Справа № 560/7312/20
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/7312/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук А.М.

Суддя-доповідач - Франовська К.С.

03 червня 2021 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - акціонерне товариство "Банк Форвард" про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни про визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження ВП № 60483395 від 04.11.2019 та про накладення арешту на карткові рахунки, відкриті на його ім`я в акціонерному товаристві комерційний банк "ПриватБанк". Позов обґрунтовано тим, що при відкритті виконавчого провадження відповідачем не дотримано вимог статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" та прийнято до виконання виконавчий документ не за місцем реєстрації та проживання позивача, чим порушено його права у виконавчому провадженні.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржила Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяна Леонідівна.

Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Як встановив суд, ОСОБА_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є особою з 2 групою інвалідності, за місцем проживання отримує пенсію шляхом зарахування на картковий рахунок в Шепетівському відділенні №1 філії АТ КБ "Приватбанк".

З матеріалів справи встановлено, що 10 грудня 2012 року ОСОБА_1 уклав кредитний договір № 102296539 із ПАТ "Банк Русский Стандарт", правонаступником якого є АТ "Банк Форвард", за яким позичальник допустив прострочення платежів на суму 17194,57 грн.

24 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі №749 про стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором №102296539 від 10.12.2012 року заборгованості в сумі 17194,57 грн. (а.с.122).

Представник АТ "Банк Форвард" 04 листопада 2019 року звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Павелків Т.Л. із заявою №1/1/4-1098/94 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса за місцем наявності відкритого рахунку на ім`я ОСОБА_1 в АТ "Банк Форвард" (м.Киїів,вул.Саксаганського,105).

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяною Леонідівною прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №60483395, якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №749 виданого 24.09.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталією Миколаївною про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Банк Форвард" заборгованості в розмірі 18044,57 грн.

24 січня 2020 року стягувач - АТ "Банк Форвард" повідомив приватного виконавця, що за боржником значаться відкриті рахунки в 10 банківських установах. А тому, з урахуванням вищезазначеного та для реального виконання рішення 24 січня 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, в тому числі і в АТ КБ "Приватбанк", у якому відкрито пенсійний рахунок позивача.

Позивач, вважаючи, що приватним виконавцем відкрито виконавче провадження з порушенням правил щодо визначення місця виконання рішення, визначених ст.24 Закону №1404-VIII, звернувся з даним позовом до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Примусове виконання рішень здійснюють у передбачених Законом України «Про виконавче провадження» випадках приватні виконавці, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ч.1 ст.5 Закону №1404, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Закон №1404 визначає вимоги до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження.

Так, згідно ч.2-4 ст.24 Закону №1404-VIII, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII).

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (ч.3 ст.26 Закону №1404-VIII)

Згідно ч.5 ст.26 Закону №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Пунктом четвертим частини другої статті 23 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» №1403-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1403-VIII) передбачено, що у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Відповідно до ч.1, 2, 3, 6 ст.25 Закону №1403-VIII, виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Інформація про приватних виконавців виконавчого округу та реквізити їхніх офісів розміщуються у всіх судах та в органах державної виконавчої служби, розташованих у межах відповідного виконавчого округу. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, у разі якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи або місцезнаходження майна боржника, в даному випадку фізичної особи, розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

З матеріалів справи видно, що до приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Павелків Т.Л. 04 листопада 2019 року звернувся представник АТ "Банк Форвард" із заявою №1/1/4-1098/94 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса за місцем наявності відкритого рахунку на ім`я ОСОБА_1 в АТ "Банк Форвард" (м.Киїів,вул.Саксаганського,105).

Суд встановив, що приватний виконавець Павелків Т.Л. здійснює примусове виконання в межах виконавчого округу м. Києва.

Позивач, що є боржником у виконавчому провадженні №60483395, проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд звертає увагу, що у виконавчому написі приватного нотаріуса Незнеайко Н.М., який підлягав примусовому виконанню, також зазначено вказану адресу місця реєстрації та проживання боржника (а.с.122).

Отже, місце проживання боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Павелків Т.Л. здійснює діяльність та відомості щодо якої внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а виконавчий документ у виконавчому провадженні ВП №60483395 прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника ОСОБА_1 .

Що стосується доводів відповідача про відкриття виконавчого провадження за місцем відкриття рахунку боржника у АТ "Банк Форвард": м.Київ, вул.Саксаганського,105, колегія суддів зазначає наступне.

У заяві про примусове виконання виконавчого напису представник АТ "Банк Форвард" зазначив, що ОСОБА_1 у даному банку має відкритий рахунок № НОМЕР_1 UAN від 18.03.2013 у валюті - гривня (а.с.115).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що твердження відповідача про те, що оскаржувана постанова винесена на підставі наявності у позивача у м. Києві рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ "Банк Форвард" є необгрунтованими.

