Справа № 280/439/21
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 червня 2021 року Справа № 280/439/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки)

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16 листопада 2020 року № Ф-22192-13, прийняту Головним управлінням ДПС у Запорізькій області, якою повідомлено позивача про наявність боргу зі сплати єдиного внеску у розмірі 6295,30 грн.

Позовна заява мотивована тим, що позивач як адвокат, зареєстрований у контролюючих органах самозайнятою особою (особою, яка провадить незалежну професійну діяльність), не має визначати базу нарахування та сплачувати ЄСВ не менше розміру мінімального страхового внеску в місяцях (періодах), в яких не отримувала дохід від здійснення індивідуальної адвокатської діяльності (незалежної професійної діяльності) за умови, що в цих періодах вона є найманим працівником і ЄСВ не менше розміру мінімального страхового внеску за позивача сплачує роботодавець. Інше тлумачення норм Закону, на якому наполягає відповідач, щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДПС і мають свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та які одночасно перебувають у трудових відносинах в межах цієї діяльності, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску. Також позивач зазначила, що вона не має жодної заборгованості за сплати ЄСВ, а тому оскаржувана вимога є незаконною і підлягає скасуванню. З урахуванням відповіді на відзив просить позовні вимоги задоволнити.

Ухвалою суду від 25.01.2021 адміністративний позов залишено без руху.

08.02.2021 позивачем усунено недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 15.02.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

16.11.2020 відповідачем було прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-22192-13, якою позивача повідомлено про наявність боргу зі сплати єдиного внеску у розмірі 6295,30 грн.

Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-22192-13 від 16.11.2020 прийняту Головним управлінням ДПС у Запорізькій області, було оскаржено в адміністративному порядку до Державної податкової служби України. За результатами розгляду скарги ДПС України було прийнято рішення про результати розгляду скарги № 36290/6/99-00-06-03-01-06 від 24.12.2020 р., якою вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.11.2020 № Ф-22192-13 було залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення. Після чого позивач звернулась із вищезазначеною позовною заявою до суду.

У відзиві на позов Головне управління ДПС у Запорізькій області просило у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач згідно реєстраційної та облікової картки платника податків перебуває на обліку як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю з 07.09.2012 і у зв`язку із цим має сплачувати єдиний внесок. Також відповідач вказує, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу податків і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 грн. і згідно інтегрованої картки платника податків заборгованість позивача по сплаті єдиного внеску за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 склала 6295,30 грн., в т.ч. за січень, лютий 2020 р. 2078,12 грн., за червень 2020 року 1039,06 грн., за липень, серпень, вересень 2020 року 3178,12 грн.

У відповіді на відзив позивач ще раз вказала про те, що вона є найманим працівником, а також вказано про подання до контролюючого органу Податкової декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік, яка прийнято контролюючим органом, і в якій відображено дохід, нарахований у формі заробітної плати, з якої утримано (сплачено) податковим агентом податок на доходи фізичних осіб у розмірі не менше мінімального. До відповіді на відзив позивач надала копії податкової декларації про майновий стан за 2020 рік, з доказами прийняття контролюючим органом, а також копію Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого внеску за 2020 рік, з доказами прийняття контролюючим органом, у якому відображено, що єдиний внесок не нараховується.

Заперечень на відповідь на відзив відповідач не надавав.

Судом досліджено надані до суду вимога про сплату боргу (недоїмки) від 16.11.2020 № Ф-22192-13, скаргу на вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.11.2020 № Ф-22192-13, рішення ДПС про результати розгляду скарги від 24.12.2020 р. № 36290/6/99-00-06-03-01-06, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, довідки від 16.12.2019 № 010 та № 003 про взяття на облік, довідка від 06.08.2020 № АА00-000005, дані особистого кабінету з порталу електронних послуг Пенсійного фонду України щодо позивача, звернення про отримання індивідуальної податкової консультації, податкова консультація Головного управління ДПС у Запорізькій області від 07.05.2021 № 1833/В/ІПК/08-01-33-02-08, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.10.2020 по справі № 280/5389/20, податкову декларацію про майновий стан за 2020 рік, квитанцію № 2 про прийняття податкової декларації, звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2020 рік з квитанцію № 2 про прийняття Звіту.

Вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 990, видане Радою адвокатів Запорізької області 22.11.2019 (на підставі рішення КДКА Запорізької області від 07.09.2012 № 59). З 11.10.2012 позивач зареєстрована як самозайнята особа і взята на облік в органі доходів і зборів як платник єдиного внеску та як платник податків, відомості про якого не підлягають включенню до Єдиного державного реєстру, що підтверджується довідками від 16.12.2019 № 010 та від 16.12.2019 № 003.

З 02.11.2015 позивач працює юрисконсультом в Приватному підприємстві «Виробничо-торгівельна Агропромислова фірма «Альянс-Агро», що підтверджується довідкою від 06.08.2020 р. № АА00-000005 та відомостями з особистого кабінету на сайті https://portal.pfu.gov.ua (Портал електронних послуг Пенсійний фонд України). Згідно податкової декларації про майновий стан за 2020 рік позивачем задекларовано дохід за 2020 рік у формі заробітної плати, з якої утримано (сплачено) податковим агентом податок на доходи фізичних осіб у розмірі не менше мінімального. При цьому інших доходів, окрім заробітної платні, позивачем не декларувалось. У звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2020 рік також не декларувався дохід і у звіті відображено, що єдиний внесок не нараховується. Податкова декларація і Звіт прийняті контролюючим органом, що підтверджено квитанціями № 2.

