Справа № 480/920/21
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2021-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2021 року Справа № 480/920/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кунець О.М.,
за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Юрко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/920/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), в якій просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 враховуючи суддівський стаж 31 рік 1 місяць 3 дні, згідно із довідкою Господарського суду Сумської області від 24.02.2020 №02-42/33/1624/20, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.
Ухвалою суду від 05.02.2021 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
У відзиві відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні. Зазначає, що перерахунок пенсії позивача був проведений з урахуванням суддівської винагороди, визначеної нормативно-правовими актами, які прийняті та набрали законної сили після набрання чинності рішення Конституційного Суду України № 2-р/2020, та обумовлюють підстави для перерахунку грошового утримання (а.с.22-23).
Ухвалою суду від 28.04.2021, з метою всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи суд вирішив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначив у справі судове засідання, визнавши явку представника відповідача обов`язковою.
В судовому засідання позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити.
Представник відповідача проти позову заперечувала в повному обсязі та просила відмовити в його задоволенні.
Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач є суддею у відставці, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
24.02.2020 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, до якої додала довідку від 24.02.2020 №02-42/33/1625/20, видану Господарським судом Сумської області, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Вважаючи протиправними дії та відмову відповідача в перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із її заявою від 24.02.2020, позивач звернулася до суду з позовом.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 у справі №480/6057/20 визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в проведенні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, викладену у листі № 1800-0303-8/11348 від 20.03.2020; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Господарського суду Сумської області від 24.02.2020 № 02-42/33/1625/20, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Рішенням ГУ ПФУ в Сумській області від 17.12.2020 №74 відповідачем було проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 50 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та спеціального стажу судді 20 років 0 місяців 1 день (а.с. 15).

Позивач вважає протиправним таке рішення відповідача тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з ч.1 ст.126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VІІІ (далі по тексту - Закон № 1402-VІІІ) визначені організаційні засади діяльності судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до п.2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

За приписами ч.1 ст.142 Закону №1402-VІІІ судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (ч.2 ст.142 Закону №1402-VІІІ).

Відповідно до частин 3-5 ст.142 Закону №1402-VІІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів".

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII).

Проте, Законом України від 16.10.2019 №193-IX "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування", який набрав чинності 07.11.2019, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII.

Відповідно до пункту 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

В той же час, згідно з пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.

Конституційний Суд України у мотивувальній частині свого рішення зазначив, що довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

24.02.2020р. позивач звернулась до відповідача з заявою щодо чергового перерахунку грошового утримання відповідно до Довідки Господарського суду Сумської області №02-42/33/1625/20. У перерахунку пенсії позивачу було відмовлено, що стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом для встановлення права на перерахунок довічного грошового утримання.

Сумським окружним адміністративним судом у справі № 480/6057/20 було встановлено, що з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII.

В подальшому, як вбачається з рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 17.12.2020 №74, перерахунок позивачу довічного утримання судді у відставці проводився з урахуванням страхового стажу роботи ОСОБА_1 41 рік 11 місяців 7 днів, у тому числі суддею 20 років 0 місяців 1 день (витяг з рішення - а.с.15) .

При цьому, слід зазначити, що відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку (а.с.16) стаж судді господарського суду Сумської області становить 14 років 16 днів. В період роботи з 29.07.2016р. по 14.11.1996р. позивач працювала на посадах старшого арбітру, головного арбітру Сумської облспоживспілки.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VІІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Водночас, відповідно до п.34 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 -VIII, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Як вбачається з копії розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 19.09.2016 №06-68/7575 (а.с.16), усього стаж роботи на посаді судді ОСОБА_1 станом на 19.09.2016 становить 31 рік 1 місяць 2 дні.

Даний стаж був врахований відповідачем при призначенні ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці, що підтверджується повідомленням органу Пенсійного фонду про призначення пенсії - довічного грошового утримання (а.с. 86).

Як вбачається з додаткових пояснень представника відповідача (а.с.56), підставою зменшення ОСОБА_1 стажу роботи на посаді судді слугувало те, що 16.12.2020 відбулась перевірка розрахунку сум пенсії ОСОБА_1 (електронна пенсійна справа № 74), які підлягають виплаті за окремою бюджетною програмою відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649. За результатами було виявлено, що у електронній пенсійній справі була відсутня копія трудової книжки, у зв`язку з чим неможливо було визначити кількість спеціального стажу судді. Таким чином, з огляду на зміст довідки від 19.09.2016 № 06-68/7575 до спеціального стажу судді можливо було зарахувати лише період роботи на посаді судді з 03.09.2002 по 19.09.2016.

Дані пояснення відповідача суд вважає необґрунтованими, оскільки жодних посилань на відсутність трудової книжки у тексті рішення, як на підставу для зменшення стажу позивача, не йдеться. Більш того, у матеріалах пенсійної фактично міститься копія трудової книжки в чому позивач пересвідчилася при ознайомленні з матеріалами пенсійної справи у травні 2021р.

