Справа № 600/1163/21-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/1163/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач або ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 після укладення ним першого контракту на проходження військової служби;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту відповідно до пп. 8 п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 р. у розмірі 18160 гривень.

1.2. Ухвалою суду від 22.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

2.1. 05 червня 2019 року ОСОБА_1 уклав контракт на походження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України строком на 6 місяців. При цьому контракт було укладено вперше.

2.2. Під час проходження військової служби позивач звернувся з рапортом від 05.06.2019 року до командування Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704 (далі Постанова №704). Проте відповіді позивачу не надали.

2.3. 05 грудня 2019 року позивач був звільнений із військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту. Однак, при здійсненні розрахунку вказану грошову допомогу позивачу виплачено не було.

Позиція позивача

2.4. Представник позивача у позовній заяві вказує про те, що з довідки, доданої до відповіді на адвокатський запит від 01.03.2021 року вбачаються, що інформацію про неможливість виплати одноразової грошової допомоги у червні 2019 було доведено до особового складу на шикуванні, на якому був присутній також ОСОБА_1 .

2.5. Однак, до моменту отримання відповіді на адвокатський запит від 01.03.2021 року, а саме листом від до 02 березня 2021 року, ОСОБА_1 не було відомо про те, що за результатами розгляду його рапорту прийнято рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із укладенням першого контракту.

2.6. Представник позивача вважає, що позивачу протиправно не виплачено таку грошову допомогу, з огляду на те, що у відповідності до підпункту 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704 встановлено виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу після укладення ними першого контракту в таких розмірах особам офіцерського (середнього, старшого та вищого начальницького) складу - десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

2.7. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет Україну на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року становить 2270 грн, а відповідно сума, яка підлягає стягненню з відповідача - 18160 грн (2270х8).

Позиція відповідача

2.8. 06.04.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно змісту якого представник відповідача заперечує щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

2.9. Так, звертає увагу на те, що позивач був зарахований на військову службу за контрактом під час проходження строкової військової служби за призовом, коли остаточній строк був замінений на укладання з позивачем контракту на 6 (шість місяців). Позивач у своїй заяві вимагає виплати одноразової допомоги при укладанні ним першого контракту. Згідно із п. 17 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого указом Президента України 29 грудня 2009 року № 1115/2009 «Про Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України» (далі Положення № 1115/2009), з громадянином, який вступає на військову службу, укладається контракт - письмова угода, укладена відповідно до вимог, визначених цим Положенням, між громадянином і державою, від імені якої виступає уповноважений орган Держприкордонслужби, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.

2.10. Пунктом 18 Положення, під поняттям «перший контракт» передбачено лише ті контракти, які укладаються: з особами, які приймаються на посади рядового складу, - строком на 3 роки; з особами, які приймаються на посади сержантського і старшинського складу, - строком від 3 до 5 років залежно від згоди сторін; з курсантами випускного курсу вищих військових навчальних закладів, а також військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснюється за державним замовленням, після закінчення цих навчальних закладів про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського складу, осіб офіцерського складу - строком на 5 років; з громадянами, які приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу, - строком від 1 до 5 років залежно від згоди сторін.

2.11. Відповідно до п. 5 ч. II Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» №558 від 25.06.2018 року (далі - Інструкція № 558), одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям після укладення ними першого контракту.

2.12. Відтак, представник відповідача вважає, що обов`язковою умовою для отримання спірної грошової допомоги після укладання першого контракту є: не проходження строкової військової служби; укладання контракту строком не менше ніж три роки. Іншого, першого контракту, чинним законодавством не передбачається, а контракт позивача, який був укладений на 6 (шість місяців), не входить в коло з наведених вище Положенням.

2.13. Таким чином, жодним нормативно - правовим актом, не визначено, що перший контракт укладається строком на 6 (шість) місяців, натомість наведеними нормативними актами, акцентується увага на тому, що перший контракт саме в Державній прикордонній службі України укладається з громадянином України, який не проходив строкову військову службу та строком на три або п`ять років, та саме його укладання було і є по теперішні час підставою для виплати одноразової грошової допомоги після укладання першого контракту.

