надалі по тексту також - ЕМД) №UA209250/2020/017053, до якої долучив: рахунок-фактуру №200/001 від 28.08.2020; декларацію про походження товару від 02.09.2020 №б/н; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу за №UA305060/2020/108122 від 01.09.2020; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 13.03.2018 за № НОМЕР_2 ; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 02.09.2020 за №В-556-1 та копію митної декларації країни відправлення №20ITQTG010005126Е0 від 28.08.2020.

Незважаючи на вказане, в порушення норм статей 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України, за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, відповідачем 04.09.2020 протиправно здійснено визначення митної вартості ТЗ за другорядним методом (резервним), що оформлено Рішенням про коригування митної вартості товарів №UA209000/2020/100084/1 (надалі по тексту також - Рішення) та Картою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209250/2020/00338 (надалі по тексту також - Картка). Підставою для таких висновків стало надання декларантом документів, а саме: висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією від 02.09.2020 за №В-556-1, в якому, за доводами митного органу, вартість автомобіля не розрахована на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, та не зазначено в акті про проведення митного огляду цього товару, зокрема, враховано понижуючий коефіцієнт Дз-11%, вартість панелі приладів - 1 464,36 євро, вартість облицювання даху - 999,54 євро; неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, а також з причин відсутності вартості основи для розрахунку митної вартості в митного органу. ОСОБА_1 вказує не те, що відповідач без належного і правомірного обґрунтування не взяв до уваги подані документи, а при вчиненні митних формальностей діяв протиправно. Виходячи із фактичних обставин в інспектора митного органу не було правових підстав застосовувати частину 3 статті 53 Митного кодексу України так як останній не довів перед декларантом наявність розбіжностей, неповноти, неточностей, ознак підробки поданих документів, визначених частиною 2 статті 53 Кодексу, в тому числі в частині відомостей, які підтверджують у таких документах числові значення складової митної вартості, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена. Звертає увагу на те, що оскаржуване Рішення не відповідає вимогам частини 2 статті 55 Митного кодексу України і Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів. Митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 повинно бути зазначено посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Митний орган, за аргументами позивача, не навів належного розрахунку скорегованої митної вартості товару, а також не обґрунтував як неможливість застосування основного методу визначення митної вартості ТЗ, так і послідовного використання у спірному випадку другорядних методів, регламентованих статтями 59-64 згаданого Кодексу. На підставі таких мотивів, а також враховуючи те, що збільшення митної вартості з 21 000,00 EUR до 28 103,77 EUR суттєво порушує права позивача, просить суд визнати протиправними та скасувати Картку №UA209250/2020/00338 і Рішення №UA209000/2020/100084/1 04.09.2020

За наслідками виконання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху від 22.02.2021 (а.с.55-56), Івано-Франківським окружним адміністративним судом 15.03.2021 відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України) відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.71-72).

На виконання вищевказаної ухвали суду від 15.03.2021, позивач 28.03.2021 подав суду, через канцелярію, витребувані письмові пояснення (а.с.76-78).

Митний орган скористався правом на подання відзиву на позовну заяву №7.4-10/14/820 від 31.03.2021, який із відповідними письмовими доказами надійшов на адресу суду 05.04.2021 (а.с.87-95, 96-144). У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами і доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне. Як вказує відповідач, під час митного оформлення ТЗ позивачем, не був представлений повний перелік документів, який визначений статтею 53 Митного кодексу України, в тому числі належні докази сплати коштів (чек) чи їх внесення через фінансову установу за автомобіль згідно заявленої митної вартості. Зокрема, за доводами відповідача, в акті огляду товарів транспортних засобів, ручної поклажі та багажу у графі "наявні пошкодження" внесено запис: "Наявні ознаки того, що автомобіль потрапив у ДТП внаслідок чого пошкоджено передню частину автомобіля (передні фари, передній бампер, капот, три радіатори, лобове скло, в салоні спрацьовані подушки безпеки, передні крила, ліва передня дверка". В той же час, встановлено, що в звіті про оцінку КТЗ від 02.09.2020 за №В-556-1 експертом не дотримано вимоги норм наказу Міністерства юстиції України від 24.11.2003 (зі змінами) №142/5/2092 "Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів", а саме: відповідно до підпункту 7.53.9 пункту 7.53. - відсутня фотофіксації елементів транспортного засобу, що потребують заміни. Митними органом встановлено відсутність документального підтвердження числових значень митної вартості та неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-третій статті 53 Митного кодексу України, зокрема, відсутні касові або товарні чеки, банківські платіжні документи. Ці обставини в сукупності поставили під сумнів заявлену митну вартість. У зв`язку із чим прийнято рішення про проведення перевірки достовірності заявленої фактурної вартості ТЗ. Між декларантом та відповідачем проведено консультація, за наслідками якої декларантом не подано необхідних документів. У зв`язку із вказаним вартість транспортного засобу визначена митним органом самостійно. Із посиланням на абзац 2 частини 11 статті 8 Закону України "Про захист прав спроживачів", статтю 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" митний орган вважає, що представлена в ході митної консультація рахунок-фактура №200/001 від 28.08.2020, яка оформлена "G.D.M. AUTO SRL", не є розрахунком документом встановленого форми (платіжним дорученням, розрахунковим чеком, касовим чеком, розрахунковою квитанцією, випискою з карткового рахунку, квитанцією до прибуткового касового ордеру), який мав би засвідчувати факт купівлі товару.

Враховуючи частину 2 статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі та пунктів 1, 2 Тлумачних приміток до статті VII вказаної Генеральної угоди, відповідачем констатовано, що оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити, чи то на базі цін, які певний експортер встановлює за імпортований товар, чи на базі загального рівня цін на подібний товар. Втім, як відмітив відповідач, митний орган не міг визначити вартість на базі ціни, встановленої експортером, у зв`язку з відсутністю її документального підтвердження, тому вартість визначалася на базі загального рівня цін на подібний товар. При цьому, джерелом інформації для коригування митної вартості використано експертний висновок про вартість автомобіля №В-556-1 від 02.09.2020 без врахування понижуючого коефіцієнту Дз-11% та вартості деяких елементів (запчастин) відновлювального ремонту (панелі приладів - 1 464,36 EUR, облицювання даху - 999,51 EUR). Сума донарахованих митних платежів становить 74 406,37 гривень. За таких обставинах, Митницею прийнято Картку та Рішення від 04.09.2020, при цьому митна вартість товару визначена резервним методом в сумі 28 103,77 EUR. Враховуючи наведене, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, а оскаржувані рішення прийнятими відповідно до закону та з урахуванням усіх обставин.

