Справа № 280/2051/21
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

01 червня 2021 року Справа № 280/2051/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши у порядку письмового, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний 158-Б)

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

16.03.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку щомісячного довічного утримання судді з зарахуванням до стажу роботи, що надає право на відставку судді та отримання грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту за спеціальністю правознавство з 01.09.1984 по 30.06.1988;

зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи судді 01 рік та 11 місяців - половину строку навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту за спеціальністю правознавство з 01.09.1984 по 30.06.1988, та здійснити перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці в розмірі 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, як судді, яка на час виходу у відставку мала стаж роботи судді 29 років 01 місяць та 20 днів, починаючи з 19.02.2020, без обмеження граничного розміру та виплатити з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці. Вказує, що при обчисленні стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання, органом Пенсійного фонду не враховано половину строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту. Враховуючи викладене, позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, проте отримала відмову. Позивач вважає таку відмову протиправною та зазначає, що з 21.09.2016 вона припинила свої повноваження як суддя та набула право на призначення грошового утримання судді у відставці на умовах, визначених нормами законодавства, чинного станом саме станом на 21.09.2016. При цьому, законодавством, яке діяло на цей момент, передбачалося право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів. Також зауважує, що зарахування вказаного періоду дає право на виплату щомісячного довічного утримання судді у відставці у розмірі 68% з 19.02.2020. З урахуванням викладеного, із посиланням на норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів» просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 19.03.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів від дня одержання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 02.04.2021 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/2051/21.

Відповідач позов не визнав, надав відзив (вх. від 30.04.2021 №25083), в якому пояснив, що позивачу з 21.09.2016 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання від заробітку, про що свідчить розпорядження від 22.09.2016 №801790. У відповідності до Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя, який надавався позивачем разом із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж судді становить 27 років 02 місяці 19 днів. У вказаному розрахунку зараховано періоди роботи позивача з 03.07.1989 по 18.09.1989 виконуючим обов`язки народного судді Василівського районного суду Запорізької області та з 19.09.1989 по 21.09.2016 суддею Ленінського районного суду м. Запоріжжя; інших відомостей розрахунок не містить. У відповідності до пункту 1 розділу III Порядку № 3-1 одним з документів, що додається до заяви про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці є розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Форма цього розрахунку визначена в Додатку 3 до вказаного Порядку. Розрахунок стажу проводить суд, у якому працює суддя на момент виходу у відставку. Розрахунок стажу роботи судді складається на день видання наказу про відрахування судді зі штату суду у зв`язку з виходом у відставку. Водночас, наданий позивачем до суду Розрахунок стажу станом на 04.09.2007 є некоректним та не може бути взятий до уваги, так як щомісячне довічне грошове утримання позивачу обчислювалось у відповідності до Розрахунку стажу станом на 21.09.2016, у відповідності до якого стаж судді склав 27 років 02 місяці 19 днів. На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.11.2020 у справі № 280/7174/20 відповідачем проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 17.03.2020 №08-02/966. З урахуванням стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачці здійснено у розмірі 64 відсотків від суддівської винагороди. При цьому, половина строку навчання у вищому навчальному закладі (01 рік 11 місяців) не може бути врахована до стажу, який дає право на відставку, так як в Розрахунку стажу судді не був вказаний Ленінським районним судом м. Запоріжжя; зазначений час не є стажем (досвідом) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Щодо позовних вимог в частині перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження граничного розміру зазначає, що у порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені, не визнані або оспорюванні права та на даний час права позивача в цій частині не порушені. У задоволенні позову просить відмовити.

Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 № 1515-VIII ОСОБА_1 звільнено з посади судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2016 №55-о позивача відраховано зі складу суду у зв`язку із звільненням з посади судді.

