Справа № 583/1654/21
Суддя: Яценко Н. Г.
Дата ухвалення: 2021-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 583/1654/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі :

головуючого судді Яценко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання Артеменко О.С.,

представника позивача Безпалька С.В.,

представника відповідача Бабченко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Охтирка Сумської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Тимошенка Максима Володимировича, Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправними дій та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

23.04.2021 представник позивача звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії інспектора сектору реагування патрульної поліції Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Тимошенка М.В., що полягали у винесенні постанови серії БАБ № 867642, складеної 13.04.2021; скасувати постанову серії БАБ № 867642 від 13.04.2021, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Тимошенком М.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення; провадження у справі закрити; вирішити питання судових витрат.

Вимоги вмотивовані тим, що 13.04.2021 відносно ОСОБА_1 складена постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 867642 інспектором сектору реагування патрульної поліції Охтирського РВП ГУНП в Сумській області Тимошенко М.В. Проте позивач не керував транспортним засобом, про що повідомив інспектора поліції, останній будь які пояснення про причину перевірки документів не надав, порушення норм чинного законодавства ОСОБА_2 не навів. Автомобіль, який позивачу не належить, перебував на обочині дороги у статичному стані. При винесенні постанови інспектор не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували вину ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, та при винесенні постанови не ознайомив позивача з правами, передбаченими ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тому ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 26.04.2021 відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

13.05.2021 від інспектора сектору реагування патрульної поліції Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Тимошенка М.В. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній зазначив про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог з тих підстав, що ним при складенні оскаржуваної постанови в повному обсязі дотримано порядок та вимоги визначені чинним законодавством України. При цьому позивач 13.04.2021 о 21.45 год. керував автомобілем ІВЕКО номерний знак НОМЕР_1 у с. Довжик Охтиркського району без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, у зв`язку з чим він подав жест жезлом червоного кольору про зупинку зазначеного автомобіля, на що водій різко зупинився за 10 м до нього. Підійшовши до автомобіля він представився, повідомив причину зупинки і запропонував водію пред`явити реєстраційні документи на транспортний засіб та посвідчення водія, на що ОСОБА_1 відмовився та повідомив, що він не керував транспортним засобом. Через деякий час особа жіночої статі, яка перебувала на пасажирському сидінні, повідомила, що вона керувала транспортним засобом, на що інспектор ОСОБА_3 не відреагував. ОСОБА_1 телефонував інспекторам СРПП Охтирського РВП з проханням не притягувати його до адміністративної відповідальності за скоєні ним правопорушення. ОСОБА_1 були зачитані його права та обов`язки, передбачені ч.1 ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. У зв`язку з тим, що водієм ОСОБА_1 порушено вимоги ПДР, відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.4 ст. 126 КУпАП. Посилаючись на викладене, вважав, що на законних підставах заявлена законна вимога поліцейського на перевірку документів, а саме: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому вважає, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а матеріали справи, містять достатньо доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення та просить залишити без змін оскаржувану постанову.

20.05.2021 від Головного управління Національної поліції в Сумській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає, що інспектором СРПП Охтирського РВП ГУНП в Сумській області лейтенант поліції Тимошенком М.В. при складенні оскаржуваної постанови дотримані усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси позивача, а тому оскаржувана постанова винесена уповноваженою на те особою, у порядку та у спосіб передбачений чинним законодавством, у зв`язку з чим позовні вимоги вважають безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач та його представник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позові. При цьому зауважили, що жодних допустимих та належних доказів того, що позивач керував автомобілем у зазначених в оскаржуваній постанові день, час та місці, суду не надано, окрім самої постанови, яка не може беззаперечно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідач ОСОБА_3 та представник Головного управління Національної поліції у Сумській області Бабченко І.О. у судовому засіданні заперечували проти позовних вимог з підстав викладених у відзивах, просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Крім того представник Головного управління Національної поліції у Сумській області зазначила, що заявлений до відшкодування розмір витрат на правову допомогу не відповідає вимогам розумності і співмірності, оскільки спір не потребує глибокого правового аналізу і досліджень, а відтак і значних часових затрат, щодо його вирішення існує стала судова практика.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, передбачені, зокрема, статтею 126. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Судом встановлено, що 13.04.2021 інспектором сектору реагування патрульної поліції Охтирського районного відділу поліції Тимошенком М.В. винесено постанову серії БАБ № 867642 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 13.04.2021 о 21 год. 45 хв. в с. Довжик керував автомобілем в темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар та без права керування транспортними засобами, а саме був позбавлений права керування Фрунзенський райсуд м. Харків 29.10.2020 на 1 рік, чим порушив п.п. 2.1а, за що до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400,00 грн. (а.с.4).