Позивач, в свою чергу, подав 05.04.2021 відповідь на відзив (а.с.83-85), в якому заперечив доводи відповідача, наведені у відзиві на позов, зокрема щодо самостійного обрання декларантом у митній декларації резервного (шостого) методу визначення митної вартості товару. Позивач стверджує, якщо декларант не згоден із рішенням про коригування митної вартості, але не має наміру надавати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, подання з метою випуску товару у вільний обіг нової митної декларації із зазначенням митної вартості товару у скоригованому митним органом розмірі, не суперечить приписам частини 7 статті 55 Митного кодексу України та в жодному разі не може свідчити про згоду декларанта зі скоригованою митним органом митною вартістю. Митні платежі в такому разі сплачуються в розмірі згідно зі скоригованою митною вартістю. Разом з тим, зміст рахунку-фактури №200/001 від 28.08.2020 свідчить про "платоспроможність - негайна оплата". У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.

Ухвалою суду від 26.04.2021 відмовлено в задоволенні клопотання Галицької митниці Держмитслужби від 06.04.2021 за №7.4-10/14/841 про розгляд у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін адміністративної справи №300/510/21 (а.с.148-149).

Судом з власної ініціативи для повного зв`язування усіх обставин справи 17.05.2021 постановлено ухвалу про витребування додаткових пояснень та доказів (а.с.152-153).

У відповідь 25.05.2021 представник позивача подав письмове пояснення, за змістом якого у зв`язку із митним оформленням транспортного засобу, який потрапив у ДТП, та враховуючи отримання для митних процедур звіту про оцінку КТЗ №В-556-1 від 02.09.2020, виходячи також із даних рахунку-фактури (fattura n.) №200/001 від 28.08.2020, декларант самостійно обрав "6" (резервний) метод визначення митної вартості. Розбіжності між значеннями 21 000,00 EUR (за даними рахунку-фактури) до 21 210,00 EUR (за даними митної декларації країни відправлення) поясним тим, що для митного оформлення у гривневому еквіваленті, станом на день подання ЕМД, визначено еквіваленту вартість товару, що дорівнює 21 210,00 EUR, так як за даними митної декларації країни відправлення (а.с.158-163).

Відповідач, подаючи 25.05.2021 додаткові письмові пояснення, вкотре вказав, що згідно поданого самостійно позивачем витягу з електронного каталогу вартості транспортних засобів на території Європейського Союзу Schwacke від 03.09.2020 за №098331/S.01 (як складової звіту про оцінку КТЗ №В-556-1 від 02.09.2020) середня вартість автомобіля з подібними технічними характеристиками та роком випуску становить 39 683,00 євро, а вартість автомобіля задекларованого позивачем 47 200,00 євро, що значно більше за вартість визначену експертом. На переконання Митниці, відсутні підстави враховувати поданий позивачем звіт експерта, так як останній не містить фотографії окремих елементів, які підлягають ремонту чи заміні, а у відношенні до понижуючого коефіцієнту ДЗ - 11%, у звіті жодним чином не наведені причини та факти їх застосування (а.с.167-168).

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими статтею 262 КАС України дану адміністративну справу, вивчивши адміністративний позов, зміст відзиву на позов та відповіді на відзив, письмових пояснень, дослідивши і оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

28.08.2020 позивачем придбано в нерезидента " ІНФОРМАЦІЯ_1 " на території Республіки Італія (Via Fabbrega, 4, 36033 Isola vicentina VI, Italia) транспортний засіб - легковий автомобіль марки AUDI, модель Q7, номер кузова НОМЕР_1 , робочий об`єм циліндрів двигуна 2967 см 3, тип двигуна дизель, 2018 календарного року виготовлення, який був у використанні (після ДТП). Вартість придбання автомобіля становила 21 000,00 EUR. Вказана обставина підтверджується наявним в матеріалах справи рахунком-фактурою (fattura n.) №200/001 від 28.08.2020 (а.с.12, 61).

Даний автомобіль імпортований з Республіки Італія, про що свідчить оформлена митна декларація країни відправлення (супровідний експортний документ) MRN №20ITQTG010005126E0 від 28.08.2020 (а.с.45, 46).

Декларантом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 , як одержувача товару, подано 03.09.2020 до Галицької митниці Держмитслужби електронну митну декларацію UA209250/2020/017053, якою задекларовано для митного оформлення товар, що ввозиться на територію України, а саме: автомобіль легковий, марки AUDI, модель Q7, номер кузова НОМЕР_1 , робочий об`єм циліндрів двигуна 2967 см 3, тип двигуна дизель, 2018 календарного року виготовлення, колісна формула 4*4 (а.с.60, 103).

В графі "42" (ціна товару) декларації визначено 21 000,00 EUR. А в графах "45" (коригування) і "46" (статистична вартість) зазначено 695 679,52 гривень, яка із урахуванням графи "23" (курс валюти) 32.79960000 становить 21 210,00 EUR.

Митну вартість товару визначено за шостим (6) методом, тобто за резервним, на підтвердження чого заповнено графу "43" митної декларації.

Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Зокрема, представлено рахунок-фактуру №200/001 від 28.08.2020 (а.с.105), декларацію про походження товару від 02.09.2020 №б/н; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу за №UA209250/2020/00338 від 01.09.2020 (а.с.108-109), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 13.03.2018 за № НОМЕР_2 (а.с.133-134), висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 02.09.2020 за №В-556-1 (а.с.118-122) та митну декларації країни відправлення №20ITQTG010005126Е0 від 28.08.2020 (а.с.123-124).

Відповідач підтвердив обставину подання всі вказаних документів у відзиві на позов, долучивши їх засвідчені копії, перелік яких визначений у графі 44 електронної митної декларації UA209250/2020/017053 від 03.09.2020 (а.с.90-91).

03.09.2020 митним органом розпочато процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення про необхідність надання відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; копію митної декларації країни відправлення; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (а.с.139).

Як пояснив відповідач у відзиві на позов, декларант надіслав відповідь на вимогу митниці від 03.09.2020 про неможливість надати інші документи для підтвердження митної вартості товару (а.с.84).

Галицька митниця Держмитслужби, за результатами розгляду поданої електронної митної декларації від 03.09.2020 та доданих до неї документів, в тому числі рахунку-фактури (fattura n.) №200/001 від 28.08.2020 і висновку про вартісні характеристики товару від 02.09.2020 за №В-556-1, відмовила у митному оформленні (випуску) товарів у відповідності до Картки №UA209250/2020/00338 (а.с.140-141).

Згідно даних Картки, "митна вартість товару визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). Митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з наданням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 Митного кодексу України (висновку про вартість підготовленого спеціалізованою експертною організацією). Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності у підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, в експертному висновку вартість автомобіля не розрахована на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, та не зазначено в акті про проведення митного огляду цього товару, а саме враховано понижуючий коефіцієнт Дз-11%, вартість панелі приладів - 1 464,36 євро, вартість облицювання даху - 999,54 євро. Проведено консультації з декларантом згідно зі статтею 57 Митного кодексу України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 Митного кодексу України) та методу 2б (статті 60 Митного кодексу України) з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в (статті 62 Митного кодексу України) та методу 2г (статті 63 Митного кодексу України) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугував Експертний висновок про вартість автомобіля №В-556-1 від 02.09.2020, де шляхом обчислення числового значення вартості без врахування понижуючого коефіцієнту Дз-11%, вартості панелі приладів 1 464,36 євро, вартості облицювання даху - 999,54 євро, вартість товару становить 28 103,77 євро (а.с.140-141).

У зв`язку з наведеним, Галицькою митницею Держмитслужби прийнято Рішення №UA209000/2020/100084/1 від 04.09.2020, в графі 33 якого в розділі "обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначені ті ж причини що й в Картці відмови (зворотній бік а.с.138).

При цьому, Галицькою митницею Держмитслужби за резервним методом скориговано задекларовану митну вартість товару (21 210,00 EUR) і визначено її в розмірі 28 103,77 EUR (а.с.138).

Позивач на підставі оскаржуваного Рішення 04.09.2020 подав другу декларацію №UA209250/2020/017235, в графі 43 якої метод визначення митної вартості позначив "6/6", однак згідно пояснень позивача, така була відкликана у зв`язку із неможливістю оформлення її програмно-інформаційним комплексом "Автоматизована система митного оформлення товарів та інших предметів", "Інспектор-2006" (а.с.161).

Таким чином позивач подав декларацію №UA209250/2020/017260, в графі 43 якої метод визначення митної вартості позначив "1/6", при цьому в графі 47 нарахування платежів визначив із скоригованих відповідачем показників (а.с.102).

Не погоджуючись із такою відмовою відповідача у прийнятті митної декларації та коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права шляхом скасування оскаржуваних рішень від 04.09.2020.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VІ від 13.03.2012 (надалі по тексту також - МК України, Кодекс).

Митне оформлення за правилами регулювання положень частини 1 статті 248 коментованого Кодексу розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина 1 статті 257 МК України).

Положеннями статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 2 статті 51 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, відповідно до частини 2 статті 52 МК України, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 Кодексу слідує, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

У частині 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як визначено частиною 1 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 статті 58 МК України визначено умови, за яких застосовується метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. В частині другій цієї статті передбачено, коли такий метод не застосовується. А саме: метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Як визначено частинами 4 і 5 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Порядок визначення митної вартості за резервним методом регламентований положеннями статті 64 МК України.

Так, згідно зі статтею 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

Із наведених положень слідує, що митний орган досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості, у тому числі якщо декларант самостійно визначає митну вартість за резервним методом. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині 3 статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Суд зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою вони мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товарів у разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності заявленої митної вартості товару.

Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

На думку відповідача, викладеної у відзиві, у нього виник обґрунтований сумнів щодо невірного визначення декларантом митної вартості товару, оскільки до митного оформлення не було подано повний перелік документів, а саме документи на підтвердження ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за даний товар.

Водночас відповідач вказує на "наявність числових розбіжностей у документах поданих позивачем до митного оформлення щодо суми, що була фактично сплачена за імпортований транспортний засіб, розбіжності в частині числових значень вартості транспортного засобу у документах, поданих до митного оформлення".

Насамперед стосовно подання декларантом документів відповідно до частини 2 статті 53 МК України", суд відзначає слідуюче.

Виходячи із доводів позивача, у спірних відносинах мало місце придбання товару на підставі рахунку-фактури (fattura n.) №200/001 від 28.08.2020, який подано при митному оформленні (а.с.105).

Як свідчать дані графи 44 митної декларації від 03.09.2020 (а.с.103) і пояснення відповідача такий документ класифіковано за кодом 0380 як рахунок-фактура (інвойс).

Так як у правовідносинах, які досліджуються судом придбання автомобіля мало місце на підставі рахунку-фактури (інвойсу), то очевидним є дотримання декларантом пункту 3 частини 2 статті 53 Кодексу, і відсутність підстав для виконання пункту 2 частини 2 статті 53 МК України.

Перелік документів, визначених в пункті 7 частини 2 статті 53 МК України (ліцензія на імпорт товару) не стосуються спірних правовідносин взагалі, а щодо документів із пунктів 6 і 8 частини 2 статті 53 Кодексу (транспортні і страхові документи), то як свідчать встановлені судом обставини окремих документів на транспортування (перевезення товару за допомогою іншого транспорту) із залученням відповідного суб`єкта господарювання (оплати таких послуг) і страхування самого товару не мало місце.

Доказів на спростування таких висновків Митниця суду не подала.

З приводу документів, визначених пунктом 4 і 5 частини 2 статті 53 МК України (банківські платіжні документи, інші платіжні документи про оплату рахунку), необхідність подання яких при процедурі консультації із декларантом вимагав відповідач, як зазначено у відзиві на позов, то суд у випадку визначення позивачем шостого (резервного) методу визначення митної вартості товару вважає їх витребування необґрунтованим, так як ОСОБА_1 здійснював митні процедури за першим методом - ціною договору/контракту (вартістю операції).

Висновки і мотиви в даній частині досліджуваних обставин визначені нижче по тексту судового рішення.

Не заслуговують на увагу аргументи Митниці про те, що "рахунок-фактура (fattura n.) №200/001 від 28.08.2020, яка оформлена "G.D.M. AUTO SRL", не є розрахунковим документом встановленої форми (платіжним дорученням, розрахунковим чеком, касовим чеком, розрахунковою квитанцією, випискою з карткового рахунку, квитанцією до прибуткового касового ордеру), який мав би засвідчувати факт купівлі товару".

Так, вказані доводи відповідачем мотивовані тим, що оформлений "G.D.M. AUTO SRL" рахунок-фактура (fattura n.) від 28.08.2020 не відповідає положенням абзацу 2 частини 11 статті 8 Закону України "Про захист прав спроживачів", статті 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Однак, за переконаннями суду, є некоректним посилання Митниці на норми чинного законодавства України щодо порядку оформлення бухгалтерських документів чи документів, які засвідчують розрахункову операцію за фактом внесення коштів, до господарської операції, яка мала місце за межами митного кордону України із нерезидентом.

Митний орган не навів жодної норми національного законодавства Республіки Італія, які порушені при оформлені "G.D.M. AUTO SRL" рахунку-фактури (fattura n.) від 28.08.2020, в тому числі не наведені дані про невідповідність такого рахунку обов`язковими вимогам законодавству країни, в якій здійснено його видачу декларанту.

В той же час, як встановлено судом та уже зазначалося вище, декларант позивача надав наявні у нього документи, які підтверджують митну вартість товару і обраний ним метод її визначення - резервний, серед яких: рахунок-фактуру №200/001 від 28.08.2020 (а.с.105), декларацію про походження товару від 02.09.2020 №б/н; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу за №UA305060/2020/108122 від 01.09.2020 (а.с.108-109), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 13.03.2018 за № НОМЕР_2 (а.с.133-134), висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 02.09.2020 за №В-556-1 (а.с.118-122) та митну декларації країни відправлення №20ITQTG010005126Е0 від 28.08.2020 (а.с.123-124).

Зважаючи на таке, доводи митного органу з приводу самостійного визначення декларантом у митній декларації №UA209250/2020/017053 від 03.09.2020 митної вартості товару за шостим (резервним) методом без належного підтвердження відомостей про митну вартість товару, є підставними.

Поряд з вказаним, судом встановлено, що у митній декларації країни відправлення MRN №20ITQTG010005126Е0 від 28.08.2020 вартість автомобіля визначено у розмірі 21 210,00 EUR, при цьому згідно рахунку-фактури (fattura n.) №200/001 від 28.08.2020 вартість того ж транспортного засобу становить 21 000,00 EUR (а.с.61-70).

Таким чином подані позивачем вище вказані документи містили розбіжності щодо вартості придбаного позивачем автомобіля.

Згідно наданих пояснень позивача на виконання ухвали про витребування доказів, останній не зміг пояснити фактичні і юридичні причини різниці у складовій вартості автомобіля, зазначеній у коментованих документах, а тільки вказав на те, що заповнення експертної митної декларації №20ITQTG010005126Е0 від 28.08.2020 здійснювалось підприємством нерезидентом та перевірено органом суміжної країни (а.с.159).

Водночас, суд не погоджується із доводами відповідача з приводу визначення позивачем митної вартості автомобіля у розмірі 695 679,52 гривень, що еквівалентно становить 21 000,00 євро за курсом НБУ на день подання такої декларації, оскільки як свідчить графа "45" (коригування) і "46" (статистична вартість) декларації зазначено вартість у значенні 695 679,52 гривень, яка із урахуванням графи "23" (курс валюти) 32.79960000 становить саме 21 210,00 EUR.

Відтак, з урахуванням частини 5 статті 58 МК України, митною вартістю належного позивачу автомобіля суд вважає саме загальну суму, визначену у митній декларації країни відправлення MRN №20ITQTG010005126Е0 від 28.08.2020, що становить 21 210,00 EUR, яка визначена декларантом у митній декларації від 03.09.2020 в еквівалентному розмірі 695 679,52 гривень.

При цьому основною причиною для відмови у прийнятті митної декларації відповідач зазначив те, що в експертному висновку вартість автомобіля не розрахована на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню, та не зазначено в акті про проведення митного огляду цього товару, а саме враховано понижуючий коефіцієнт Дз-11%, вартість панелі приладів - 1 464,36 євро, вартість облицювання даху - 999,54 євро.

Отож спір між сторонами виник також з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару автомобіля (після ДТП) марки AUDI, модель Q7, номер кузова НОМЕР_1 , робочий об`єм циліндрів двигуна 2967 см 3, тип двигуна дизель, 2018 календарного року виготовлення, який придбаний у власність на підставі рахунку-фактури (fattura n.) №200/001 від 28.08.2020, та оцінений на підставі висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією від 02.09.2020 за №В-556-1 у розмірі 20 447,90 євро.

Як слідує із змісту оскаржуваного рішення джерелом інформації для коригування митної вартості слугував Експертний висновок про вартість автомобіля №В-556-1 від 02.09.2020, де шляхом обчислення числового значення вартості без врахування понижуючого коефіцієнту Дз-11%, вартості панелі приладів 1 464,36 євро, вартості облицювання даху - 999,54 євро, вартість товару митним органом визначено у розмірі 28 103,77 євро.

В частині визначення митної вартості згідно з висновком експерта, то суд зазначає наступне.

Виходячи із змісту звіту про оцінку КТЗ №В-556-1 від 02.09.2020 експертом проведено дослідження щодо визначення вартості автомобіля марки AUDI, модель Q7, 2018 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , що ввозиться на митну територію України по рівню цін в країні придбання, станом на момент його ввезення, в ході якого використано відповідну нормативно-правову базу (а.с.18).

Так, Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду держаного майна України 24.11.2003 за №142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 за №1335/5/1159), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395 (надалі по тексту також - Методика), встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (надалі по тексту також - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ.

Відповідно до пункту 1.3 Методики її вимоги є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Підпунктом "з" пункту 1.4 Методики визначено, що вона застосовується з метою визначення вартості КТЗ, його складників, що ввозяться на митну територію України.

Згідно з пунктом 7.53 Методики вартість КТЗ та їх складових частин, що ввозяться на митну територію України, визначається за середніми цінами їх продажу в країні придбання або в провідних країнах-експортерах без врахування витрат на навантаження, вивантаження, перевантаження КТЗ (його складників), вартості транспортування; страхових сум; комісійних та брокерських винагород, інших витрат. Провідними країнами - експортерами КТЗ є Німеччина - для КТЗ європейських і японських виробників (підпункт 7.53.1 пункту 7.53 Методики).

Підставою для зниження вартості КТЗ унаслідок його аварійних пошкоджень або розукомплектування за правилами підпункту 7.53.9 пункту 7.53 Методики є обов`язкове підтвердження цього факту в супровідних документах на момент перетину митного кордону України (в декларації, документах на придбання КТЗ або в довідці поліції про дорожньо-транспортну пригоду під час переміщення КТЗ до митного кордону України) та в акті про проведення митного огляду. Якщо проводиться експертне дослідження (експертиза) пошкодженого КТЗ, наявність фотографій обов`язкова.

З наданого до митного оформлення висновку експерта №В-556-1 від 02.09.2020, який представлений і суду, вбачається, що при розрахунку вартості використано відомості Інтернет каталогу "Schwacke" у провідній країні-автоекспортері Європи - Німеччині та при визначенні рівня вартості транспортного засобу експертом взято середню ціну продажу як того вимагає пункт 7.53 Методики.

З приводу цього висновок експерта містить такі обґрунтування: "На підставі проведених досліджень, при визначених Сд1 = 47 200,00 Є (Євро) та К1@1; Сср1-середня ціна автомобілів 2018 року випуску в середньостатистичному нормальному технічному, експлуатаційному і укомплектованому стані, без пошкоджень і суттєвих дефектів з нормативним пробігом (при якій визначалось «Сд1») по рівню цін в провідній для нього країні-експортері Німеччині станом на момент його ввезення на митну територію України становить: Сср1 = 47 200,00 Є (Євро) * 1,00 = 47 200,00 Є (Євро)" (а.с.20).

Вартість транспортного засобу марки AUDI, модель Q7, 2018 року випуску, заявленого до декларування у спірному випадку, була зменшена експертом до суми 20 447,90 євро через наявність аварійних пошкоджень.

Відповідно до пункту 7.2 Методики, основним підходом, який використовується для оцінки КТЗ, є порівняльний підхід. Згідно з ним визначення вартості КТЗ на території України проводиться на підставі їх цін продажу та поточних цін пропозиції до продажу, які зазначені у вітчизняних довідниках. Зазначені ціни є статистично усередненими ціновими даними КТЗ, які були відчужені в Україні згідно з умовами, що відповідають змісту і поняттю «ринкова вартість».

Згідно з пункту 7.3 Методики, коригування ринкової вартості КТЗ, отриманої із застосуванням порівняльного підходу, здійснюється за загальною формулою: С = Сср х (1 + (Гк/100) + (Дз/100)) + Сдод. де: С - ринкова вартість, грн.; Сср - середня ринкова ціна КТЗ, грн.; Гк - коефіцієнт коригування ринкової вартості КТЗ за величиною пробігу, %; Дз - процент додаткового збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ, який визначається відповідно до таблиці 4.1 додатка 4 та залежить від умов догляду, зберігання, експлуатації тощо, %; Сдод - додаткове збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ виходячи з його комплектності, укомплектованості, пошкоджень, відновлення і оновлення складників, грн.

Подальше коригування вартості КТЗ залежно від технічного стану, комплектності, укомплектованості, відновлення й оновлення складових частин тощо здійснюється за формулами (9), (10), (11), а також з врахуванням процента Дз додаткового збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ залежно від умов догляду, зберігання та експлуатації та процента додаткового зменшення вартості КТЗ з дефектами кузова, кабіни, рами.

Вартість КТЗ та їх складових частин, що ввозяться на митну територію України, визначається за середніми цінами їх продажу в країні придбання або в провідних країнах-експортерах без врахування витрат на навантаження, вивантаження, перевантаження КТЗ (його складників), вартості транспортування; страхових сум; комісійних та брокерських винагород, інших витрат (пункт 7.53. Методики).

За правовим регулюванням підпункту 7.53.3. пункту 7.53 Методики вартість КТЗ, що ввозяться на митну територію України (С1), визначається за формулою С1 = Сср1 (1+ Гк / 100 + Дз / 100) + Сдод.

Додаток 4 до вказаної Методики містить перелік факторів, що впливають на збільшення вартості КТЗ та на процент зменшення вартості КТЗ, а також проценти додаткового зменшення вартості КТЗ з дефектами кузова, кабіни, рами. При цьому, відповідно до приміток до вказаного додатка за наявності декількох факторів експлуатації КТЗ, які впливають на зменшення його вартості та які обумовлені у пункту 4 таблиці, у розрахунку вартості КТЗ використовується одне з цих значень. Найбільше значення процента додаткового зменшення вартості КТЗ за факторами, що наведені в таблиці 4.2, не повинно перевищувати 30%. Допустимі значення зниження вартості Дз у частині пошкодження оббивки кузова, дефектів лакофарбового покриття, пошкодження хромованих деталей, скла, деформацій елементів кузова не залежать від кількості пошкоджених елементів.

Як слідує із звіту про оцінку КТЗ №В-556-1 від 02.09.2020, експертом визначено процент додаткового зменшення ринкової вартості КТЗ залежно від умов догляду, зберігання та експлуатації всього 11%, а саме: деформація без пошкодження лакофарбового покриття - 5%; оббивка салону (даху, стояків, боковин, полиць, дверей) - 1%; оббивка сидінь - 2%; пофарбування кузова - 3% (а.с.21).

Також експертом при визначенні митної вартості пошкодженого автомобіля (21 560,00 євро) враховано (а.с.22):

- вартість ремонтно-відновлювальних робіт, необхідних для відновлення автомобіля відповідно до ремонтної калькуляції №В-Q7 у програмному комплексі AUDATEX, що становить 1 793,29 євро;

- кількість та вартість матеріалів для ремонту (лакофарбових та супутніх матеріалів, кріпильних деталей тощо), що становить 671,34 євро;

- вартість нових складових-запчастин для заміни при проведенні відновлювального ремонту досліджуваного пошкодженого автомобіля по рівню цін у провідній країні - експортері станом на 02.09.2020, що становить 19 095,47 євро;

Отож, експертом на підставі проведених розрахунків і визначених величини: середня ціна автомобіля AUDI, модель Q7, 2018 року випуску в провідній країні-експортері Німеччині, Сср1- = 47 200,00 Є (Євро); процент коригування вартості оцінюваного автомобіля за величиною його фактичного пробігу Гк = 0%; процент додаткового зменшення/збільшення ринкової вартості транспортного засобу, в залежності від умов його догляду, зберігання, використання тощо - Дз = - 11%; додаткового зменшення ринкової вартості КТЗ, виходячи з його комплектності, укомплектованості, пошкоджень, відновлення і оновлення складників Сдод = 21 560,10 (Євро), вартість досліджуваного легкового автомобіля визначено за формулою: С1 = 47 200,00 (Євро) * (1-(0/100) - (11,00/100)) - 21 560,10 = 20 447,90 (Євро).