Таким чином, судом встановленого, що позивач є найманим працівником і є застрахованою особою, а платником єдиного внеску від імені позивача виступає роботодавець.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI адвокатська діяльність незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно п. 3 ст. 4 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Частиною 1 ст. 13 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Згідно з п. 178.1 ст. 178 Податкового кодексу України особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 1 ст. 4 ЗУ «Про збір та облік на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Закон № 2464), платниками єдиного внеску є:

- роботодавці (п.1 ч. 1 ст. 4);

- особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності (п. 5 ч. 1 ст. 4).

Підпунктом 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що самозайнята особа платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою підприємцем (за виключенням випадку, передбаченого пунктом 65.9 статті 65 цього Кодексу) та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Підпункт 14.1.195 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України дає визначення поняттю «працівник» - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Закону № 2464-VI) єдиний внесок нараховується:

-для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

-для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

При цьому, Законом № 2464-VI не врегульовано відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та здійсненні незалежної професійної діяльності, а із системного аналізу його норм вбачається, що єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вказана мета досягається шляхом регулярної сплати мінімального страхового внеску. Таким чином, в розумінні Закону № 2464-VI у разі, коли єдиний внесок за працівника регулярно нараховує та сплачує роботодавець в розмірі не менше мінімального, то це виключає виникнення обов`язку по сплаті єдиного внеску як особою, що має право провадити адвокатську діяльність у періодах, коли він фактично не отримував дохід від такої діяльності.

17.04.2020 позивачем було направлено на адресу Головного управління ДПС у Запорізькій області звернення про отримання індивідуальної податкової консультації, в якому позивач просила надати індивідуальну податкову консультацію з наступного питання: «Чи маю вона як адвокат, зареєстрований у контролюючих органах самозайнятою особою (особою, яка провадить незалежну професійну діяльність), визначати базу нарахування та сплачувати ЄСВ не менше розміру мінімального страхового внеску в місяцях (періодах), в яких не отримувала дохід від здійснення індивідуальної адвокатської діяльності (незалежної професійної діяльності) за умови, що в цих періодах позивач є найманим працівником і ЄСВ не менше розміру мінімального страхового внеску за неї сплачує роботодавець?».

В податковій консультації Головного управління ДПС у Запорізькій області від 07.05.2020 за № 1833/В/ІПК/08-01-33-02-08 було надано роз`яснення, відповідно до якого: «враховуючи викладене, платник єдиного внеску, визначений п. 5 ч. 1 ст. 4 закону № 2464, який перебуває на обліку у контролюючому органі, у разі неотримання доходу у звітному періоді, зобов`язаний визначити базу нарахування єдиного внеску та сплатити суму внеску у розмірі не менше мінімального страхового внеску на місяць, незважаючи на наявність трудових відносин з роботодавцем».

Не погодившись із вищевказаною податковою консультацією, позивач її оскаржила в судовому порядку. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.10.2020 по справі № 280/5389/20 було задоволено позов та визнано протиправною і скасовано податкову консультацію Головного управління ДПС у Запорізькій області від 07.05.2020 за № 1833/В/ІПК/08-01-33-02-08. Рішення набрало законної сили.

Тобто, питання про те, чи має особа, як адвокат, зареєстрований у контролюючих органах самозайнятою особою (особою, яка провадить незалежну професійну діяльність), визначати базу нарахування та сплачувати ЄСВ не менше розміру мінімального страхового внеску в місяцях (періодах), в яких не отримувала дохід від здійснення індивідуальної адвокатської діяльності (незалежної професійної діяльності) за умови, що в цих періодах позивач є найманим працівником і ЄСВ не менше розміру мінімального страхового внеску за позивача сплачує роботодавець, розглядалось в межах справи № 280/5389/20.

З огляду на вищезазначене та на положення чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позивач як адвокат, зареєстрований у контролюючих органах самозайнятою особою (особою, яка провадить незалежну професійну діяльність), не має визначати базу нарахування та сплачувати ЄСВ не менше розміру мінімального страхового внеску в місяцях (періодах), в яких не отримувала дохід від здійснення індивідуальної адвокатської діяльності (незалежної професійної діяльності) за умови, що в цих періодах позивач є найманим працівником і ЄСВ не менше розміру мінімального страхового внеску за неї сплачує роботодавець.

Інше тлумачення норм Закону № 2464-VI, на якому наполягає відповідач, щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДПС і мають свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та які одночасно перебувають у трудових відносинах в межах цієї діяльності, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Так, у постанові Верховного суду від 27.11.2019 у справі № 160/3114/19 сформульовано правовий висновок з аналогічних правовідносин, де зазначалось: «З огляду на предмет спору у даній справі та вищевикладені висновки, шляхом системного тлумачення наведених норм права, суд касаційної інстанції вважає за необхідне сформулювати правовий висновок, відповідно до якого особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем».

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 6 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Судом при розгляді справи встановлено, що у позивача відсутня жодна заборгованість зі сплати ЄСВ і станом на 31.10.2020 і станом на 31.12.2020, а тому оскаржувана вимога є незаконною і підлягає скасуванню.

Відповідачем не доказано жодним належним та допустимим доказом наявність заборгованості зі сплати ЄСВ позивачем.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

За таких обставин, виходячи з меж позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вищезазначеного.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.11.2020 № Ф-22192-13, прийняту Головним управлінням ДПС у Запорізькій області на суму 6295,30 грн. зі сплати єдиного внеску.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова