Справа № 140/3227/21
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року ЛуцькСправа № 140/3227/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Зендер-Волинь» до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Зендер-Волинь» (далі ТзОВ «Зендер-Волинь») звернулося з адміністративним позовом до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення від 01.10.2020 №UA204120/2020/000313/2 про коригування митної вартості товарів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТзОВ «Зендер-Волинь» з метою декларування та митним оформленням імпорту товару подано митну декларацію №UA204120/2020/091948, згідно якої задекларовано ввезення в Україну позивачем в митному режимі «імпорт» товару: «напівпричіп автовоз двовісний марки LOHR, модель С2Н29S, 2003 року випуску» вартістю 4 000,00 Євро. Митна вартість декларантом визначена за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Поліською митницею Держмитслужби було відмовлено позивачу у митному оформленні товару «напівпричіп автовоз двовісний марки - LOHR, модель- C2H29S, 2003 року випуску» за заявленою вартістю 4 000,00 Євро та оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204120/2020/01561 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA204120/2020/000313/2 від 01.10.2020.

Позивач вважає зазначене рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки декларантом надано всі необхідні документи, що дають можливість відповідачу визначити митну вартість товару за ціною договору (за основним методом), не містять розбіжностей та підтвердженні визначеними частиною другою статті 53 МК України документами для підтвердження числових значень складових митної вартості.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що надана декларантом копія експортної митної декларації республіки Польща не містить інформації щодо вартості експортованого товару яка була заявлена митниці 4 000,00 Євро.

Вказав, що позивачем не включено до митної вартості товару усі складові такої вартості, зокрема, витрати на транспортування оцінюваного товару до кордону, а довідка про транспортні витрати від 28.09.2020 містить 2 складових: витрати на відрізках до кордону України та територією України. Разом з тим, вказаний рахунок не містить інформацію про вартість навантаження, страхування та документального підтвердження заявленого розміру понесених витрат.

Представник відповідача зазначив, що 01.10.2020 ТзОВ «Зендер-Волинь» до митного оформлення було подано МД №UA204120/2020/091948, вантаж «напівпричіп-автовоз, двохвісний, марка LOHR 1 шт., модель - C2H29S, бувший у використанні, календарний рік виготовлення 2003».

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, поданих до митного оформлення за МД №UA204120/2020/091948, в наданих документах було встановлено наступні розбіжності:

- контракт №2 від 18.08.2020 в частині «предмет контракту» зазначено, що товар має бути поставлений в повній відповідності до вимог, на умовах та за цінами, зазначеними в рахунках-фактурах або інвойсах. Однак, найменування товару не конкретизовано в контракті. Згідно фактури FV/311/2020 від 28.08.2020 товаром є напівпричіп LOHR, умови поставки товару відсутні;

- банківський платіжний документ №NJBKLK8QО3NTWKF від 26.08.2020 засвідчує оплату загальної суми контракту 6 700,00 Євро, що неможливо ідентифікувати з товаром поданим до митного оформлення за вартістю вказаною у фактурі 4 000,00 Євро. Номер фактури в платіжному документі відсутній;

- документально не підтверджені відомості про виробника та торгівельну марку;

- надана довідка б/н від 28.09.2020 про транспортні витрати в сумі 1 000,00 грн., які включені до митної вартості, проте відсутня інформація про вартість страхування товару;

- надіслане повідомлення декларанта б/н від 01.10.2020 не містить додаткової інформації, яка б спростовувала неточності та розбіжності.

Представник відповідача вказав, що митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів МД від 11.09.2020 №UA100530/2020/44177 8 250,00 Євро/шт.

У зв`язку з відмовою в наданні додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 Митного кодексу України та у відповідності до частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р., та наявністю розбіжностей у поданих документах митним органом було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA204120/2020/000313/2.

За результатом проведеної відповідно до положень частини четвертої статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, значених у статтях 58 - 63 Митного кодексу України, митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України. При цьому, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша вартість із альтернативних, згідно інформації, наявної у митниці.

Митну вартість товарів визначено на основі раніше визнаних митним органом вартостей: МД від 11.09.2020 №UA100530/2020/44177 8 250,00 Євро/шт.