Крім цього, представник відповідача не змогла в судовому засіданні пояснити, чому до стажу роботи на посаді судді було зараховано саме (і лише) - 20 років і 1 день. Не змогла представник відповідача обґрунтувати також і причину лише часткового зарахування до роботи на посаді судді роботу на посаді арбітра. При цьому, слід зазначити, що який саме період роботи на посаді арбітра (з 29.07.2016р. по 14.11.1996р.) не було зараховано при перерахунку у грудні 2020 року до стажу позивача, представник відповідача також не змогла пояснити.

Отже, жодних обґрунтувань на підтвердження правомірності прийняття спірного рішення та вчинення дій щодо зменшення суддівського стажу відповідачем не наведено а ні у відзиві , а ні в спірному рішенні, а ні в під час пояснень в судовому засіданні.

Разом з цим суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 137 Закону № 1402-VIII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» № 2509-VIII від 12.07.2018, який набрав чинності 05 серпня 2018 року, статтю 137 Закону № 1402-VIII доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

На підставі абзацу четвертого пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII (доповнено згідно із Законом № 1798-VIII) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким чином, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 9901/805/18.

На час призначення позивача на посаду судді (2002 рік) був чинним Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 N 2862-XII (далі Закон № N 2862-XII), частиною першою статті 7 якого передбачено, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Як вбачається з розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 19.09.2016 № 06-68/7575, до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді зарахований стаж роботи позивача на посадах:

- старший юрисконсульт юридичного відділу-старший арбітр Сумської облспоживспілки з 29.07.1976 по 03.11.1985, стаж 9 років 3 місяця 5 днів;

- начальник юридичного відділу-головний арбітр Сумської облспоживспілки з 04.11.1985 по 31.03.1992, стаж 6 років 4 місяця 27 днів;

- начальник юридичного відділу-головний арбітр Сумської облспоживспілки з 01.07.1995 по 14.11.1996, стаж 1 рік 4 місяця 14 днів;

- суддя господарського суду Сумської області з 03.09.2002 по 19.09.2016, стаж 14 років 16 днів,

що в загальному підрахунку становить 31 рік 1 місяць 2 дні стажу роботи на посаді судді станом на 19.09.2016.

Судом встановлено, що при розрахунку стажу судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці дотримані вищевказані норми законодавства.

Таким чином, суд дійшов висновку, що стаж судді, який враховується для отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , складає 31 рік 1 місяць 2 дні.

Крім того, зі змісту рішення від 17.12.2020 № 74 вбачається, що загальний процент розрахунку пенсії від заробітку становить 50%, а повинен складати 72 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням вимог ч. 3 ст.142 Закону № 1402.

Відповідно до ч. 2 ст. 19, ст. 22 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

На думку суду, зменшення стажу роботи судді та відсотку основного розміру довічного утримання позивача було здійснено не у спосіб, передбачений Конституцією України та Закону № 1402 -VIII, а в контексті положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції відбулося втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

В пунктах 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006, Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S. A. v. Belgium, рішення від 20.11.1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31). Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стретч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom, № 44277/98, рішення від 24.04.2003).

Отже, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, отримуючи пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", у зв`язку з прийнятим рішенням пенсійного органу про її призначення мав законні сподівання на отримання пенсії без будь-яких обмежень.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах "Жовнер проти України" від 29 червня 2004 року, "Меллахер та інші проти Австрії" від 19 грудня 1998 року та "Пайн Велі Девелопмент Лтд" та інші проти Ірландії" від 23 жовтня 1991 року, визначив, що під поняттям "майно" розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно із законодавством країни, в якій виник спір, а також під даним поняттям можуть бути прибутки, що випливають з власності, кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, "активи", які можуть виникнути, "правомірні очікування"/"законні сподівання" особи. При цьому, у змісті рішення у справі "Пайн Велі Девелопмент Лтд" та інші проти Ірландії" від 23 жовтня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.

Суд зазначає, що невизначеністю та зміною своєї позиції щодо наявності певного стажу судді відповідачем було порушено принцип юридичної визначеності, як складової частини поняття верховенства права.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що відповідачем вчинено дії, які порушили права позивача, а також те, що відповідач, здійснюючи виплату пенсії позивачу зі зменшенням стажу на 11 років 1 місяць та з фактичним безпідставним зменшенням розміру суддівської винагороди, не дотримався вимог Закону № 1402 VIII, такі дії не можуть відповідати приписам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з тим, що протиправні дії відповідача відображені у прийнятому рішенні від 17.12.2020 №74, суд визнає його протиправним.

Крім того, для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких вона просить, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 враховуючи суддівський стаж 31 рік 1 місяць 3 дні, згідно із довідкою Господарського суду Сумської області від 24.02.2020 №02-42/33/1625/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з розрахунку 72 відсотка суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

З урахуванням вимог ст. 139 КАС України на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним рішення від 17.12.2020 №74 Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в частині щодо зменшення ОСОБА_1 наявного стажу роботи на посаді судді, що фактично складає 31 рік 1 місяць 3 дні.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, ) здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) враховуючи суддівський стаж 31 рік 1 місяць 3 дні, згідно із довідкою Господарського суду Сумської області від 24.02.2020 №02-42/33/1625/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з розрахунку 72 відсотка суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, ) суму судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.06.2021.

Суддя О.М. Кунець