Справа № 280/2177/21
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року Справа № 280/2177/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження, без виклику учасників справи (у письмовому провадженні), адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якій позивач просить суд: визнати протиправною діяльність відповідача стосовно позивача, а саме неврахування реального пільгового стажу при проведенні розрахунку пенсії; зобов`язати відповідача провести повторний розрахунок пенсії позивача з урахуванням 7 років 19 днів пільгового стажу за Списком №2.

Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у листопаді 2020 року вона звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком. Проте, відповідач, рішенням від 23.11.2020, відмовив у призначенні пенсії з посиланням на недостатність пільгового стажу за Списком №2. Це рішення було прийнято відповідачем на підставі отриманих архівних довідок без урахування трудової книжки, яка була подана позивачем разом із заявою. У рішенні відповідач зазначив, що пільговий стаж роботи позивача за Списком №2 складає 4 роки 6 місяців 8 днів. На думку позивача її пільговий стаж роботи за Списком №2 складає 7 років 19 днів, що підтверджується даними трудової книжки. Позивач вважає, що довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 23.03.2021 відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання суду відзиву на позовну заяву. Витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію матеріалів пенсійної справи позивача.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив (вх.№20412 від 08.04.2021) в якому посилається на те, що первинно ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про прийняття документів на консультацію для попереднього розрахунку стажу для призначення пенсії 11.05.2018. Окрім інших документів позивач надала довідку про фактично відпрацьований час, видану ПАТ «Рефма». При перевірці документів було виявлено, що довідка на ім`я ОСОБА_1 про фактично відпрацьований стаж не відповідає даним первинних документів. В зв`язку з чим вказану довідку визнано недійсною. Підприємству рекомендовано надати оновлену довідку про фактично відпрацьований час на ім`я ОСОБА_1 з урахуванням виявлених розбіжностей, що підприємством і було зроблено. Відповідно до наданих позивачем документів, в тому числі нової довідки ПАТ «Рефма», страховий стаж ОСОБА_1 складає 24 роки 1 місяць 14 днів, з них пільговий стаж за Списком №2 складає 4 роки 6 місяців 8 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11.05.2018 позивач звернулась до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про прийняття документів на консультацію для попереднього розрахунку стажу для призначення пенсії (заява від 11.05.2018 вх.№342/05.18).

До заяви, окрім інших документів, позивач додав довідку про фактично відпрацьований час №46/80 від 16.10.2013 видану Публічним акціонерним товариством «Рефма».

12.09.2018 посадовою особою відповідача була проведена перевірка достовірності видачі довідок, уточнюючих особливий характер роботи або умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії від 19.11.2015 №46/113 та від 16.10.2013 №46/80, на ім`я ОСОБА_1 , які видані ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма».

За результатами перевірки складено Акт №1249/3 від 12.09.2018 (далі - Акт перевірки).

Відповідно до висновків Акту перевірки:

- Довідка від 16.10.2013 №46/80 на ім`я ОСОБА_1 про фактично відпрацьований стаж не відповідає даним первинних бухгалтерських документів.

- Довідку від 16.10.2013 №46/80 на ім`я ОСОБА_1 вважати недійсною. Підприємству рекомендовано надати оновлену довідку про фактично відпрацьований час на ім`я ОСОБА_1 з урахуванням виявлених розбіжностей.

Враховуючи рекомендації Акту перевірки ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» видано на ім`я ОСОБА_1 оновлену довідку про фактично відпрацьований час №174 від 14.09.2018 за період робот з 02.11.1992 по 02.04.2001.

13.11.2020 позивачем надана заява про призначення пенсії за віком, до якої були додані передбачені чинним законодавством документи, в тому числі оновлена довідка про фактично відпрацьований час №174 від 14.09.2018. Зазначена обставина підтверджується розпискою-повідомленням.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, ГУ ПФУ в Запорізькій області було прийнято рішення №85 від 17.11.2020 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії, згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки право на пенсію за віком на пільгових умовах за наявності відповідного трудового стажу мають жінки за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності відповідного страхового стажу, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз.1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Відповідно до наданих документів страховий стаж ОСОБА_1 складає 34 роки 1 місяць 14 днів. Пільговий стаж за Списком №2 складає 4 роки 6 місяців 8 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо неврахування пільгового стажу при проведенні розрахунку пенсії, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом

Частиною 1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 зі змінами та доповненнями (далі - Закон №1058) передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

50 років - по 31 березня 1965 року включно;

50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року;

51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року;

51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року;

52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року;

52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року;

53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року;

53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року;

54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року;

54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року;

55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Аналогічні приписи містяться в п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 зі змінами та доповненнями (далі - Закон №1788).

Згідно ст. 62 Закону №1788 та ч. 1 ст. 48 КЗпП України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Також, відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування.

Судом досліджена трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 видана 18.09.1981 (дата заповнення) (а.с. 12-16). Проте в ній відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників.

В таких випадках, відповідно до вищезазначених норм, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки (довідки) підприємств.

Довідка від 16.10.2013 №46/80 видана ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» на ім`я ОСОБА_1 була визнана відповідачем не дійсною (Акт №1249/3 від 12.09.2018).

Вказані дії відповідача позивачем не оскаржувались. Докази іншого в матеріалах справи відсутні.

Замість довідки від 16.10.2013 №46/80, з урахуванням Акту перевірки, ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» видало позивачу оновлену довідку про фактично відпрацьований час №174 від 14.09.2018.

Відомості зазначені в оновленій довідці позивачем не заперечувались та не оскаржувались. Докази протилежного позивачем не надано.

До заяви про призначення пенсії за віком позивач додала оновлену довідка №174 від 14.09.2018.

Відповідно до наданих документів страховий стаж ОСОБА_1 складав 34 роки 1 місяць 14 днів. Пільговий стаж за Списком №2 склав 4 роки 6 місяців 8 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, зі зменшення пенсійного віку, відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058.

На підтвердження зазначеного стажу відповідачем додано до відзиву розрахунок пенсії за віком по ОСОБА_1 , який перевірено судом.

Вищезазначені обставини свідчать про необґрунтованість позовних вимог.

Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір не підлягає відшкодуванню, оскільки в задоволенні позову було відмовлено.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «03» червня 2021 року.

Суддя Р.В. Кисіль