Справа № 160/3757/21
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2021 року Справа № 160/3757/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відповідача-1: Державної служби України з безпеки на транспорті, відповідача-2: Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
15 березня 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідача-1: Державної служби України з безпеки на транспорті, відповідача-2: Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якій просить:
- визнати протиправною діяльність Державної служби України з безпеки на транспорті і Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки;
- зобов`язати скасувати Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 11 березня 2021 року за номером 226698.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що від Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки нею було отримано постанову №226698 від 11 березня 2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 8500,00 гривень.
Позивач не погоджується з прийнятою постановою, оскільки перевезення автомобілем вантажу 22.01.2021 року здійснювалось з дотримання встановлених вагових параметрів, не потребувало спеціального дозволу, факт перевищення вагових параметрів не підтверджується належними та допустимими доказами, а отже у відповідача не було жодної правової підстави виносити оскаржувану постанову.
Вказує, що транспортний засіб здійснював перевезення з перевищенням навантаження на одиночну вісь 12,060 тон, дозволена маса на яку 11,000 тон. При цьому, загальна маса транспортного засобу не перевищувала десяти відсоткових вагових обмежень. А саме, при дозволеній загальній масі 40,000 тон та дозволеній масі без штрафних санкцій - 42,000 тони, фактична загальна маса транспортного засобу склала 38 (тридцять вісім) тон 910 (дев`ятсот десять) кілограм. За результатами проведеного габаритно - вагового контролю посадовою особою Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 22 січня 2021 року складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за номером 261076 та довідку про результати здійснення габаритно - вагового контролю за номером 039405. Оцінюючи в сукупності обставини, на яких ґрунтується справа про порушення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 законодавства про автомобільний транспорт та матеріали, якими вони підтверджуються, вважає, що законні підстави для винесення постанови про застосування до останньої адміністративно - господарського штрафу відсутні.
Ухвалою суду від 22 березня 2021 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи.
08 квітня 2021 року на адресу суду засобами поштового зв`язку від представника відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.
Так, у відзиві представник відповідача зазначив, що відповідно до п. 3, 4 Порядку № 422, був зупинений транспортний засіб марки DAF, державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки WIELTON, державний номер НОМЕР_2 . В ході перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено, що він використовується позивачем. Водій, що знаходився за кермом транспортного засобу, передав для перевірки посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, товарно-транспортну накладну №14 від 22.01.2021 та договір оренди транспортного засобу №1407 від 14.07.2020. Працівником Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було проведено зважування даного транспортного засобу та встановлено порушення норм, які зазначені в п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - ПДР України), а саме навантаження на одиночну вісь становило 12 060 кг при допустимій нормі 11 000 кг, що складає 9,6% перевищення параметрів від нормативу. Зважаючи на зазначене посадовою особою Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на законних підставах було віднесено транспортний засіб позивача до великовагового, а отже складено Довідку № 039405 від 22.01.2021 про результати здійснення габаритно-вагового контролю та Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 039763 від 09.01.2021. Для подальшої перевірки обставин, що зазначені у п.15 Порядку №1567, при перевірці документів визначених ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт та п.2.1 ПДР України було встановлено наступне, а саме перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезені вантажу без відповідного дозволу. У пункті габаритно-вагового контролю, який розміщений на 83 км + 700 м а/д Н-11 Дніпро-Кривий Ріг-Миколаїв використовуються ваги автомобільні для зважування в русі тип ВА-Д, заводський номер НОМЕР_3 . Відповідно до Сертифікату відповідності №UA.TR.113-0076/16F-20 від 17.09.2020 року та Декларації про відповідність №2052 від 17.09.2020 року даний вимірювальний прилад відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки. Підтвердженням використання саме цих ваг з заводським номером 2052 є талон зважування за номером 1, в якому зазначено дату, час та номер вищезазначеного транспортного засобу позивача. На підставі викладеного представник відповідача-1 просив відмовити у задоволенні позову.
