Справа № 752/25043/20
Суддя: Чередніченко Н. П.
Дата ухвалення: 2021-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/216/21
РІШЕННЯ

Іменем України

21.05.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 3 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Петринчук Марини Віталіївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та визнання дій протиправними, -

в с т а н о в и в:

у грудні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача поліцейського 3 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Петринчук М.В.про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначено, що 25.09.2020 року о 16-00 год. в м. Києві на перехресті пр. Глушкова та вул.. Васильківської відбулась дорожньо-трансопртна пригода за участю автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача та автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Відносно останньої було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.. 124 КУпАП. Під час оформлення зазначеної аварії працівниками поліції було повідомлено, що на момент їхнього прибуття не було виставлено знак аварійної зупинки. Позивач вказує, що зазначений знак був виставлений позивачем одразу після аварії, що могли підтвердити свідки. Однак, 18.11.2020 року позивач поштою отримав постанову серії ЕАМ № 3192978 від 25.09.2020 року про накладення на нього адміністративного стягнення за порушення ст.. 125 КУпАП. Позивач зазначає, що його було притягнуто до відповідальності незаконно, з порушенням встановленого порядку, а постанова прийнята відповідачем з порушенням його прав та норм закону. Таким чином, позивач вважає постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що суперечить нормам діючого законодавства та порушує його права. Позивач вважає, що його притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП є недоведеною, постанова не відповідає вимогам КУпАП щодо змісту, а її складання було вчинене з порушенням норм закону, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просить суд поновити строк для звернення до суду із позовом, оскільки він пропущений із поважних причин, визнати протиправними дії відповідача щодо складення постанови серії ЕАМ № 3192978 від 25.09.2020 року, визнати протиправною та скасувати постанову серії серії ЕАМ № 3192978 від 25.09.2020 року, а провадження у справі закрити.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.01.2021 року року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В лютому 2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого просив в задоволенні позову відмовити за його безпідставністю та недоведеністю. Зазначив, що дії поліцейського при винесенні оскаржуваної постанови були правомірними, а винесена ним постанова є законною та обґрунтованою. Про наявність складу правопорушення в діях позивача свідчить відеозапис вчиненого порушення, який за давністю надати суду не вбачається можливим, однак, це було підтверджено наданими поясненнями інспектора Петричук М.В., відібраними у встановленому законом порядку. Крім того, за зверненням позивача було проведено перевірку, за результатами якої підтвердити чи спростувати відомості вкладені у зверненні позивача не вдалось можливим.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.02.2021 року, у справі було вирішено перейти від розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити з викладених в позові підстав.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 25.09.2020 року поліцейським 3 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Петричук М.В. було винесено постанову про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП, та призначено стягнення у вигляді попередження.

В постанові зазначено, що 25.09.2020 року о 17-37 в м. Києві по проспекту 40-річчя Жовтня 92/2 ОСОБА_1 не виставив знак аварійної зупинки при ДТП, чим порушив вимоги п. 9.10а ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП.

З копії постанови вбачається, що позивач відмовився від підпису в постанові, однак, варто вказати на те, що така відмова відповідачем не була зафіксована належним чином та не зазначено даних про свідків такої відмови.

Позивач заперечує свою вину в порушенні правил дорожнього руху та оскаржив винесену постанову до суду в порядку адміністративного судочинства. Зазначає, що Правил дорожнього руху він не порушував.

Перевіряючи обгрунтованість та доведеність позовних вимог та заперечень відповідача, суд приймає до уваги те, що згідно зі статтею 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З боку сторони відповідача суду було надано відзив на позов, в якому стороною відповідача вказується, зокрема, на те, що вина позивача у вчиненні правопорушення підтверджується відеозаписом, який за строком давності було знищено, а також поясненнями інспектора, які були відібрані в ході проведення перевірки звернення позивача.

Однак, варто вказати, що пояснення інспектора, який є відповідачем у даній справі, не є неналежним доказом, який вказує на винуватість позивача у вчиненні правопорушення.