Позивачем до матеріалів справи надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на IVECO спеціалізований вантажний фургон, номер шасі НОМЕР_3 зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2000 року випуску, власник ОСОБА_4 (а.с. 5).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2, 3 статті 122, статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до ч. 4 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з п.1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За приписами ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

До матеріалів справи сторонами надано диск з відеозаписом події зазначеної в оскаржуваній постанові.

Надаючи оцінку такому доказу суд виходить з наступного.

Пунктом 5 розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Зокрема, таким є відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис та докази вчиненого правопорушення, які додаються до постанови.

В свою чергу, у п.7 «До постанови додаються» відомостей про технічний засіб, яким як вказує відповідач зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, що перевищив швидкість, встановлену Правилами дорожнього руху не зазначено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтвердили факт керування позивачем транспортним засобом, а сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення не може бути беззаперечним доказом на підтвердження вини позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого ч.4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про факт керування транспортним засобом позивачем.

Статтею 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки відповідачем не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем правил дорожнього руху, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про необхідність скасування постанови серія БАБ № 867642 від 13.04.2021.

Разом з тим, дана позовна заява подана в межах встановленого чинним законодавством строку, а тому суд не вбачає підстав для вирішення питання про його поновлення.

В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 3 статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Виходячи із змісту вказаної статті, місцевий загальний суд як адміністративний, при розгляді справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності не наділений іншими повноваженнями, ніж ті, які передбачені у ч.3 ст. 286 КАС України.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій відповідача - інспектора сектору реагування патрульної поліції Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Тимошенка М.В., щодо складання 13.04.2021 постанови серії БАБ № 867642 про адміністративне правопорушення та накладення на позивача адміністративного стягнення, задоволенню не підлягають.

Питання щодо відшкодування судових витрат, підлягає вирішенню у відповідності до ст. 139 КАС України.

Позивачем у справі понесені судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 454,00 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 грн.

Приписами ч. 1, 3 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.1, 3 ст. 132 КАС України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Водночас, для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

З матеріалів справи вбачається, що оплата витрат на правову допомогу склала 5900,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 47 від 09.11.2020 та звітом № 47 про виконання адвокатом роботи (надані послуги) та час, витрачений на їх реалізацію, а також розмір коштів, що підлягає сплаті за них клієнтом (а.с.8,9).

При цьому суд зазначає про відсутність обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відтак, при визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд вважає завищеною оплату наданих послуг представником позивача.

При цьому, позовна заява у даній категорії справ не потребує складних правових досліджень.

На переконання суду, витрати в сумі 5000 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг (проведення юридичної консультації стосовно звернення до суду, підготовки до написання адміністративного позову шляхом збору інформації та аналізу відповідного законодавства, судової практики, написання та подання позову до суду), затраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. З урахуванням наведеного вище, суд вважає за доцільне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області судові витрати в розмірі 1454,00 грн., що складаються з судового збору - 454,00 грн. та витрат на професійну (правничу) допомогу в сумі 1000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 132, 139, 229, 242-246, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову серії БАБ № 867642 від 13.04.2021, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Тимошенком Максимом Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1454 (одну тисячу чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач - Тимошенко Микола Володимирович, інспектор сектору реагування патрульної поліції Охтирського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Сумській області, місцезнаходження вул. Незалежності, 29 м. Охтирка Сумської області.

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Сумській області, місцезнаходження вул. Герасима Кондратьєва, 23, м. Суми, .

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Н.Г. Яценко