Відповідачем, в обґрунтування правомірності прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2020/100084/1 від 04.09.2020, наведено власну формулу визначення митної вартості автомобіля - 47 200 EUR * 0,11 + (1 464,36 EUR + 999,51 EUR) + 20 447,90 EUR = 28 103,77 EUR.

Коригуючи митну вартість автомобіля та визначаючи її у розмірі 28 103,77 євро відповідач не взяв до уваги необхідність заміни у пошкодженому автомобілі панелі приладів на суму 1 464,36 євро і облицювання даху на суму 999,54 євро, а також застосування понижуючого коефіцієнту Дз-11%, посилаючись на те, що в акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу відсутні такі пошкодження, а також вказуючи про відсутність в експертному звіті, фотофіксації елементів транспортного засобу, що потребують заміни, чим порушено вимоги підпункту 7.53.9 пункту 7.53 Методики.

Суд вважає такі доводи митного органу не обґрунтованими та безпідставними, виходячи із наступного.

Підставою для зниження вартості КТЗ унаслідок його аварійних пошкоджень як то визначено в підпункті 7.53.9 пункту 7.53 Методики є обов`язкове підтвердження цього факту в супровідних документах на момент перетину митного кордону України (в декларації, документах на придбання КТЗ або в довідці поліції про дорожньо-транспортну пригоду під час переміщення КТЗ до митного кордону України) та в акті про проведення митного огляду.

Досліджуючи акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 01.09.2020 за №305060/2020/108122 разом з додатком до нього, копія яких наявна у матеріалах справи, судом встановлено, що легковий автомобіль марки AUDI, модель Q7, 2018 року випуску, який був у використанні та потрапив у ДТП, містить наступні пошкодження та ознаки експлуатації: пошкоджено передню частину автомобіля (передні фари, передній бампер, капот, три радіатори, лобове скло, в салоні спрацьовані подушки безпеки, передні крила, ліві передні дверцята) (а.с.108-109).

Водночас, наведені у висновку експертного автотоварознавчого дослідження пошкодження, які потребують заміни складових-запчастин автомобіля, таких як панель приладів на суму 1 464,36 євро і облицювання даху на суму 999,54 євро в повній мірі відповідають пошкодженням зафіксованим у акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 01.09.2020 за №305060/2020/108122. Це стосується наявності в акті відомостей про спрацювання в салоні автомобіля подушок безпеки, на що звернув увагу митний орган при перетині кордону транспортним засобом.

Наявні в матеріалах справи копії фотокарток за номерами 7, 8, 11 і 15 як складова частина звіту про оцінку КТЗ №В-556-1 від 02.09.2020 (у відповідності до вимог підпункту 7.53.9 пункту 7.53 Методики) свідчать про візуальне сприйняття зображення частини салону автомобіля, зокрема, в частині спрацювання подушок безпеки, внаслідок чого наявні розриви і пошкодження матеріалу облицювання панелі приладів, рульового колеса (керма) і облицювання даху (а.с.24, 25).

Представник відповідача не подав суду докази на підтвердження того, що такі фотокартки не містилися в звіті про оцінку КТЗ №В-556-1 від 02.09.2020, а також приналежності зображення на фотокартках до іншого транспортного засобу чи відповідного спотворення зображення наявних пошкоджень для введення в оману як Митницю так і суд.

Без відповідних доказів суд позбавлений процесуальної можливості ставити під сумнів встановлені експертом відповідні дані у коментованому звіті.

Із вказаного вище слідує, що декларантом позивача та позивачем подано до митного органу і до суду докази пошкодження панелі приладів і даху транспортного засобу марки AUDI, модель Q7, 2018 року випуску, придбаного ОСОБА_1 , у зв`язку із спрацюванням подушок безпеки і такі ушкодження зазначені в акті про проведення митного огляду.

Суд не бере до уваги пояснення відповідача про відсутність в експертному висновку фотофіксації елементів транспортного засобу, які потребують заміни, а саме: фара права в зборі - 1 054,00 євро; крило праве - 455,00 євро; пас безпеки передній правий - 295,00 євро; пас безпеки передній лівий - 295,00 євро; звукоізоляція передня - 175,63 євро; прилад управління АКБ - 238,26 євро, як підставу для коригування митної вартості автомобіля, оскільки такі порушення відсутні як підстава і мотиви для прийняття оскаржуваних рішень (а.с.14, 16, 167-168).

Попри вказане митним органом не надано суду жодного пояснення і доказів з приводу неможливості застосування у спірному випадку додаткового зменшення ринкової вартості КТЗ на 11% у зв`язку із дефектами кузова і кабіни, незважаючи на те, що такі дефекти автомобіля мають місце, про що свідчать фототаблиці, наявні в матеріалах справи та які були подані декларантом до митного органу.

Про наявність пошкоджень зазначено і в акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 01.09.2020 за №305060/2020/108122.

Відповідач жодним чином не навів підстави неможливості застосування експертом при визначенні ринкової вартості автомобіля формули №17 (вартість КТЗ, що ввозяться на митну територію України С1 = Сср1 (1+ Гк / 100 + Дз / 100) + Сдод.), яка передбачена підпунктом 7.53.3. пункту 7.53. Методики, і яка передбачає при визначення вартості КТЗ застосування додаткового зменшення ринкової вартості КТЗ.

Крім того, відповідач використав саме ту інформацію електронного каталогу "Schwacke", яку представив декларант одночасно з висновком експерта від 02.09.2020.

Митний орган при співставленні відомостей про пошкодження транспортного засобу (ремонтної калькуляції) відповідно до висновку про оцінку транспортного засобу від 02.09.2020, який складено експертом та відомостей з акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, дійшов помилкового висновку про включення до висновку експерта пошкоджень, які ніби то не були зафіксовані на транспортному засобі при перетині державного кордону України.

Суд звертає увагу, на те, що за заявою позивача саме оцінювачем, експертом Івано-Франківської торгово-промислової палати ОСОБА_3 , який діяв на підставі кваліфікаційного свідоцтва оцінювача МФ №51 від 20.04.2019, проведено автотоварознавче дослідження, висновок якого долучено до матеріалів справи та надано при митному оформленні автомобіля.