Інших доказів фіксації факту порушення позивачем 25.09.2020 року року правил дорожнього руху, які були кваліфіковані відповідачем за ст. 125 КУпАП, стороною відповідача суду надано не було.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Звертаючись з позовом до суду позивач також посилається, як на підставу для скасування постанови про адміністративне правопорушення, на те, що інспектором поліції постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була складена незаконно, оскільки жодних доказів порушення ним правил дорожнього руху інспектором поліції на місці зупинки йому надано не було, що також унеможливлює встановлення наявності його вини у вчиненні такого правопорушення.

Як вбачається із правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду викладеної у постанові від 30.05.2018 року по справі № 337/3389/16-а (адміністративне провадження № К/9901/29775/18), постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень, а тому керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо винесення адміністративного постанови, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Разом з тим, слід звернути увагу на те, що повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд вважає, що відповідачем, в порушення вимог ст. 77 КАС України, не надано достатніх доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, а тому, зважаючи на те, що позивач у позовній заяві заперечив свою провину у вчиненні правопорушення та пояснив, що керуючи транспортним засобом правил дорожнього руху він не порушував, суд вважає, що провина позивача у порушенні Правил дорожнього руху України та вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП, не доведена.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини, принцип презумпції невинуватості поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France). Втім, для того, щоб розуміти, що презумпція невинуватості має бути у цьому випадку застосована, ґрунтовних знань чинного законодавства не потрібно - достатньо володіти необхідним почуттям справедливості, яке, поза сумнівом, повинне бути властиве професійному судді.

Оскільки достатніх та переконливих доказів відповідачем не надано, то суд, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, виходить з того, що показання позивача з приводу конкретних обставин його дій на дорозі не спростовані і відповідають дійсності, і у такому випадку не доведено наявність складу адміністративного правопорушення, за яке позивач був притягнутий до відповідальності, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню.

В частині вимоги позивача про визнання дій поліцейського незаконними, суд зазначає, що такі дії суб`єкта владних повноважень виразились в прийнятті ним відповідного рішення, яке і має бути предметом оскарження. Само по собі визнання протиправними вказаних дій не буде ефективним засобом захисту прав позивача, а відтак, в частині визнання дій протиправними слід відмовити, а належним способом захисту прав позивача слід визнати скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною відповідача не надано суду переконливих доказів на підтвердження винуватості позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП, суд вважає, що позовна вимога про скасування постанови є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Разом з тим, враховуючи те, що відповідач діяв в межах своїх повноважень, суд вважає, що вимога про визнання дій відповідача незаконними є безпідставною та необґрунтованою, а відтак в її задоволенні слід відмовити.

З огляду на викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

В частині поновлення строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, то слід зазначити про те, що, відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Позивач вказує, що постанова ним була фактично отримана лише в листопаді 2020 року, та в зв`язку з чим ним було пропущено десятиденний строк на її оскарження, однак, враховуючи те, що вказану постанову на місці винесення позивачу вручено не було, та доказів зворотному матеріали справи не містять, а тому суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк для звернення до суду із вказаним позовом з поважних причин, а тому останній підлягає поновленню.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в м. Києві на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 420,40 грн. за позовну вимогу про скасування постанови, яка підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 125, 126, 256, 261, 268, 276, 288, 289, 293 КУпАП України, Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 Про Правила дорожнього руху, статтями 9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду із адміністративним позовом до поліцейського 3 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Петринчук Марини Віталіївни про визнання протиправними дії та скасування постанови.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського 3 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Петринчук Марини Віталіївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та визнання дій протиправними, - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАМ № 3192978 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25.09.2020 року, винесену поліцейським 3 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Петринчук Мариною Віталіївною про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 125 КУпАП у вигляді попередження, а провадження по справі про адміністративне правопорушення, - закрити.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ), - судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Чередніченко