2.14. Вимога виплати одноразової грошової допомоги у вказаному в позові розмірі при укладанні контракту строком на 6 (шість) місяців є фактичною вимогою прирівняти непередбачений законодавством вид контракту до контракту на строк значно більший.

2.15. Вказує, що виходячи із вимог позивача, одноразова грошова допомога при укладанні контракту на 6 (шість) місяців та одноразова грошова допомога при укладанні контракту на три або п`ять років повинна бути однаковою, що протирічить фундаментальному принципу пропорційності.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. З матеріалів справи та з аргументів сторін судом встановлено, що 05 червня 2019 року ОСОБА_1 уклав контракт на походження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України строком на 6 місяців. При цьому, доводами сторін підтверджується, що контракт було укладено вперше.

3.2. Наказом командира 1 загону морської охорони Регіонального управління морської охорони Державної прикордонної служби України від 05.06.2019 року №232-ОС позивача прийнято на військову службу за контрактом осіб рядового складу у зв`язку із укладенням контракту про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України строком на 6 (шість) місяців (а.с. 12).

3.3. Згідно наказу командира 1 загону морської охорони Регіонального управління морської охорони Державної прикордонної служби України від 04.11.2019 року №484-ОС позивача звільнено з військової служби (а.с. 13).

3.4. 05.06.2019 року позивач подав рапорт до командування Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою №704 (а.с. 15). Однак, відповідачем у довідці від 10.06.2019, оформленій за результатом розгляду зазначеного рапорту зазначено про те, що відповідно до пунктів 18, 23 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України» від 29.12.2009 року № 1115/2009 та підпункту 2 пункту 5 розділу IV наказу Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 року № 558, виплата грошової допомоги не передбачена (а.с. 15 зворотній бік).

3.5. Судом також встановлено, що 01.03.2021 року представником позивача подано адвокатський запит до відповідача, у відповідь на який листом від 02.03.2021 року №12/Б-28 повідомлено, що одноразова грошова допомога після укладення з позивачем контракту строком на шість місяців з урахуванням пунктів 18, 23 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України» від 29.12.2009 року № 1115/2009 та підпункту 2 пункту 5 розділу IV наказу Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 року № 558, не передбачена (а.с. 14).

ІV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА

4.1. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

4.2. Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

4.3. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XI).

4.4. Абзацом 1 частини 1 статті 9 цього Закону № 2011-XI передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

4.5. Статтею 23 Закону № 2232-ХІІ визначено строки військової служби за контрактом.

Так, для громадян України, які приймаються на військову службу за контрактом та призначаються на посади, установлюються такі строки військової служби в календарному обчисленні: для осіб рядового складу - 3 роки; для осіб сержантського і старшинського складу - від 3 до 5 років; для курсантів вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів - час навчання у вищому військовому навчальному закладі або військовому навчальному підрозділі вищого навчального закладу; для осіб офіцерського складу: для громадян, яким первинне військове звання присвоєно після проходження повного курсу військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу або в порядку атестування осіб до присвоєння первинних військових звань офіцерського складу запасу, - від 2 до 5 років; для інших громадян - від 1 до 5 років.

4.6. Аналогічні положення щодо строки військової служби за контрактом визначені Положенням № 1115/2009.

Так, згідно пункту 18 вказаного Положення перший контракт про проходження військової служби укладається: з особами, які приймаються на посади рядового складу, - строком на 3 роки; з особами, які приймаються на посади сержантського і старшинського складу, - строком від 3 до 5 років залежно від згоди сторін; з курсантами випускного курсу вищих військових навчальних закладів, а також військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснюється за державним замовленням, після закінчення цих навчальних закладів про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського складу, осіб офіцерського складу - строком на 5 років; з громадянами, які приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу, - строком від 1 до 5 років залежно від згоди сторін.