В контексті вказаного слід звернути увагу не те, що с досліджуваний звіт в розмінні статті 72 КАС України як висновок експерта є доказами в адміністративному судочинстві, на підставі якого суд встановлює наявність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги ОСОБА_1 .

Враховуючи, що вказаний висновок складено за результатами проведення автотоварознавчої експертизи, здійсненої на підставі відповідних досліджень, особою, яка має необхідні (спеціальні) знання для надання висновку з досліджуваних питань, пройшла необхідну підготовку та отримала кваліфікацію експерта з відповідної експертної спеціальності, то такий висновок може розцінюватися як належний та допустимий доказ, підстав для неврахування судом якого, поряд з іншими доказами, з метою встановлення обставини про вартості транспортного засобу ввезеного позивачем по рівню цін в країні придбання на момент проведення оцінки - 02.09.2020, не має.

Вказана календарна дата передує на один день раніше події митного оформлення, вчиненого декларантом щодо товару в інтересах позивача.

Таким чином обчислення митним органом числового значення вартості автомобіля без врахування понижуючого коефіцієнту Дз-11%, вартості панелі приладів 1 464,36 євро і вартості облицювання даху - 999,54 євро, не відповідає механізму оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, затверджених Методикою, яка повинна застосовуватись при визначення вартості колісних транспортних засобів, що ввозяться на митну територію України.

Самостійне виключення посадовими особами Митниці із звіту частини висновків про оцінку КТЗ у спосіб, що здійснений при прийнятті оскаржуваних рішень, без проведення додаткової чи повторної оцінки транспортного засобу із залученням відповідних кваліфікованих оцінщики - суб`єктів оцінювання, суд вважає таким, що не ґрунтується на нормах матеріального права.

Доказів скерування Митницею відповідної скарги (клопотання, заяви) до компетентного органу про вчинення кваліфікованим оцінщиком ОСОБА_3 при складанні спірного звіту порушення Законів України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", "Про судову експертизу", а також Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, суду не подано.

При цьому, слід наголосити, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може бути самостійною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю (іншим обраним законним методою) та, як наслідок, коригування митної вартості таких товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Суд вказує на право декларанта (його уповноваженої особи) визначити митну вартість за резервним методом, проте визначаючи таку вартість транспортного засобу особа має також надати митному органу необхідні і достатні відомості про митну вартість, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних.

Митна вартість в значенні 21 210,00 євро, що задекларована у митній декларації країни відправлення (28.08.2020), виходячи із даним рахунку-фактури (21 000,00 євро станом на 28.08.2020) та в ЕМД при митному оформленні в Україні (03.09.2020), є практично ідентичною до вартості трансполярного засобу, визначеного кваліфікованим оцінювачем по рівню цін в країні придбання на момент проведення оцінки - 02.09.2020 (20 447,90 євро).

В свою чергу, обираючи 6-ий (резервний) метод, позивач, при наявності рахунку-фактури (інвойсу), митної декларації країни відправлення і звіту про оцінку КТЗ, визначив митну вартість за найвищою із вказаних трьох - 21 210,00 євро.

Такий підхід, на думку суду, не суперечить положенням частини 1 статті 64 МК України, за змістом яких митна вартість оцінюваних товарів за резервним методом визначається з використанням способів, які не суперечать законам України.

Незважаючи на сформовані судом висновки і мотиви суд окремо відзначає про обставини, що відображені у поданих сторонами документах, які хоч і фактично наявні, але самостійно без наявності інших доказів не можуть змінити правову позицію у даній справі.

Очевидним ж те, що декларант отримав і подав до митного оформлення рахунок-фактуру (fattura n.) №200/001 від 28.08.2020, вартість транспортного засобу в якому визначена в сумі 21 000,00 EUR як автомобіль після ДТП (а.с.12, 61).

Згідно поданого позивачем перекладу такого рахунку (права нижня частина) слідує, що умовами оплати є прямий переказ шляхом банківського перерахунку на ім`я " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", ІВАN: НОМЕР_3 . Крім цього, у цій же частині рахунку друкованими способом внесено запис "scadenze: 28.08.2020 € 21.000,00 ", що в перекладі з італійської означає "терміном до", "термін" 28.08.2020 євро 21.000,00 (https://translate.google.com/?hl=uk&ie=UTF-8&sl=it&tl=uk&text=scadenze%3A%2028.08.2020

%20%E2%82%AC%2021.000%2C00&op=translate).

На такому рахунку міститься відтиск штампа нерезидента-продавця " ІНФОРМАЦІЯ_1 " і підпис відповідальної посадової особи.

Позивач ні в адміністративному позові, ні в додаткових письмових поясненнях не повідомляє суд про спосіб оплати за рахунком-фактурою (fattura n.) №200/001 від 28.08.2020. Тобто, не повідомляє суд чи мало місце перерахування коштів на рахунок продавця, як це визначено у коментованому інвойсі, чи оплачено готівкою.

В будь-якому випадку платіжного документа про використання безготівкового способу оплати ОСОБА_1 суду як і Митниці не надав.

Разом з цим, митна декларація країни відправлення MRN №20ITQTG010005126Е0 від 28.08.2020, подана позивачем при митному оформленні, містить дані про національні документи, які були підставою для митних процедур в Республіці Італія, серед яких є документ за позначенням"№380-ІТ-2020-200/001 - 21 000.00 EUR". Відправником/декларантом визначено "G.D.M. AUTO SRL" (а.с.46, 70).

Таким чином вказане свідчить, що при митному оформленні товару із країни походження (податкового обліку продавця-нерезидента) для оформлення митної декларації країни відправлення використано дані про продавця "G.D.M. AUTO SRL", рахунок-фактуру №200/001 від 28.08.2020 і вартість (21 000.00 EUR), яка ОСОБА_1 , разом із звітом про оцінку КТЗ від 02.09.2020, первинно 03.09.2020 самостійно визначена в ЕМД UA209250/2020/017053 (а.с.60).

Незважаючи на відсутність у суду відомостей про спосіб оплати за транспортний засіб пройшов митне оформлення в країні відправлення за ціною договору (рахунку-фактурі №200/001 від 28.08.2020) 21 000.00 EUR, а з урахуванням оплати усіх митних процедур така вартість зафіксована в значенні 21 210.00 EUR (а.с.46).

