Справа № 300/1007/20
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2021-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"28" травня 2021 р. справа № 300/1007/20
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Біньковської Н.В.,
за участю: секретаря судового засідання Станішевської В.Р.,
представника Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області Постоловської Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву від 28.04.2021 щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 28.04.2021 звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, відповідно до змісту якої просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду від 28.12.2020, у випадку неподання звіту встановити новий строк та накласти на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області штраф, визначений статтею 382 КАС України.
Заявник в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, подав суду клопотання про розгляд заяви без його участі.
Заслухавши пояснення представника боржника, розглянувши подану заяву від 28.04.2021 про встановлення судового контролю, дослідивши в сукупності наявні у матеріалах справи письмові докази, судом встановлено наступне.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 у цій справі №300/1007/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2021, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 пенсії по інвалідності як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, визначених статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 01.01.2014 по 02.08.2014 у відповідності до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю з 01.01.2014 по 02.08.2014 у відповідності до статті 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням раніше сплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 набрало законної сили 10.03.2021.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 зазначив, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах врегульовано, зокрема, статтею 382 КАС України. Так, згідно з частинами 1 та 2 цієї статті суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, вказана стаття визначає один із засобів контролю за виконанням судового рішення та встановлює повноваження адміністративного суду щодо здійснення контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі з метою забезпечення його повного, правильного, своєчасного виконання.

Як зазначає боржник та підтверджує довідкою, на виконання рішення суду від 28.12.2020 ним здійснено перерахунок пенсії заявника з 01.01.2014 по 02.08.2014. Разом з цим, за вказаний період боржником нараховано доплату в сумі 34996,06 грн., яка внесена Головним управлінням в Реєстр судових рішень 16.03.2021 та буде виплачена при наявності додаткового фінансування з державного бюджету в порядку черговості з урахуванням дати надходження рішення суду (а.с.194).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.20118 №649 Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (надалі також Постанова №649) затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (надалі також Порядок №649).

Пунктом 1 Порядку №649 передбачено, що цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Згідно із пунктами 3-4 Порядку №649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України. Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

У відповідності до пункту 10 Порядку №649 виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Пунктом 2 Постанови №649 установлено, для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюються відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого цією постановою.

Разом з цим, рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 12 листопада 2019 у справі №640/5248/19 з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020, залишених без змін постановою Верховного Суду від 26.05.2021, визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду" від 22 серпня 2018 року №649.

Відповідно до частини 2 статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Конституційний Суд України у своєму рішенні №1-рп/99 від 09.02.1999 у справі №1-7/99 зазначив, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, з 22 липня 2020 року відповідні положення Порядку №649 не підлягали застосуванню Головним управлінням Пенсійного фонду в Івано-Франківській області. Тобто, з 22.07.2020 у Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області відсутні підстави для невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат у зв`язку із застосуванням приписів Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649, що втратив чинність.

Боржником не надано суду належних та допустимих доказів щодо вчинення ним активних дій, які направлені на виконання рішення суду по виплаті ОСОБА_1 заборгованості по пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014, а саме з метою збільшення бюджетних асигнувань для виплати такої заборгованості.

При цьому суд зазначає, що Порядок ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 №20-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.10.2018 за № 1189/32641.

Пунктом 1 зазначеного Порядку визначено, що цей порядок відповідно до пункту 3 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649, визначає процедуру функціонування реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), та внесення інформації до нього.

У реєстрі обліковуються рішення, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»: на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою; про стягнення коштів (п.3 Порядку №20-1).

Отже, фактично зазначений Порядок №20-1 не встановлює порядку або способу виконання судових рішень, а лише регулює питання обліку рішень у відповідному реєстрі рішень.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що постановою правління Пенсійного фонду України від 23.03.2021 за №13-1 постанову правління Пенсійного фонду України від 26 вересня 2018 №20-1 «Про затвердження Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою» визнано такою, що втратила чинність.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі Кечко проти України Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення від 08.11.2005, заява №63134/00).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 825/874/17.

Разом з цим, суд звертає увагу, що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством (стаття 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Судом встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, не вживши заходів щодо виплати нарахованої на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 у цій справі пенсії ОСОБА_1 та не виплативши йому пенсію по інвалідності з 01.01.2014 по 02.08.2014 у відповідності до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю з 01.01.2014 по 02.08.2014 у відповідності до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням раніше сплачених сум, не виконало у повному обсязі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.12.2020, яке набрало законної сили, чим порушило статтю 129-1 Конституції України, частину 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у повному обсязі не виконано, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням цього рішення.

Отже, за наведених підстав та вказаних правових норм заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 382, 248, 250, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 від 28.04.2021 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 у справі №300/1007/20 - задовольнити.

Встановити судовий контроль за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 у справі №300/1007/20.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області подати Івано-Франківському окружному адміністративному суду не пізніше одного місяця з дня набрання цією ухвалою законної сили звіт про виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 у справі №300/1007/20.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення судового рішення до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, встановлені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.

Ухвала складена в повному обсязі 02.06.2021.