4.7. Згідно пункту 23 Положенням № 1115/2009 строк контракту обчислюється з дня набрання ним чинності. Перший контракт про проходження військової служби набирає чинності: із громадянами призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язаними, а також жінками, які не мають військових звань офіцерського складу, прийнятими на військову службу за контрактом, - з дня зарахування до списків особового складу органу Держприкордонслужби; з військовослужбовцями, які закінчили вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів за програмою підготовки для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу, а також з особами сержантського і старшинського складу, які приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу, - з дня присвоєння військового звання офіцерського складу; з військовослужбовцями, які закінчили вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів за програмою підготовки для проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського складу, а також з особами рядового складу, які приймаються на військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу, - з дня призначення на посаду сержантського і старшинського складу; з особами рядового складу, сержантського і старшинського складу та офіцерського складу, які проходять службу за призовом, та з військовослужбовцями, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, - з дня видання наказу про прийняття на військову службу за контрактом; з особами офіцерського складу, які перебувають на кадровій військовій службі, з військовослужбовцями, у яких в особливий період закінчився строк дії контракту про проходження військової служби і дія якого продовжена, в разі продовження військової служби за новим контрактом після оголошення демобілізації - з дня укладення контракту; з іншими військовослужбовцями - з дня зарахування до списків особового складу органу Держприкордонслужби.

4.8. У свою чергу, частиною 3 статті 23 № 2232-ХІІ також визначено, що для осіб, які приймаються на військову службу за контрактом у період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або оголошення рішення про демобілізацію та призначаються на посади, строки військової служби в календарному обчисленні встановлюються відповідно до частини другої цієї статті (абзац 2).

Для військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, які під час дії особливого періоду вислужили не менше 11 місяців, осіб, звільнених з військової служби під час дії особливого періоду, які приймаються на військову службу за контрактом у період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або оголошення рішення про демобілізацію, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється шість місяців. Строк проходження військової служби для таких військовослужбовців може бути продовжено за новими контрактами на шість місяців або на строки, визначені частиною четвертою цієї статті (абзац 2).

У разі закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію дія таких контрактів припиняється достроково (абзац 3).

4.9. У відповідності до підпункту 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України №704 встановлено виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу після укладення ними першого контракту в таких розмірах: особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

4.10. Підпунктом 2 пункту 5 розділу IV Інструкції № 558 визначено, що грошова допомога виплачується після дня набрання чинності першим контрактом, передбаченим пунктом 23 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115, на підставі наказів відповідних начальників (командирів) органів Держприкордонслужби про призначення на посаду та вступ до виконання обов`язків за цією посадою.

V. ПОЗИЦІЯ СУДУ

5.1. Надаючи оцінку цим правовідносинам, суд насамперед має визначити проблему, яка породила наявний правовий конфлікт.

5.2. Предметом цього позову є дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 після укладення ним першого контракту на проходження військової служби.

5.3. Нормативною підставою для відмови позивачу у виплаті такої допомоги відповідачем визначено: пункти 18, 23 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України» від 29.12.2009 року № 1115/2009 та підпункт 2 пункту 5 розділу IV наказу Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 року № 558, не передбачена.

5.4. При цьому, в обґрунтування такої відмови відповідач зазначає, що обов`язковою умовою для отримання спірної грошової допомоги після укладання першого контракту є: не проходження строкової військової служби; укладання контракту строком не менше ніж три роки.

5.5. У цій справі судом встановлено, що 05 червня 2019 року ОСОБА_1 уклав контракт на походження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України строком на 6 місяців.

5.6. При цьому, представником позивача вказано на те, що:

- позивачем контракт було укладено вперше;

- ОСОБА_1 прийняли на військову службу за контрактом у період оголошеної мобілізації;

- позивач був зарахований на військову службу за контрактом під час проходження строкової військової служби за призовом, коли остаточній строк був замінений на укладання з позивачем контракту на 6 (шість місяців).