Числове значення митної вартості товару становить 273 605,4750 грн. або у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення 8 250,00 Євро/шт.

Митне оформлення для випуску у вільний обіг вказаних товарів було здійснено за МД від 02.10.2020 №UA204120/2021/092673.

Різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом за рішенням про коригування №UA204120/2020/000313/2, становить 45 216,15 грн.

З врахуванням наведеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що під час митного оформлення товару декларантом було надано митному органу: рахунок-фактуру (інвойс) FV/311/2020 від 28.08.2020, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; платіжне доручення про оплату вартості товару NJBKLK8QО3NTWKF від 26.08.2020, копію митної декларації країни відправлення №20PL301010E0915943 від 16.09.2020. Наведені документи підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару і не мали жодних розбіжностей.

Представник позивача вказав, що на вимогу митного органу повідомленням від 01.10.2020 позивачем було надано: платіжний документ (SWIFT рахунок) від 26.08.2020 із якого вбачається, що згідно проформи-інвойсу (тобто документа на проведення попередньої оплати) за №PRО/2/2020 від 25.08.2020 здійснено оплату в сумі 6 700,00 Євро. Із вказаного рахунку проформи-інвойсу №PRO/2/2020 від 25.08.2020 вбачається, що здійснено оплату за дві одиниці товару, а саме Тягача RENAULT PREMIUM 2008 року випуску, вартістю 2 700,00 Євро та вантажного причепу LOHR 2003 року випуску, вартістю 4 000,00 Євро, що разом складає 6 700,00 Євро, які фактично були оплачені згідно вищевказаного платіжного документу (SWIFT) від 26.08.2020, тому посилання в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості на те, що в платіжному документі відсутнє посилання на інвойс не відповідає дійсності. Також не відповідає дійсності твердження митного органу, що не можливо ідентифікувати з товаром поданим до митного оформлення за вартістю вказаною у фактурі 4 000,00 Євро, оскільки в проформі-інвойсі чітко визначено товари та їх вартість.

Вважає, що надані додаткові документи також не мали жодних розбіжностей щодо правильності визначення декларантом митної вартості транспортного засобу.

Представник позивача зазначив, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

При цьому, рішення про коригування митної вартості товарів таких відомостей не містить. В оскаржуваному рішенні не вказано жодного джерела інформації, відсутній обґрунтований розрахунок числового значення скоригованої митної вартості та такий розрахунок в супереч статті 55 МК України не був наданий декларанту на його письмову вимогу. Також з врахуванням викладеного у позовній заяві, представник позивача просив адміністративний позов задовольнити.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ «Зендер-Волинь» придбало на умовах контракту №2 від 18.08.2020 у компанії «TRANSPORT MIEDZYNARODOWY I KRAJOWY RYSZARD JASTRZEBSKI» «напівпричіп-автовоз двовісний марки LOHR, модель С2Н29S, 2003 року випуску) вартістю 4 000,00 Євро, що підтверджується рахунком-фактурою (інвойсом) від 26.08.2020 №FV/311/2020 (а.с.23-24).

З метою митного оформлення вказаного товару декларантом в інтересах позивача було подано митну декларацію №UA204120/2020/091948, у якій вартість була визначена за основним методом за ціною договору (контракту) (а.с.13).

Згідно рахунку-фактури (інвойсу) від 26.08.2020 №FV/311/2020 оплата за товар здійснювалася шляхом перерахунку коштів на рахунок продавця.

До митної декларації декларантом додано: рахунок-фактуру (інвойс) FV/311/2020 від 26.08.2020 (а.с.23-24), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с.28-30); платіжне доручення про оплату вартості товару NJBKLK8QО3NTWKF від 26.08.2020 (а.с.25), копію митної декларації країни відправлення №20PL301010E0915943 від 16.09.2020 (а.с.31-33).

