Справа № 520/1722/21
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

03 червня 2021 р. справа № 520/1722/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Старосєльцевої О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з викликом (повідомленням) осіб справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар" до Головного Управління Державної казначейської служби України у Харківській області, Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про стягнення пені,-

встановив:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар" в порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про (з урахуванням прийнятих до розгляду ухвалою суду від 07.04.2021 року поданих заяв про збільшення позовних вимог від 19.03.2021р. та 02.04.2021р.): 1) стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанський миловар» () пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість в сумі 70.261,58 гривні (сімдесят тисяч двісті шістдесят одна гривня п`ятдесят вісім копійок) шляхом перерахування вказаної суми на поточний рахунок IBAN НОМЕР_1 в АТ «ПроКредитБанк», МФО 320984); 2) стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанський миловар» шляхом перерахування на поточний рахунок IBAN НОМЕР_1 в АТ «ПроКредитБанк», МФО 320984) сплаченого судового збору у розмірі 2270,00 гривні (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).

Підставами позову є доводи про те, що ТОВ "Слобожанський миловар" має узгоджену суму бюджетного відшкодування невідшкодовану з бюджету, що утворилася у податковому періоді за лютий 2014 року, за результатами завершеної процедури судового оскарження, у зв`язку з чим звернувся до суду за стягненням пені за період прострочення з 27.05.2020 по 31.03.2021.

Відповідач, Головне Управління Державної казначейської служби України у Харківській області, повідомлений про розгляд справи 12.02.2021р., правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідач, Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, подав до суду відзив на позов з посиланням на відсутність на поточну дату технічної можливості здійснення процедур відшкодування сум залишків бюджетного відшкодування ПДВ, що підлягають включенню до Тимчасового реєстру заяв, і їх реалізація можлива лише після запровадження механізму такого відшкодування. Також, відповідач зазначив, що ГУ ДПС не наділено повноваженнями щодо розрахунку пені за прострочення бюджетного відшкодування ПДВ.

У відповіді на відзив позивач посилався на обов`язковість нарахування пені на суму бюджетної заборгованості, яка не виплачена у строк, визначений в ст. 200 ПК України, безвідносно до того, чи така бюджетна заборгованість була виплачена, чи ні, невиконання чого є підставою для виникнення у платника податку права вимоги щодо виплати пені за прострочення бюджетного відшкодування.

За таких обставин, суд не вбачає перешкод у вирішенні спору по суті, адже доходить висновку, що учасниками справи у прийнятні поза розумним сумнівом строки були реалізовані права на подачу відповідних процесуальних документів.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, дослідивши добуті по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів був складений Акт від 19 травня 2014р. № 163/28-09-47 документальної позапланової виїзної перевірки декларування Товариством з обмеженою відповідальністю «Слобожанський миловар» від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за лютий 2014 року та достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий 2014 року на рахунок платника у банку.

Акт перевірки містить висновок про порушення ТОВ «Слобожанський миловар» вимог: - абз. «б» п. 187.1 ст. 187, п. 198.6 ст. 198, п.200.1 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України із змінами та доповненнями щодо завищення сум и податкового кредиту за лютий 2014 року на суму ПДВ 758951,00 грн., що призвело до порушення п.200.1 ст.200, п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України, а саме: завищення суми від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та сумою податкового кредиту за лютий 2014 року на суму 509262,00 грн. та заниження ПДВ до сплати в бюджет за лютий 2014 року на суму 249689,00 грн.; порушення пп.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення бюджетного відшкодування ПДВ по декларації за лютий 2014р. на 554374,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки, 30.05.2014 податковим органом прийнято, зокрема, податкове повідомлення-рішення № , яким ТОВ "Слобожанський миловар" зменшено суму бюджетного відшкодування на суму 554374,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 277187,50 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржене позивачем до Харківського окружного адміністративного суду, який постановою від 03 липня 2014 року по справі №820/10736/14, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 квітня 2016 року (справа №К/800/46231/14), скасував зазначене повідомлення-рішення та підтвердив право позивача на бюджетне відшкодування податку на додану вартість у сумі 554374,00 грн., задекларованій за лютий 2014 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2018, залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2019 по справі № 820/3537/17 адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар" до Харківського управління офісу великих платників податків ДФС, Головного управління ДФС у Харківській області, Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області про стягнення суми - задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України в особі Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар" пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість в сумі 462151,32 грн шляхом перерахування вказаної суми на рахунок № НОМЕР_2 в АТ "Про КредитБанк", МФО 320984.

Суд зазначає, що предметом розгляду вказаної справи було нарахування до стягнення пені на невідшкодоване ПДВ за лютий 2014 року за період прострочення з 11.08.2014 по 10.07.2018.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За наслідками невідшкодування ТОВ "Слобожанський миловар" ПДВ за лютий 2014, товариство зверталося до суду з адміністративним позовом про стягнення пені за період прострочення з 11.07.2018 по 15.05.2019. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 у справі №520/3669/19 позовні вимоги задоволено. Рішення набрало законної сили 12.08.2019.

Також, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 року по справі №520/9193/19 задоволено адміністративний позов ТОВ "Слобожанський миловар" та підтверджено правомірність пені нарахованої на суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період з 16.05.2019 по 23.09.2019 року. Рішення набрало законної сили 16.03.2020 року.

В зв`язку з подальшим не відшкодуванням ПДВ за лютий 2014 року в сумі 554374,00 грн., у травні 2020 року ТОВ "Слобожанський миловар" звернулося до суду з позовом про стягнення пені за період з 24.09.2019 по 26.05.2020 в сумі 56031,49 грн. та в межах справи №520/5865/2020 рішенням від 27.07.2020р. стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар" пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість в сумі 56031,49 гривні.

У зв`язку з тим, що пеня за період прострочення з 27.05.2020 року по 31.03.2021 року на суму бюджетної заборгованості за лютий 2014 року у розмірі 70.261,58 грн. не виплачена підприємству, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає, що до відносин, які склались на підставі встановлених судом обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано статтею 200 Податкового кодексу України.

Відповідно до пунктів 200.7 та 200.10 статті 200 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Згідно з пунктами 200.12 та 200.13 статті 200 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючий орган зобов`язаний протягом п`яти робочих днів після закінчення перевірки або подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Виходячи з аналізу зазначених норм, суд приходить до висновку, що у разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 Податкового кодексу України вимог, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування органом державної податкової служби за результатами проведення камеральної чи документальної позапланової виїзної перевірки, цей орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. Протягом п`яти операційних днів після отримання зазначеного висновку орган Державного казначейства України повинен видати платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку. На суми податку, не відшкодовані протягом визначених статтею 200 Податкового кодексу України строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість, нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв`язку з цим заборгованості бюджету з податку на додану вартість, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Так, ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.08.2014 по справі № 820/10736/14, якою залишено без змін постанова Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2014р. по справі №820/10736/14, підтверджено право позивача на відшкодування ПДВ за лютий 2014 року на загальну суму 554 374,00 грн., та на момент розгляду даної справи ПДВ не відшкодовано контролюючим органом, що ним не заперечувалось у відзиві на позов.

Більш того, відповідачем надано лист від 29.04.2021 року №163/20-40-18-06-21 щодо включення залишків невідшкодованих сум ПДВ до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01.02.2016 року, за яким станом на 01.01.2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовано з бюджету, що також підтверджує не відшкодування контролюючим органом на момент розгляду даної справи ПДВ позивачу.

Таким чином, суд вважає, що згідно приписів п.200.23. ст. 200 Податкового кодексу України на суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Отже, момент виникнення пені у розумінні п.200.23 статті 200 ПК України є 27 серпня 2014 року, що відповідно до ч. 4 ст. 78 КАСУ не потребує додаткового доказування оскільки встановлено розглядом справи № 820/3537/17.

Згідно правового висновку, що викладений у постанові від висновки Верховного Суду в постанові від 24 листопада 2020 року у справі № 808/660/16 для здійснення обрахунку пені застосуванню підлягає розмір облікової ставки, встановлений Національним банком України на момент виникнення пені, тобто на 27.08.2014 року. При цьому законом не визначено можливість її (облікової ставки) зміни протягом строку дії бюджетної заборгованості, включаючи день погашення.

Правління Національного банку України прийняло постанову від 15 липня 2014 року № 417 Про регулювання грошово-кредитного ринку, якою, зокрема, передбачено встановити з 17 липня 2014 року облікову ставку в розмірі 12,5%, яка діяла до 13 листопада 2014року. Отже, розрахунок пені за період з 27.05.2020 року по 01.02.2021 року складає: з 27.05.2020 по 31.12.2020 (219 дні) - 12,5 %; сума пені 554 374,00 грн. х 12,5% х 1,2/100%/366 днів х 219 дні = 49 757,34 грн.; з 01.01.2021 по 31.03.2021року (90 днів) - 12,5 % сума пені 554 3 74,00 грн. х 12,5% х 1,2%/100%/365 днів х 90 днів = 20504,25 грн. Всього сума пені складає 70.261,58 гривні.

Оскільки, згідно наданого представником позивача детального розрахунку заявленої до стягнення пені за період з 27.05.2020р. по 31.03.2021р. (всього 309 днів прострочення) складає 70.261,58 грн., суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Слобожанський миловар () пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість в сумі 70.261,58 грн. за період прострочення з 27.05.2020р. по 31.03.2021р.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною у рішенні по справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26.09.2014 року, за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя.

Також суд враховує рішення Європейського Суду з прав людини у справі YvonnevanDuyn v Home Office, відповідно до якого принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою. При цьому, якщо держава чи будь-який її орган схвалили певну концепцію, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у осіб (юридичних чи фізичних) стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

В свою чергу, посилання відповідача, ГУ ДПС, на відсутність механізму відшкодування сум ПДВ, включених до Тимчасового реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування та структури такого реєстру, є необґрунтованим, оскільки дані обставини не позбавляють податковий орган обов`язку виконати набуті ним зобов`язання, виходячи з принципу належного врядування, що випливає з положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, в рішенні у справі Рисовський проти України Європейський суд з прав людини зазначив: Суд підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності.

Європейський суд також неодноразово наголошував, що держава не має права посилатись на відсутність певного нормативного акту, що визначає механізм реалізації прав та свобод, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії при врегулюванні спірних правовідносин. (справа «Кіладзе проти Грузії»).

За таких обставин, владний суб`єкт не може посилатися на нормативний акт, що набув сили після спливу строку для виконання зобов`язання та на відсутність механізму як на підставу правомірності його бездіяльності та звільнення його від відповідальності у вигляді нарахованої пені на суму невідшкодованої бюджетної заборгованості з ПДВ.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що владний суб`єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, оскільки встановлені судом обставини, свідчать про порушення права позивача на отримання пені, нарахованої в зв`язку з наявністю бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії) і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах у галузі податкової справи знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом.

Отже, сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України ().

Керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства, суд -

встановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Слобожанський миловар (адреса: вул. Сумський шлях, буд. 53, с. Подвірки, Дергачівський район, Харківська область, 62371, ) пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість в сумі 70.261,58 гривні (сімдесят тисяч двісті шістдесят одна гривня п`ятдесят вісім копійок) за період прострочення з 27.05.2020 року по 31.03.2021 року шляхом перерахування вказаної суми на поточний рахунок IBAN НОМЕР_1 в АТ «ПроКредитБанк», МФО 320984.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанський миловар» (62371, Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки, вул. Сумський шлях, 53 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (адреса: вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057, ) судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Суддя О.В.Старосєльцева