5.7. Зазначені вище доводи представника позивача не заперечуються відповідачем у відзиві на позовну заяву, а відтак суд приходить до висновку, що такі обставини при укладенні позивачем контракту дійсно мали місце.

5.8. Судом вище зазначено положення частини 3 статті 23 Закону № 2232-ХІІ, з огляду на які для військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, які під час дії особливого періоду вислужили не менше 11 місяців, осіб, звільнених з військової служби під час дії особливого періоду, які приймаються на військову службу за контрактом у період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або оголошення рішення про демобілізацію, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється шість місяців. Строк проходження військової служби для таких військовослужбовців може бути продовжено за новими контрактами на шість місяців або на строки, визначені частиною четвертою цієї статті. У разі закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію дія таких контрактів припиняється достроково (абзаци 2,3).

5.9. Частину 3 статті 23 Закону № 2232-ХІІ доповнено абзацами другим і третім вказаного змісту згідно із Законом України № 711-VIII від 06.10.2015 року, а відтак такі були чинними на час укладення позивачем контракту.

5.10. Натомість, відсутність у Положенні № 1115/2009 та Інструкції № 558 визначення контракту про проходження військової служби, який укладається строком на 6 місяців, не може ставитися за основу при вирішенні питання про виплату позивачу грошової допомоги.

5.11. Окрім цього, на момент підписання позивачем першого контракту (05.06.2019 року) Постанова № 704, а саме її підпункт 8 пункту 6, не містив будь-яких обмежень щодо обов`язкових термінів укладання першого контракту для виплати одноразової грошової допомоги, а відтак відповідач не мав правових підстав для відмови у виплаті позивачу такої допомоги, з посиланням на те, що перший контракт підписано строком лише на 6 місяців.

Щодо розміру одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, яку позивачу належало виплатити, суд зазначає наступне.

5.12. У відповідності до підпункту 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України №704 виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу після укладення ними першого контракту має здійснюватися з розрахунку вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

5.13. З огляду на наявність у позивача права на виплату грошової допомоги, суд вважає, що така мала бути виплачена за його рапортом від 05.06.2019 року, що відповідачем зроблено не було.

5.14. Відтак, правильним у цій справі є визначення розміру належної до виплати позивачу грошової допомоги саме з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2019 року, а не 2021 року, про що просить позивач.

5.15. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет Україну на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2019 року становить 1921 грн, а відповідно сума грошової допомоги, яку належить виплати позивачу становить 15368 грн. (1921х8).

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ

6.1. Аналізуючи матеріали адміністративної справи у своїй сукупності, суд вважає, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги після укладення ним першого контракту.

6.2. Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а згідно частини 2 цієї статті Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

6.3. Відповідачем не доведено суду правомірність відмови у виплаті одноразової грошової допомоги після укладення позивачем першого контракту, натомість останній довів суду його протиправність, а тому, суд вважає позовні вимоги позивача щодо визнання таких протиправними дій обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

6.4. При цьому, суд звертає увагу на те, що спосіб захисту порушеного права позивачем обрано не вірно. Позивач просить суд стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту відповідно до пп. 8 п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 р. у розмірі 18160 гривень

6.5. Однак, суд зазначає, що стягненню підлягають кошти, які фактично були нараховані, але не виплачені з вини суб`єкта владних повноважень. У цій справі судом встановлено, що позивачу нарахування одноразової грошової допомоги не здійснювалося, а тому така і не підлягає стягненню. Таким чином у цій частині суд відмовляє у задоволенні позову.

6.6. Натомість, враховуючи повноваження суду при вирішенні справи, закріплені статтею 245 КАС України, та положення частини 2 статті 9 КАС України щодо права суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, з огляду на неправомірність дій відповідача у вищевказаній частині, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту відповідно до підпункту 8 пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у розмірі 15368 грн. (1921х8).