На вимогу митного органу позивачем було надіслано відповідачу повідомлення та надано: платіжний документ (SWIFT рахунок) від 26.08.2020 із якого вбачається, що згідно проформи-інвойсу (тобто документа на проведення попередньої оплати) за №PRО/2/2020 від 25.08.2020 здійснено оплату в сумі 6 700,00 Євро (а.с.34-35). Із вказаного рахунку проформи-інвойсу №PRO/2/2020 від 25.08.2020 вбачається, що здійснено оплату за дві одиниці товару, а саме Тягача RENAULT PREMIUM 2008 року випуску, вартістю 2 700,00 Євро та вантажного причепу LOHR 2003 року випуску, вартістю 4 000,00 Євро, що разом складає 6 700,00 Євро, які фактично були оплачені згідно вищевказаного платіжного документу (SWIFT) від 26.08.2020.

Поліською митницею Держмитслужби було відмовлено позивачу у митному оформленні вказаного товару та оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204120/2020/01561 (а.с.14-15) та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA204120/2020/000313/2 від 01.10.2020 (а.с.11-12).

Підставою для прийняття рішення, як зазначено в останньому, є те, що:

І. Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, оскільки:

1. При проведенні контролю правильності визначення митної вартості товару, відповідно до статті 54 МКУ документи, подані декларантом до митного оформлення товару за митною декларацією (далі - №UA204120/2020/091948 (довідковий номер 227) містять розбіжності та неточності, зокрема:

- контрактом №2 від 18.08.2020 в частині «предмет контракту» зазначено, що товар має бути поставлений в повній відповідності до вимог, на умовах та за цінами, зазначеними в рахунках-фактурах або інвойсах. Однак, найменування товару не конкретизовано в контракті. Згідно фактури FV/311/2020 від 28.08.2020 товаром є напівпричіп LOHR, умови поставки товару відсутні;

- банківський платіжний документ №NJBKLK8Q03NTWKF від 26.08.2020 засвідчує оплату загальної суми контракту 6700 EUR, що не можливо ідентифікувати з товаром поданим до митного оформлення за вартістю вказаною у фактурі 4000 EUR. Номер фактури в платіжному документі відсутній;

- документально не підтверджені відомості про виробника та торгівельну марку;

- надана довідка б/н від 28.09.2020 про транспортні витрати в сумі 1000 грн., які включені до митної вартості, проте відсутня інформація про вартість страхування товару;

- надіслане повідомлення декларанта б/н від 01.10.2020 не містить додаткової інформації, яка б спростовувала неточності та розбіжності.

2. Відмовою в наданні додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст.17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994р.

II. Митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом: МД від 11.09.2020 №UA100530/2020/44177 - 8250 EUR/шт.

ІІІ. Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання підтвердження інформації щодо числових значень складових митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, зокрема, шляхом надання додаткових документів, витребуваних згідно вимоги митниці, таких як: 1) договір з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається; 2) висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 3) випуску з бухгалтерської документації; 4) якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Відповідно до ч. 6 ст. 53 МКУ, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

ІV. За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 Митного кодексу України, митну вартість партії товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України.

Митну вартість товару визначено на підставі митної декларації від 11.09.2020 №UA100530/2020/44177 - 8250 EUR/шт.

При цьому, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використано актуальну на дату оцінки товарів та найменшу із альтернативних вартість, що наявна у митниці.

Числове значення митної вартості товару становить 273605,4750 гривень, або у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення - 8250 EUR/шт. (а.с.11-12).

Вважаючи вказане рішення митного органу протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

За правилами частини першої статті 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина перша).

Відповідно до статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено частиною другою статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частин другої, третьої статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару «напівпричіп-автовоз двовісний марки LOHR, модель С2Н29S, 2003 року випуску» та ненадання відповідачу додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Так, до митної декларації декларантом додано, зокрема: рахунок-фактуру (інвойс) FV/311/2020 від 26.08.2020, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; платіжне доручення про оплату вартості товару NJBKLK8QО3NTWKF від 26.08.2020, копію митної декларації країни відправлення №20PL301010E0915943 від 16.09.2020.

Позивач також надав суду переклад товаросупровідних документів, з яких вбачається, що вартість придбаного та задекларованого товару становить 4 000,00 Євро.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

15.09.2011 Україна приєдналася до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (у зміненій редакції) (Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» від 15.02.2011 №3018-VI).

Відповідно до Стандартного правила 6.4 Додатка II до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Загальний додаток) «Митна служба застосовує метод аналізу ризиків для визначення осіб та товарів, у тому числі транспортних засобів, що підлягають перевірці, та ступеня такої перевірки». Із цього правила, зокрема, випливає, що «для цільового добору конкретних операцій вибірка товарів, транспортних засобів чи документів з метою перевірки повинна ґрунтуватися на профілях ризику. Така заснована на вибірковості процедура допускає також випадковий добір на основі статистичної вибірки чи ініціативи співробітника митниці, заснованої на його досвіді чи інтуїції» (пункт 7.1 Рекомендацій до Загального додатка до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (у зміненій редакції)). Тобто наведене Стандартне правило передбачає, що поглибленій перевірці підлягають документи, стосовно яких спрацювала система управління ризиками, або документи, відібрані співробітниками митниці.

Частиною першою статті 320 МК України передбачено, що форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.

Згідно з частиною другою статті 361 цього ж Кодексу органи доходів і зборів застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.

Згідно з пунктом 3.5 Положення про систему аналізу й селекції факторів ризику при визначенні окремих форм митного контролю, затвердженого наказом Державної митної служби України від 27.05.2005 №435, одним із критеріїв ризику закріплено факт того, що «заявлена митна вартість товарів значно відрізняється від ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів при їх увезенні на митну територію Україну».

За результатами оцінки ризику у конкретному випадку переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України, в тому числі за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками, що здійснюється відповідно до статті 337 МК України, митні органи обирають форми та обсяг митного контролю. При цьому формується перелік митних формальностей, визначених за результатами застосування інструментів з управління ризиками (пункт 7.1 Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками в митній службі України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №597).

При декларуванні товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України, у процесі оформлення МД використовується Порядок заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651, та відомчі класифікатори інформації з питань державної митної справи, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 №1011, якими, зокрема, передбачені різні форми перевірки документів та матеріалів: контроль правильності визначення митної вартості товарів (код митної формальності - 105-2); витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів (код митної формальності - 106-2).

Отже, аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що поглиблена перевірка документів, доданих до митної декларації, на предмет їх достовірності та правильності визначення митної вартості товару здійснюється виключно при спрацюванні системи управління ризиками або у випадках, які визначаються співробітниками митниці на основі власного досвіду чи інтуїції.

Згаданий Класифікатор митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками, передбачає, що одним із наслідків спрацювання системи управління ризиками може бути проведення такої формальності, як «витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів» (код митної формальності - 106-2). Проте, митний контроль та митне оформлення як складові митної процедури є частиною адміністративних процедур із провадження справи декларанта щодо пропуску його товарів через митний кордон України. Факт відхилення рівня задекларованої митної вартості від рівня митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не стосується обставин справи; він стосується фактів, які були зафіксовані під час провадження справ щодо інших товарів. Факт відхилення рівня митної вартості є лише приводом для вчинення певних адміністративних процедур, проте сам собою не є доказом у справі, у якій провадяться адміністративні (митні) процедури.

Таким чином, правові акти суб`єкта владних повноважень, в тому числі процедурне рішення митного органу про витребування додаткових документів, може бути ухвалене ґрунтуючись лише на доказах у справі, а такими доказами передусім є документи, додані до митної декларації.

Факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів, і лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

Аналогічний підхід закріплено і у Методичних рекомендаціях щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС України від 11.09.2015 №689. Так, у пункті 8 розділу 2 цих Методичних рекомендацій зазначено, що у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 МК України здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 МК України та частиною першою статті 55 цього Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів. Тобто, при відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками митний орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина четверта статті 53 МК України).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадках: якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності; не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Такі сумніви щодо митної вартості товару можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Як вказано у пункті 2 частини четвертої статті 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

Вказана норма законодавства спрямована на те, щоб декларант був обізнаний з недоліками, які виявлені митним органом, та які в свою чергу перешкоджають митному органу підтвердити задекларовану митну вартість товарів, з метою надання декларанту реальної можливості їх усунути шляхом подання додаткових документів.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, митниця вказала, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, у відповідності до статті 53 МК України, містять окремі неточності та розбіжності. При цьому, митниця володіла інформацією щодо рівня митної вартості товару, подібного із імпортованим за призначенням, виробником, країною виробництва, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару, у відповідності до чого митну вартість визначено з врахуванням МД №UA100530/2020/44177 від 11.09.2020.

