Справа № 280/704/21
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 травня 2021 року Справа № 280/704/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Артоуз О.О., розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (03135 м. Київ, пр-т. Перемоги, буд. № 14, ), Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, 24) про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач), відповідно до якого просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки від 29.11.2020 № 225221 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що відповідачем здійснено безпідставний висновок про перевищення вагових параметрів, що викладений в Акті №252171 від 26.11.2020, зокрема з акту та довідки неможливо встановити на яких вагах проводилося зважування, відсутні кліматичні та температурні показники. Крім того, до матеріалів справи відповідачем не надлано доказів своєчасного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, що свідчить про не доведення відповідачем як суб`єктом владних повноважень дотримання положень пункту 26 Порядку №1567, що призводить до позбавлення права особи, яка притягується до відповідальності на участь у розгляді справи та надання пояснень по суті справи і, як наслідок, здійснення належного розгляду справи. Також зазначає, що при здійснення зважування транспортного засобу з сипучем вантажем, що змінює розподіл навантажень, на осі транспортного засобу в русі, результати вимірювання, здійсненні представниками відповідача, не можна вважати належними, оскільки такі вимірювання здійсненні без відповідної Методики, що свідчить про неможливість встановлення достовірного та точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним сипучим вантажем. Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді від 29.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву.

Станом на 26.03.2021 представником відповідача відзив на адміністративний позов не надано.

Ухвалою суду від 26.03.2021 залучено до участі у справі у якості другого відповідача Придніпровське міжрегіональне управління, розгляд адміністративної справи розпочато спочатку в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено Придніпровському міжрегіональному управлінню Укртрансбезпеки п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву, витребувано за ініціативою суду у Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки докази, а саме належним чином оформлені матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ФОП ОСОБА_1 , за розглядами якої складено постанову від 29.11.2020 № 225221 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

22.04.2021 на адресу суду надійшла заява від Державної служби України з безпеки на транспорті, відповідно до якої просить вважати відповідь на позовну заяву подану Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки такою, що подана Державною службою України з безпеки на транспорті.

22.04.2021 на адресу суду надійшов відзив (вх. №22948), відповідно до якої адміністративний позов не визнає, що ні під час здійснення перевірки, ані під час вирішення питання щодо притягнення до відповідальності, документів, які б підтверджувал право позивача на рух дорогами загального користування з перевищенням нормативних вагових параметрів відповідачу надано не було. При цьому, Придніпровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області в повній мірі виконало свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування позивача про чат та місце розгляду справи, що засвідчується відповідними доказами. У задоволенні позову просить відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України та ч.2 ст.175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною четвертою статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 є фізичню особою-підприєцем, про що 26.04.2005 в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій здійснено запис №0003381.

29.12.2020 в.о. заступника начальника Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт ФОП ОСОБА_1 винесено постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № 225221, відповідно до якої до позивача було застосовано адміністративно - господарський штраф у сумі 1700 гривень за допущене порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Вказану постанову позивач отримав 13.01.2021 поштою.

Вважаючи вищезазначену постанову відповідача протиправною, позивач звернувся із даним позовом до суду про її скасування.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначенні Законом України "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон №2344-ІІІ).

Відповідно до положень статті 6 Закону №2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Положення №103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.

Згідно підпункту 2 та 29 пункту 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок №1567).

Відповідно до пунктів 12 - 15 Порядку №1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка. Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин. Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту. Під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до положень статті 48 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно із пунктом 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі - Порядок № 879), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до частини другої статті 29 Закону України "Про дорожній рух" (далі - Закон №3353-XII) з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" (далі - Закон № 2862-IV) визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Підпунктом 2, 3, 4 пункту 2 Порядку №879 визначено, що вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306; габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з пунктом 6 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Водночас, згідно з пунктом 4 Правил №30 допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Пунктом 21 Порядку №879 визначено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Таким чином, законодавець чітко передбачив критичну похибку у розмірі 2 відсотки, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й сипучого, який під час транспортування здатний зсуватися.

Крім того, відповідно до пункту 8.15 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Згідно пункту 12.5 Правил №363 для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Статтею 60 Закону №2344-III встановлено відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Так, зокрема, абзацом 3 частини першої статті 60 вказаного Закону передбачено, що За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

Як вслідує з оскаржуваної постанови, адміністративно-господарська санкція застосована до позивача у зв`язку з відсутністю дозволу, виданого компетеним органом, який діє право на рух автомобільними дорогами України велико-габартним транспортним засобом з перевищенням вагових обмежень, перевищення становить 4,45%.

Дослідуючи вказані обставини суд зазначає наступне.

На підставі направлення на перевірку № 010249 від 23.11.2020 посадовими особами Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 26.11.2020 проводилась рейдова перевірка на 405 км + 853 м а/д М-18 «Харків - Сімферополь - Ялта».

Порядок зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 422 від 20.05.2013 (далі - Порядок 422).

Відповідно до п. З, 4 Порядку 422, був зупинений транспортний засіб марки MAN, державний номер НОМЕР_2 , що належить ФОП ОСОБА_1 .

Співробітниками Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки проведено ваговий контроль транспортного засобу та встановлено порушення норм, які зазначені в п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - ПДР України), а саме навантаження на одиночну вісь склало 11 490 кг при допустимій нормі 11 000кг, що складає 4,45% перевищення параметрів від нормативу.

Зважаючи на зазначене посадовими особами Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки х було віднесено транспортний засіб Позивача до великовагового та складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 031878 від 26.11.2020 та Довідку про здійснення габаритно-вагового контролю від 26.11.2020 № 038878.

Для подальшої перевірки обставин, що зазначені у п.15 Порядку 1567, при перевірці документів визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п.2.1 ПДР України було встановлено наступне: надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме неоформлений дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами.

У зв`язку з встановленням вищезазначеного порушення Управлінням було складено акт № 252171 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 26.11.2020, який відповідно до п. 21 Порядку № 1567, складається в одному примірнику. Водія зі змістом даного акту ознайомлено, від підпису та надання пояснень відмовився.

Відповідачем до матеріалів справи долучені акт №031878 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 26.11.2020, довідку №038878 від 26.11.2020 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, якими підтверджується факт навантаження на одиночну вісь 11,490 т., що перевищує нормативно-допустиму в 11т.

Крім того, відповідачем до відзиву долучена талон №270 від 26.11.2020 про здійснене о 11 год. 40хв. на ваговому комплексі №2051 зважувані автомобіля з державним номером НОМЕР_2 .

Таким чином, наявні порушення позивачем Закону України "Про автомобільні дороги", оскільки маса навантаження перевищує норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, що в свою чергу дозволяється лише за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів позивач під час перевірки не надав.

Твердження позивача про те, що вантаж, який перевозився (горох) є сипучим і його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху (як свідчення помилковості результатів зважування) суд вважає безпідставними, оскільки при розгляді справи встановлено, що транспортний засіб на ваги заїжджає повільно - зі швидкістю не більше 10 км/год., а така швидкість руху не може призвести до зміщення вантажу.

Переміщення ватажу під час руху не є припустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху.

Крім того, законодавцем також передбачено критичну похибку в розмірі 2 % на одинарну вісь (пункт 22.5 Правил дорожнього руху).

Завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.

Доводи позивача про те, що зважування транспортного засобу здійснено із відсутністю методики, що унеможливлює встановлення фактичних вагових параметрів транспортного засобу (оскільки вантаж - сипучий) та відповідно встановлення факту порушення, суд відхиляє, адже Порядком №1567 не передбачено необхідності застосування певної методики зважування (в тому числі сипучих вантажів, адже Порядок не містить будь-яких виключень), так як пункт 19 даного Порядку, який передбачав обов`язок Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю керуватися методикою, затвердженою Мінекономрозвитку, виключено згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №671.

Більш того, відсутність методики проведення габаритно-вагового контролю саме сипучого вантажу не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу та від обов`язку по внесенню палати за таке перевищення.

Вказана позиція суду узгоджується з практикою Верховного Суду, яка викладена у постанові від 02.08.2018 у справі №820/1420/17, від 03.07.2019 у справі №819/1381/16.

Відтак, доводи позивача в цій частині суд також відхиляє.

Посилання позивача на те, що в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом не зазначено реквізитів, які можуть ідентифікувати обладнання, на якому було проведення ваговий контроль суд зазначає таке.

Відповідно до Порядку 879 під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального та зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані, (пункт 13).

Позивачем не наведено та судом не встановлено жодних законодавчих вимог щодо обов`язкового зазначення у перелічених позивачем документах вказаних позивачем даних (реквізитів).

При цьому, водій, під час проведення зважування транспортного засобу, не позбавлений права отримати для ознайомлення відповідні документи про сертифікацію вагового комплексу і про його періодичну повірку та пересвідчитись у їх відповідності нормам чинного законодавства тощо.

Як слідує з документів, що долучені відповідачем до відзиву, у пункті габаритно-вагового контролю, який розміщений на 405 км + 853 м а/д М- 18 «Харків - Сімферополь - Ялта» використовуються ваги автомобільні для зважування в русі тип ВА-Д, заводський номер НОМЕР_3 . Відповідно до Сертифікату відповідності №UA.TR. 113-0076/15F-20 від 17.09.2020 та Декларації про відповідність №2051 від 17.09.2020 даний вимірювальний прилад відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки .

Пунктом 9 Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно- вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури від 28.07.2016 №255, визначено, що вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Відповідно до даних вказаних у Сертифікаті відповідності № UA.TR.113- 0076/15F-20 від 17.09.2020, а саме при визначенні оцінки відповідності вищевказаних ваг застосовувалися стандарти, які зазначені в графі «Застосовані стандарти»: ДСТУ OIML R134-1:2010 «Прилади для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь. Частина 1. Загальні технічні вимоги та методи випробовувань» (OIML R134-1;2006.IDT).

Підтвердженням використання саме цих ваг з заводським номером 2051, є талон зважування за номером 270, в якому зазначено дату, час та номер вищезазначеного транспортного засобу позивача.

Таким чином, доводи позивача в цій частині суд також відхиляє.

Щодо посилання позивача про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 25 Порядку 1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідно до п. 26 Порядку 1567, справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Як слідує за матеріалів справи, Придніпровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки виконало свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування ФОП ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, що засвідчується даними Списку №1353 згрупованих поштових повідомлень в якому зазначено, що запрошення на розгляд справи про порушення транспортного законодавства було прийнято відділенням Укрпошти Запоріжжя - 63 та присвоєно номер відправлення (трек-код) 365. 21.12.2020 відправлення перебувало у точці видачі/доставки, згідно інформації зазначеній на сайті Укрпошти щодо рекомендованого повідомлення за номером трек-коду 365, що підтверджуєьбся роздруківкою з сайту Укрпошти. Зазначене свідчить, що позивач мав можливість отримати дане повідомлення вже з 21.12.2020.

Відповідно до положень п. 27 Порядку 1567, де зазначено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі, тобто Придніпровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки мало обґрунтоване право проводити розгляд справи без участі позивача чи його представника.

Суд зазначає, що відповідно до правових висновкі, що викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 820/4810/17 від 01.03.2018 р. «додатково колегія суддів зазначає, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу».

Доказів відсутності встановленого правопорушення позивачем не надано до суду.

З урахуванням приписів ч.2 ст.2 КАС України суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №225221 від 29.12.2020 відповідачем прийнята обґрунтовано, а отже вона є правомірною.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Оскільки у задоволені адміністративного позову відмовлено, розподіл судових витрат згідно ст. 139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (03135 м. Київ, пр-т. Перемоги, буд. № 14, ), Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (49000, м. Дніпро, вул.. Воскресенська, 24) про визнання протиправною та скасування постанови, - відмовит у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення у повному обсязі складено та підписано 01 червня 2021 року

Суддя О.О. Артоуз