Митниця не спростувала належними і допустимим доказами відомості, зафіксовані в рахунку-фактурі (fattura n.) №200/001 від 28.08.2020 і митній декларації країни відправлення MRN №20ITQTG010005126Е0 від 28.08.2020, в тому числі щодо продавця-нерезидента та вартості автомобіля.

Суд відзначає, що за умови отримання відповідачем від компетентних органів Республіки Італія (митних органів інших держав, через які товар перевозився/транспортувався транзитом) відомостей щодо непідтвердження обставини відчуження позивачу продавцем-нерезидентом "G.D.M. AUTO SRL" транспортного засобу марки AUDI, модель Q7, номер кузова НОМЕР_1 , робочий об`єм циліндрів двигуна 2967 см 3, тип двигуна дизель, 2018 календарного року виготовлення, на підставі рахунку-фактури (fattura n.) №200/001 від 28.08.2020, а також не отримання (не перерахування) від позивача коштів саме в сумі 21 000,00 EUR та/або отримання іншої (в тому числі більшої) суми за відчужений вказаний транспортний засіб, Галицька митниця Держмитслужби та відповідні територіальний орган ДПС України не позбавлені права визначити ОСОБА_1 належний розмір митної вартості та дорахувати у зв`язку із цим обов`язкові платежі, що підлягають сплаті до бюджету.

Одночасно, суд відзначає, що за змістом вимог частини 6 статті 44 КАС України за введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини 1 статті 384 Кримінального кодексу України подання суду завідомо недостовірних або підроблених доказів, караються виправними роботами на строк до двох років або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Відтак, подання в суд завідомо недостовірних або підроблених доказів про митну вартість транспортного засобу, на підставі яких суд встановлює фактичні обставини протиправності Картки та Рішення, має правовим наслідком застосування у встановленому порядку відповідного виду відповідальності.

З урахуванням вказаного, на переконання суду, позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за резервним методом.

Правильність визначення митної вартості позивачем відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Протиправність рішень Митниці, на переконання суду, обґрунтовується наданням декларантом документів, які є достатніми для визначення митної вартості товару за резервним методом та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.

По перше, суд констатує, що відповідач, реалізовуючи своє право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, регламентованого статтею 64 МК України, не довів перед судом про наявність обґрунтованих застережень щодо застосування у спірних відносинах шостого методу, в тому числі в частині:

- не підтвердження позивачем документально відповідних відомостей про митну вартість товару, чи будь-якої іншої її складової, яка є обов`язковою при відповідному обчисленні митної вартості;

- наявності достатніх умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості товару.

По друге, відповідач не зміг аргументовано довести, що заявлені позивачем відомості про митну вартість автомобіля є неповними та/або недостовірними, у тому числі обґрунтувати невірне визначення митної вартості товару.

По третє, відповідач ні під час здійснення митного контролю спірного товару, ні у відзиві на позов не вказав на документи, зазначені у частині 2 статті 53 МК України, і які подані позивачем як декларантом при митному оформленні транспортного засобу, в яких наявні розбіжності, ознаки підробки, зміни і підтирання окремих/усіх числових значень нанесених машинописним чи рукописним способом, або не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за автомобіль марки AUDI, модель Q7.

По четверте, посилання лише на неподання банківського платіжного документа чи іншого документа про оплату вартості автомобіля не в готівковій формі, та виокремлення з контексту окремих даних про оцінку вартості транспортного засобу із Звіту В-556-1 від 02.09.2020, не може бути достатньою і самостійною правою підставою для прийняття оскаржуваних рішень.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Митниця, приймаючи Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення і Рішення про коригування митної вартості товарів, діяла не на підставі законів України, а також без урахування усіх обставин. Відтак, суд дійшов висновку, що Картка і Рішення від 04.09.2020, є протиправними та такими, що підлягають до скасування.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд відзначає, що позивачем за подання до суду адміністративного позову майнового характеру сплачено судовий збір в розмірі 908,00 гривень згідно квитанції №ПН3414, в розмірі 908,00 гривень згідно квитанції №ПН3417 та в розмірі 365,13 гривень, згідно квитанції №ПН1936, що в загальному становить 2 181,13 гривень (а.с.1, 59).

При цьому, судовий збір, який підлягає сплаті за подання до суду даного адміністративного позову майнового характеру складає 2 261,13 гривень, що становить 1 відсоток ціни позову.

Суд помилково в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 22.02.2021 вказав на необхідність доплати судового збору в розмірі 365,13 гривень, оскільки така доплата повинна була становити 445,13 гривень. А тому з урахуванням вказаного підлягає стягнення із позивача судовий збір у розмірі 80,00 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням вказаного підлягають стягненню з відповідача за його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 261,13 гривень.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, і витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 132 КАС України).

Позивач в адміністративному позові вказує на орієнтовний розмір витрат на правову допомогу в сумі 7 000,00 гривень, які очікує понести, та просить їх стягнути із відповідача.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Окрім зазначеного, частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу в орієнтовному розмірі 7 000,00 гривень, представником позивача долучено ордер №1007610 від 15.02.2021, виданий на підставі договору про надання правової допомоги від 15.02.2021 за №03/2021/04 і свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001105 від 25.11.2016 (а.с.52, 53).

Водночас в адміністративному позові, представник позивача зазначив про те, що акти про надання правничої допомоги та платіжні доручення про оплату будуть надані за наслідками розгляду справи, оскільки неможливо визначити обсяг правової допомоги, що буде надана, та час, який буде витрачений адвокатом на участь в судових засіданнях.

Згідно приписів частини 3 статті 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

З урахуванням вказаного, та відсутності в матеріалах справи належних документів щодо понесення позивачем витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання про їх відшкодування на користь ОСОБА_1 .

Учасниками справи не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду, станом на 03.06.2021, відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Галицької митниці Державної митної служби України №UA209250/2020/00338.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Галицької митниці Державної митної служби України №UA209000/2020/100084/1 від 04.09.2020.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) до спеціального фонду Державного бюджету України 80 (вісімдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби (ідентифікаційний код юридичної особи 43348711) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір в розмірі 2 261 (дві тисячі двісті шістдесят одна) гривня 13 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), адреса: АДРЕСА_1 );

представник позивача (адвокат) - Кіт Роман Степанович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001105 від 25.11.2016, вул. Чорновола, Ѕ, м. Косів, Івано-Франківська область, 78601);

відповідач - Галицька митниця Держмитслужби (ідентифікаційний код юридичної особи 43348711), адреса: вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.