Внаслідок цього здійснено випуск імпортованого товару у вільний обіг за МД від 02.10.2020 №UA204120/2021/092673, з врахуванням частини сьомої статі 55 МК України.

Сума додатково нарахованих митних платежів становить 45 216,15 грн. (за курсом НБУ на день випуску товару у вільний обіг).

Проте суд із такими мотивами оскаржуваного рішення не погоджується, враховуючи таке.

Суд зазначає, що відповідно до приписів статті 53 МК України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений частиною 2 даної статті.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №808/9123/15, від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.

Щодо виявлених митним органом у поданих позивачем документах розбіжностей і неточностей, суд зазначає наступне.

З приводу поставки товару по контракту.

Відповідно до частини «предмет контракту» зовнішньо-економічного контракту №2 від 18.08.2020 вказано, що Продавець зобов`язується продати та поставити транспортні засоби що надалі іменується - Товар, а Покупець прийняти та оплатити його на умовах, визначених у цьому контракті.

Товар, що поставляється, має бути поставлений в повній відповідності до вимог, на умовах та за цінами, зазначеними в рахунках-фактурах або інвойсах або інших документах, що підтверджують вартість до цього контракту, що є його невід`ємною частиною.

Таким чином, в рахунку-фактурі FV/311/2020 від 26.08.2020 та в проформі-інвойсі №PRO/2/2020 від 25.08.2020, які є невід`ємною частиною контракту вказано, що здійснено продаж вантажного причепа LOHR С2Н295 WOR4730P, VIN НОМЕР_1 , рік виготовлення 2003, вартість в Євро 4 000,00.

Крім того, контрактом №2 від 18.08.2020 передбачено умови поставки товару, а саме:

- товар за цим контрактом повинен бути поставлений на умовах EXW до VW Transportet Piotr Wasilewicz 22-175 Okopy-Kolonia, Polska (відповідно до «Інкотермс-2010) протягом 5 діб з моменту оплати. Продавець зобов`язаний письмово повідомити Покупця про дату поставки (відвантаження) товару за 5 (п`ять) днів до дати такої поставки (відвантаження);

- продавець разом із товаром зобов`язаний передати (або одночасно з відвантаженням товару надіслати поштою або кур`єрською доставкою) Покупцеві оригінали наступних документів: рахунок-фактуру (інвойс), реєстраційні документи на товар.

Вантажоодержувачем товару за цим контрактом (далі - «Вантажоодержувач») є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Зендер-Волинь».

Усі ризики, пов`язані із загибеллю або пошкодженням товару переходять до Покупця відповідно до умов, передбачених «Інкотермс-2010» для виду поставки.

Щодо не надання виписки з бухгалтерської документації.

Повідомленням б/н від 01.10.2020 позивач повідомив митний орган про те, що в підтвердження проведення оплати направлено фото банківської інтернет сторінки, де зазначено всі данні для ідентифікації з товаром поданим до митного оформлення за вартістю вказаною у фактурі - 4 000,00 Євро та документів згідно яких проводилась оплата.

Із вказаного платіжного документа (SWIFT рахуноку) від 26.08.2020 вбачається, що згідно проформи-інвойсу (документа на проведення попередньої оплати) за №PRO/2/2020 від 25.08.2020 здійснено оплату в сумі 6 700,00 Євро.

