Справа № 440/3488/21
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 02 червня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/3488/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чеснокової А.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Волошко А.В.,

представника позивача Кулікова С.Ю.,

представника відповідача Дудника В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Селянського фермерського господарства "Каміла" до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпровської митниці Держмитслужби про:

визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA110320/2021/00005/1 від 03 березня 2021 року,

визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації № UA110320/2021/00032 від 03 березня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що митниця протиправно ставить йому у вину подання недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів під час їх митного оформлення. Ініціатор звернення наполягає на безпідставності винесення контролюючим органом спірних рішень, а відтак вважає, що останні підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року відкрито провадження у цій справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

12 березня 2021 року до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач заперечував щодо позовних вимог та просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на те, що позивачем під час митного оформлення товару заявлено неповні відомості про його митну вартість, надано не всі документи, а надані документи містять розбіжності. Так до митного оформлення подано документи, відомості яких містять розбіжності щодо вартості товару; не надано передбаченого договором акта приймання-передачі товару, а також декларантом не подано достовірних відомостей щодо вартості товару. Посилаючись на неможливість застосування інших методів визначення митної вартості, митним органом скориговано митну вартість товару позивача із застосуванням резервного методу згідно положень статті 64 Митного кодексу України.

Правом на подання відповіді на відзив позивач не скористався.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Селянського фермерського господарства "Каміла" є юридичною особою приватного права () основним напрямком господарської діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний).

28 січня 2021 року між позивачем (Покупець) та ОСОБА_1 (Продавець) укладено Контракт № 41208456-1-28 відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує напівпричеп FLM Damper моделі SCP329, б/в, 2020 року випуску, модельний рік 2020, ідентифікаційний номер (номер шасі) НОМЕР_1 , вантажопід`ємність 25620 кг, маса в разі максимального навантаження 36000 кг.

Судом встановлено, що контракт укладено на умовах Incoterms 2010 EXW Osnabruck, оплата товару здійснюється платіжним дорученням у безготівковій формі на умовах 100% попередньої оплати.

З метою здійснення митного оформлення товару позивачем подано до митного органа такі документи на підтвердження заявленої митної вартості товару: інвойс, автотранспортна накладна, платіжне доручення з відміткою банку про проведення оплати, Контракт № 41208456-1-28 від 28 січня 2021 року.

Митну вартість товару позивачем визначено за основним методом, тобто за ціною договору.

За результатами перевірки митної декларації відповідачем сформовано спірні картку відмови в прийнятті митної декларації № UA110320/2021/00032 від 03 березня 2021 року та рішення про коригування митної вартості товарів № UA110320/2021/00005/1 від 03 березня 2021 року, згідно з яким визначено митну вартість за резервним методом, в порядку підпункту "ґ" пункту 2 частини першої статті 57 Митного кодексу України.

Не погодившись із зазначеними вище рішеннями контролюючого органа позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним рішенням та діям суб`єкта владних повноважень, а також відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

Правовідносини, що виникають з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною четвертою статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

За приписами частини п`ятої статті 58 Митного кодексу України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Отже, митною вартістю товарів є сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю.

Частиною другою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачем під час митного оформлення товару не надано транспортних (перевізних) документів.

Разом із тим, умови Контракту № 41208456-1-28 від 28 січня 2021 року передбачено, що продаж напівпричепу здійснюється на умовах Incoterms 2010 EXW Osnabruck.

За правилами Incoterms 2010 EXW термін "франко-завод" означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки, в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі і т. ін.), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб.

Отже, витрати з доставки товару до його місця використання/експлуатації покладаються на покупця, натомість останній не надав контролюючому органу доказів на підтвердження понесених на транспортування товару витрат та не включив їх до митної вартості останнього.

Відтак, під час митного оформлення ввезеного на митну територію України товару відповідачем занижено його митну вартість.

Як встановлено під час розгляду справи, у подальшому Селянським фермерським господарством "Каміла" до контролюючого органа надано довідку про транспортні витрати № 40 від 01 березня 2021 року, якою передбачено, що транспортні витрати з перевезення вантажу згідно з Контрактом № 41208456-1-28 від 28 січня 2021 року за маршрутом Lichtenau, Germani до м/п Ягодин складає 2500,00 грн.

Суд критично оцінює зазначений документ, оскільки зазначена в ньому адреса відправлення товару (місце продажу товару за умовами EXW) не відповідає зазначеній у договорі - Osnabruck.

Крім того, дана сума не була включена до митної вартості товару. Даний факт також не заперечувався представником позивача в судовому засіданні.

Відтак, довідка про транспортні витрати № 40 від 01 березня 2021 року не відповідає критеріям достовірності.

Згідно з положеннями частини першої статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Правилами частин другої та третьої зазначеної статті передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції); кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною восьмою статті 57 Митного кодексу України врегульовано, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

В силу положень частини третьої статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною першою статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Зважаючи на те, що документи позивача не містили всіх відомостей на підтвердження числових показників складових митної вартості товарів, суд дійшов висновку, що у відповідача були достатніми підстави вважати, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, а відтак, і законні підстави для коригування митної вартості товару та відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

Відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України орган доходів і зборів за відповідних умов має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відтак, у дослідженому судом випадку спірні рішення прийняті контролюючим органом в межах і на підставі наданих повноважень.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На переконання суду відповідач надав суду належні, достатні, достовірні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості прийнятих ним спірних рішень, а відтак останні визнаються судом правомірними, а позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Підстави для їх розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

. Відмовити у задоволенні позову Селянського фермерського господарство "Каміла" (с. Рудка, Гребінківський район, Полтавська область, 37461, ) до Дніпровської митниці Держмитслужби (вул. Княгині Ольги, 22, м. Дніпро, 49038, ) про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне рішення складено 04 червня 2021 року.

Суддя А.О. Чеснокова