Відповідно до Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи ОСОБА_1 станом на 21.09.2016 становить 27 років 02 місяці 19 днів, до якого входять періоди: з 03.07.1989 по 18.09.1989 на посаді в.о. судді Василівського районного суду Запорізької області; з 19.09.1989 по 21.09.2016 на посаді судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя. Як зазначає відповідач, призначення та обчислення щомісячного довічного грошового утримання позивача здійснювалося на підставі вказаного розрахунку.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.11.2020 у справі №280/7174/20, яке набрало законної сили, серед іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області № 08-02/966 від 17.03.2020, з урахуванням раніше проведених виплат.

Позивач звернулася до відповідача із заявою від 12.02.2021 про проведення перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.11.2020 у справі №280/7174/20, з урахуванням суддівського стажу роботи 27 років 2 місяці 20 днів та зарахуванням до стажу роботи половини строку навчання в інституті 1 рік 11 місяців.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (Відділу обслуговування громадян №2) від 02.03.2021 №2407-2069/М-02/8-0800/21 позивача повідомлено, що підстав для зарахування половини строку навчання за денною формою навчання в інституті немає, оскільки це суперечить вимогам ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та зазначено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснено у розмірі 64% від суддівської винагороди, зазначеної у довідці.

Не погодившись із такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернулася до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Також у статті 126 Конституції України зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 4 частини п`ятої).

На момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання (21.09.2016) діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI.

Відповідно до частини третьої статті 141 Закону України № 2453-VI від 07.07.2010 "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", які визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016, тобто у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № №192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд"; далі - Закон № 2453-VI) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

За правилами частини першої статті 120 Закону № 2453-VI, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно із вимогами статті 135 Закону № 2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI, в редакції чинній до 28 березня 2015 року, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон "Про статус суддів").

Відповідно до частини першої статті 43 Закону "Про статус суддів" кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

На час набрання чинності Законом № 2453-VI (30 липня 2010 року) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів".

Згідно з пунктом 3-1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України №865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.

Це підтверджується також положеннями Закону України "Про Вищу раду правосуддя" від 21 грудня 2016 року №1798-VIII, яким були внесені зміни в Закон України "Про судоустрій і статус суддів", зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: "Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)".

Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 13.02.2020 у справі № 592/5433/17, від 24.03.2020 у справі №559/512/17.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. (ч. 5 ст. 242 КАС України).

При цьому, суд не приймає твердження відповідача про те, що наданий позивачем розрахунок стажу роботи станом на 04.09.2007 не може братися до уваги при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , оскільки матеріалами справи, в т.ч. і записами у трудовій книжці позивача, підтверджено факт її навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту у період з 01.09.1984 по 30.06.1988, та право позивача на зарахування половини вказаного строку до стажу роботи судді підтверджується вищезазначеними законодавчими приписами.

З урахуванням наведеного, дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці з зарахуванням до стажу роботи, що надає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту за спеціальністю правознавство з 01.09.1984 по 30.06.1988 підлягають визнанню протиправними, а зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи судді 01 рік та 11 місяців - половину строку навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту за спеціальністю правознавство з 01.09.1984 по 30.06.1988, та здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням вже виплачених сум, забезпечить належний та ефективний захист порушених прав ОСОБА_1 .

Разом з тим, суд зазначає, що позовні вимоги, в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, як судді, яка на час виходу у відставку мала стаж роботи судді 29 років 01 місяць та 20 днів, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Так, відповідачем відмовлено позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням половини строку навчання в інституті, з мотивів відсутності, на думку органу Пенсійного фонду, підстав для такого перерахунку.

Водночас, спору щодо відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання на час звернення позивача до суду у цій справі не існувало.

Також, відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з зарахуванням до стажу роботи, що надає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту за спеціальністю правознавство з 01.09.1984 по 30.06.1988.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до стажу роботи судді 01 рік та 11 місяців - половину строку навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту за спеціальністю правознавство з 01.09.1984 по 30.06.1988, та здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням вже виплачених сум.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення виготовлено та підписано 01.06.2021.

Суддя Ю.П. Бойченко