Такі висновки суд обґрунтував відсутністю доказів наявності грошових коштів на даному рахунку суду і вказав, що сама по собі наявність рахунку не може бути підставою для відкриття виконавчого провадженням за місцем знаходження фінансової установи. При цьому, наявність карткового рахунку у банку, місцезнаходження якого зареєстровано у м. Києві, не є тотожнім місцезнаходженню майна боржника, зокрема, його грошових коштів.

Будь-яких належних доказів на підтвердження знаходження на рахунку № НОМЕР_1 в валюті гривня в АТ "Банк Форвард", що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Саксаганского, буд.105, грошових коштів позивача, що б давало підстави вважати їх майном боржника матеріали виконавчого провадження не містять.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими що відповідають нормам матеріального та процесуального права, обставинам справи з огляду на наступне.

Ч. 3.1 ст. 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Згідно з ч. 6.1, 6.2 ст. 6 вказаного Закону, банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам-інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам). Особи, зазначені в п. 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України на власний вибір для забезпечення своєї господарської діяльності та власних потреб.

Ч. 7.1, 7.1.4, 7.1.5 ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачається, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладають клієнти з банками, які їх обслуговують. Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється шляхом їх внесення у готівковій формі, а також шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Безготівкові кошти розглядаються у доктрині банківського права як такі, що можуть бути об`єктом права власності внаслідок юридичної фікції, яка передбачає також визнання того, що безготівкові кошти знаходяться на відповідному рахунку в банку. Відкинути цю юридичну фікцію означало б, що безготівкові кошти є недосяжними для звернення на них стягнення, оскільки потрібно було б визнати, що вони одночасно всюди й ніде не знаходяться, тобто не мають місцезнаходження, інформація про яке є необхідною для вчинення виконавчих дій та зазначається під час арешту цього майна. Можливість ініціювати операції стосовно безготівкових коштів в іншому місці, окрім як у банку, в якому був відкритий відповідний рахунок, не суперечить цій юридичній фікції, яка також закріплена в Законі України «Про виконавче провадження», в якому йдеться про «кошти, які перебувають на рахунках боржника у банках».

В ч. 4 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Так, дійсно, грошові кошти на рахунках банку в розумінні глави 13 Цивільного кодексу України є майном.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що наявність лише самого рахунку в банку, за відсутності на ньому коштів не породжує цивільні права та обов`язки.

Наразі, банківський рахунок не є власністю громадянина та призначений для зберігання грошових коштів і здійснення розрахунково-касових операцій.

При цьому, майном на яке можне бути звернено стягнення є, зокрема, кошти, а не жодним чином рахунки у банку.

Відтак, наявність у боржника банківських рахунків не свідчить про наявність у боржника майна у такому банку та не є таким майном.

При цьому, стягувачем при поданні заяви про примусове виконання рішення не надано доказів, які б підтверджували, що боржник дійсно має власні грошові кошти (майно) на зазначеному вище рахунку.

Відповідачем не було надано доказів на підтвердження того, що при прийнятті виконавчого документа до виконання вказані факти були перевірені.

Відтак, відповідачем не доведено та з матеріалів справи не вбачається, що на дату прийняття оспорюваної постанови у приватного виконавця були відомості про наявність у боржника коштів на рахунках у банках, що розташовані у м. Києві.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відкриття виконавчого провадження за місцем знаходження грошових коштів суперечить нормам законодавства.

Отже, місце проживання боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого відповідач здійснює діяльність, а виконавчий документ у виконавчому провадженні прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання/перебування боржника - фізичної особи.

Стосовно доводів апеляційної скарги з покликанням на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10.09.2018 по справі №905/3542/15, колегія суддів зазначає, що у вказаній справі була надана оцінка правовідносинам щодо накладення арешту на майно, однак при наявності грошових коштів на банківських рахунках, тобто за інших фактичних обставин справи.

Щодо листа Міністерства юстиції України №23123/16620-33-18/20.5.1 від 11.06.2018, колегія суддів зазначає, що такий не має сили нормативного акту, отже, не може регулювати спірні правовідносини. Крім того, в листі надано оцінку правомірності відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження за умови знаходження грошових коштів на рахунках боржника, відкритими ним самостійно.

Відтак, відповідачем відкрито виконавче провадження без належних повноважень, чим порушено вимоги ч.2 ст.24 Закону №1404-VIII.

Оспорювана постанова прийнята відповідачем з порушенням вимоги ч.2 ст. 24 Закону №1404-VIII, оскільки приватним виконавцем виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання, перебування позивача або місцем знаходження його майна.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено невідповідність оспорюваної постанови вимогам, передбачених Законом №1404-VIII та критеріям, визначених у ч.2 ст.2 КАС України, а відтак, така є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 03 червня 2021 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Матохнюк Д.Б. Боровицький О. А.