6.7. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що зазначений позов підлягає задоволенню частково з підстав, викладених у його мотивувальній частині.

VІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

7.1. Статтею 139 КАС України вирішено питання розподілу судових витрат. Зокрема, відповідно до її частини 1 при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

7.2. В силу частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

7.3. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 грн, що підтверджується квитанцією №97619 від 17.03.2021 року (а.с. 6). Суд звертає увагу на те, що позов задоволено частково, відтак, суд вважає, що на користь позивача необхідно стягнути судові витрати (судовий збір) у сумі 770 грн. (пропорційно задоволеним вимогам) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

7.4. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем окрім сплати судового збору, понесено витрати на правничу допомогу.

7.5. Так, 14.04.2021 року представником позивача подано до суду клопотання про стягнення судових витрат, до якого додано докази понесення позивачем судових витрат, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 4200,00 грн.

7.6. На підтвердження понесення судових витрат, представник позивача суду надав:

- звіт (акт) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи від 13.04.2021 року (а.с. 34);

- дублікат квитанції №0.0..1 від 13.04.2021 року про оплату послуг за договором про надання правової допомоги №15/21 на загальну суму 4200 грн. (а.с. 35).

7.7. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

7.8. Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а відповідно до пункту 1 частини 3 цієї ж статті КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

7.9. Статтею 134 КАС України врегульовані питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

7.10. Зокрема, відповідно до частин 3,4 цієї статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

7.11. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

7.12. Представником позивача надано суду детальний опис робіт (наданих послуг) та первинні документи, які підтверджують понесені ОСОБА_1 витрати.

7.13. Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

7.14. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини 6 статті 134 КАС України).

7.15. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 7 статті 134 КАС України).

7.16. Згідно наявних у матеріалах справи доказів позивачем за послуги правової допомоги сплачено 4200 грн.

7.17. Приписами частини 1 статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги.

7.18. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (частини 2, 3 статті 30 вищевказаного Закону).

7.19. Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

7.20. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

7.21. Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо, однак вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

7.22. Як зазначено судом вище, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 7 статті 134 КАС України).

7.23. Представник відповідача клопотання щодо зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, суду не надав та не вчинив жодних дій щодо доведення неспівмірності витрат. Зазначене право належить виключно відповідачеві і суд самостійно не вправі доводити неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, суд зазначає, що клопотання від 14.04.2021 року про стягнення судових витрат, до якого додано докази понесення позивачем судових витрат, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 4200,00 грн., надіслано відповідачу на його адресу засобами поштового зв`язку, що підтверджується наявним у матеріалах справи фіскальним чеком (а.с. 36).

7.24. При цьому, суд звертає увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду стосовно вирішенні питання про розподіл судових витрат, викладену в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Так, Великою Палатою зроблено висновок, що саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів. Зазначену правову позицію суд, згідно частини 5 статті 242 КАС України, враховує при вирішенні питання про розподіл судових витрат у цій справі та не вбачає підстав для відступлення від неї.

7.25. Відтак, проаналізувавши складність справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає, що розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу відповідає умовам співмірності.

7.26. Однак, враховуючи, що позов задоволено частково, суд приходить до висновку, що судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, понесенні позивачем у зв`язку із розглядом адміністративної справи №600/1163/21-а підлягають відшкодуванню у розмірі 3570 грн. (пропорційно задоволеним вимогам).

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги після укладення ним першого контракту на проходження військової служби.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту відповідно до підпункту 8 пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у розмірі 15368 (п`ятнадцять тисяч три шістдесят вісім) грн. 00 коп.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 судові витрати у вигляді сплаченого згідно квитанції №97619 від 17.03.2021 року судового збору у розмірі 770 (сімсот сімдесят) грн. 00 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3570 (три тисячі п`ятсот сімдесят) грн. 00 коп.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ).

Суддя О.В. Анісімов