Також згідно рахунку проформи-інвойсу №PRO/2/2020 від 25.08.2020 вбачається, що здійснено оплату за два дні одиниці товару, а саме Тягача RENAULT PREMIUM 2008 року випуску вартістю 2 700,00 Євро та Вантажного причепу LOHR 2003 року випуску вартістю 4 000,00 Євро, що разом складає 6 700,00 Євро, які фактично були оплачені згідно вищевказаного платіжного документу (SWIFT) від 26.08.2020, тому посилання в спірному рішенні про коригування митної вартості на те, що в платіжному документі відсутнє посилання на інвойс не відповідає дійсності. Також безпідставними є твердження митного органу щодо не можливості ідентифікувати з товаром поданим до митного оформлення за вартістю вказаною у фактурі 4 000,00 Євро, оскільки в проформі-інвойсі визначено товари та їх вартість. Вказана проформа-інвойс №PRO/2/2020 від 25.08.2020 надавалась митному органу про що свідчить повідомлення декларанта митному органу від 01.10.2020 та його додатки.

Наведене свідчить, про можливість митним органом ідентифікувати товар зазначений з товаром поданим до митного оформлення.

На підтвердження відомостей про виробника та торгівельну марку, позивачем надано митному органу свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 в якому вказано виробника та модель транспортного засобу.

Щодо страхування товару, контролюючому органу було повідомлено 01.10.2020, що страхування товару не проводилось.

Суд вважає безпідставною вимогу митного органу надати висновки про вартісні характеристики товарів, підготовленні спеціалізованими експертними організаціями. З цього приводу суд зазначає, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Відсутність висновків про вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позивач надав відповідні документи, які не містять розбіжностей і неточностей щодо оплати за імпортований товар, оскільки даний факт повністю стверджується умовами контракту №2 від 18.08.2020 та не суперечить йому.

На думку суду, позивачем у відповідності до вимог статей 52, 53 МК України подано всі необхідні документи для митного оформлення зазначеного товару за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в частині третій статті 53 МК України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Згідно з частиною першою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Частиною другою статті 64 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відтак, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

10.04.2008 Законом України №250-VІ ратифіковано протокол про вступ України до Світової організації торгівлі та про приєднання України до угоди про Світову організацію торгівлі.

Визначення митної вартості оцінюваних товарів з використанням резервного методу має відповідати принципам та положенням статті VII ГАТТ «Оцінка товару для митних цілей» та Угоди про застосування статті VII ГАТТ.

Відповідно до статті VІІ п. 2 (а) Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1947 року оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних цінах.

Пунктом 2 (b) даної статті Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1947 року передбачено, що під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Якщо дійсна вартість може бути визначена відповідно до пункту (b), оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті, який може бути встановлений (пункт 2 (с)).

Відповідно до додатка 1 до статті VII формування пунктів (a) і (b) дозволяє стороні, що домовляється, одноманітно визначати вартість для митних цілей або на підставі цін окремого експортера на імпортний товар, або на підставі загального рівня цін на подібний (аналогічний) товар.

Отже, за правилами ГАТТ для цілей митного оформлення товару за резервним методом під митною вартістю товару розуміється ціна такого товару, за яку він продається чи пропонується до продажу в імпортуючій країні.

Частиною шостою статті 54 МК України встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частина перша статті 55 МК України передбачає, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з частиною другою статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

В той же час, доказів того, що відповідач провів необхідну консультацію у належний спосіб, матеріали справи не містять. Саме лише посилання на проведення консультації не можна вважати таким, що відповідає нормам закону.

На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Наявність лише посилання на митну декларацію №UA100530/2020/44177 від 11.09.2020, вказана в якій митна вартість була взята за основу для визначення спірної митної вартості без наведення пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо не може бути обґрунтованою підставою для коригування митної вартості.

Суд звертає увагу, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах. Контролюючий орган не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Суд вважає, що відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним щодо товару у розмірі 273 605,4750 грн. Крім того, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. У свою чергу, декларант надав наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товару, підстави його придбання, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Тому з огляду на приписи частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України рішення у спорі належить прийняти на користь позивача, а не суб`єкта владних повноважень. Оскільки рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 01.10.2020 №UA204120/2020/000313/2 не ґрунтується на нормах чинного законодавства, тому його слід визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2 270,00 грн., що був сплачений платіжними дорученнями №58 від 30.03.2021.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA204120/2020/000313/2 від 01 жовтня 2020 року.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Зендер-Волинь» (45607, Волинська область, Луцький район, село Гірка Полонка, вулиця Луцька, будинок 3, ) за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби (33028, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Соборна, будинок 104, ) судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Дмитрук