08 квітня 2021 року на адресу суду через канцелярію суду від представника відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить вважати відповідь на позовну заяву подану відповідачем-1 такою, що подана Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки у зв`язку з тим, що воно є структурним підрозділом Державної служби України з безпеки на транспорті.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Керуючись Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок № 1567), на підставі направлення на перевірку № 009235 від 16.01.2021 посадовою особою Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 22.01.2021 проводилась рейдова перевірка на 83 км + 700 м а/д Н-11 «Дніпро-Кривий Ріг-Миколаїв».
Порядок зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 422 від 20.05.2013 (далі - Порядок № 422).
Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку № 422 був зупинений транспортний засіб марки DAF, державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки WIELTON, державний номер НОМЕР_2 .
У ході перевірки зазначеного транспортного засобу встановлено, що він використовується позивачем. Позивач встановленого факту в позовній заяві не заперечував.
Водій, що знаходився за кермом транспортного засобу, передав для перевірки посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, товарно-транспортну накладну №14 від 22.01.2021 та договір оренди транспортного засобу №1407 від 14.07.2020.
Після перевірки документів, які надав водій, працівником Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було проведено зважування даного транспортного засобу та встановлено порушення норм, які зазначені в п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - ПДР України), а саме навантаження на одиночну вісь становило 12 060 кг при допустимій нормі 11 000 кг, що складає 9,6% перевищення параметрів від нормативу.
Зважаючи на зазначене посадовою особою Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було віднесено транспортний засіб позивача до великовагового та складено довідку № 039405 від 22.01.2021 про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 039763.
Для подальшої перевірки обставин, що зазначені у п.15 Порядку №1567, при перевірці документів визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п.2.1 ПДР України було встановлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.
У зв`язку з виявленням зазначеного порушення посадовими особами управління було складено акт № 261076 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 22.01.2021 року, який відповідно до п. 21 Порядку № 1567, складається в одному примірнику.
Відповідно до п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Під час розгляду справи 11.03.2021 про притягнення до відповідальності позивача був присутній представник ФОП ОСОБА_1 за договором про надання правової допомоги №64 від 10.03.2021 адвокат Завгородній A.M., який надав клопотання для врахування при розгляді справи, а отже начальником Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було проведено розгляд акту та винесено постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № 226698, згідно з якою до ФОП ОСОБА_1 було застосовано адміністративно - господарський штраф у сум 8 500 гривень.
Відповідно до вимог п. 29 Порядку № 1567, копія постанови № 226698 від 11.03.2021 року була вручена представнику позивача адвокату Завгородньому A.M., що підтверджується його підписом на постанові.
Правомірність постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 226698 від 11.03.2021 року є предметом спору у цій справі.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 року Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Згідно з п. 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.
Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок №1567), визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.
Відповідно до п. 3 вказаного Порядку органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Згідно з п. 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
У силу п. 14 зазначеного Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Також відповідно до ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктами 16, 17 Порядку № 1567 рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб у кількості не менш як дві особи. Під час проведення такої перевірки можливе застосування спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис "Укртрансінспекція", та використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями Європейської угоди, здійснення габаритно-вагового контролю.
Рейдова перевірка проводиться із зупиненням транспортних засобів або без їх зупинення. Зупинення транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог пункту 15 Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Укртрансінспекції.
Пунктом 20 Порядку №1567 визначено, що виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.
Згідно з п. 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 (акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом).
Відповідно до п. 6 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 р. № 422, у разі виявлення порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів посадові особи складають акти за формою згідно з додатками 2 (акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів) і 3 (акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів) до цього Порядку та повідомляють відповідний підрозділ МВС про такі порушення.
Статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).
Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" та пункту 2 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Відповідно до частини другої статті 29 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух» (далі - Закон № 3353-ХІІ) з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
За статтею 33 Закону України від 08 вересня 2005 року № 2862-IV «Про автомобільні дороги» (далі - Закон № 2862-IV) рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
За пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Як передбачено статтею 48 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-ІІІ), автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879) габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Згідно з пунктами 3, 4, 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.
Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.
Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
Відповідно до пунктів 15-18, 20 Порядку № 879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.
Габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль.
У разі коли за допомогою автоматичних зважувальних пунктів виявлено факт перевищення встановлених габаритно-вагових параметрів, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу здійснюється на найближчому стаціонарному та/або пересувному пункті габаритно-вагового контролю.
За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення.
За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.
Згідно з пунктом 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10 грудня 2013 року № 1007/1207 (далі - Порядок № 1007/1207) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: 1) визначають місця проведення габаритно-вагового контролю за погодженням з відповідним підрозділом МВС відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; 2) розробляють та погоджують з відповідними підрозділами МВС, службами автомобільних доріг графіки роботи пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт зі зважування транспортних засобів; 3) здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422; 4) видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1); 5) складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; 6) у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; 7) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю (додаток 2); 8) реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів (додаток 3); 9) при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку; 10) у разі відсутності документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», застосовують до автомобільних перевізників адміністративно-господарські штрафи, визначені статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Суд зазначає, що у межах спірних правовідносин, підставою для прийняття оскарженої постанови стали результати габаритно-вагового контролю транспортного засобу, що експлуатується позивачем. Відповідно до цих результатів вагові параметри транспортного засобу перевищують нормативно допустимі вагові обмеження від 5% до 10%, що дало підстави вважати цей транспортний засіб великоваговим, для руху якого, за правилами частини четвертої статті 48 Закону № 2344-ІІІ, повинен бути відповідний дозвіл.
При цьому позивач не заперечує щодо відсутності у нього такого дозволу, не ставить під сумнів складений відповідачем розрахунок та визначення розміру плати за проїзд, а лише вказує на відсутність відповідної методики зважування у сфері метрології, на недотримання форми складання акту та відсутності посилання в акті на засіб вимірювальної техніки.
Стосовно твердження представника позивача про відсутність інформації щодо обладнання габаритно-вагового комплексу, суд зазначає, що відповідно до Порядку №879 під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального та зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані (пункт 13).
У пункті габаритно-вагового контролю, який розміщений на 83 км + 700 м а/д Н-11 Дніпро-Кривий Ріг-Миколаїв використовуються ваги автомобільні для зважування в русі тип ВА-Д, заводський номер НОМЕР_3 . Відповідно до Сертифікату відповідності №UA.TR.113-0076/16F-20 від 17.09.2020 року та Декларації про відповідність №2052 від 17.09.2020 року даний вимірювальний прилад відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки.
Копії вищевказаних Сертифікату відповідності №UA.TR.113-0076/16F-20 від 17.09.2020 року та Декларації про відповідність №2052 від 17.09.2020 року долучена відповідачем до відзиву на позовну заяву.
Судом не встановлено, що позивачем під час розгляду справи про порушення подавались клопотання про отримання копії вказаного свідоцтва.
Відповідно до п. 9 Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури від 28.07.2016 №255, визначено, що вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.
Відповідно до даних вказаних у Сертифікаті відповідності № UA.TR.113-0076/16F-20 від 17.09.2020, а саме при визначенні оцінки відповідності вищевказаних ваг застосовувалися стандарти, які зазначені в графі Застосовані стандарти: ДСТУ ОІМL R134-1:2010 Прилади для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь. Частина 1. Загальні технічні вимоги та методи випробовувань (ОІМL R134-1:2006.IDТ).
Підтвердженням використання саме цих ваг з заводським номером 2052 є талон зважування за номером 1, в якому зазначено дату, час та номер вищезазначеної транспортного засобу позивача.
Стосовно посилання позивача на відсутність відповідної методики зважування у сфері метрології, суд зазначає, що дійсно відповідна вимога викладена у п. 19 Порядку №879, але постановою КМУ № 671 від 30.08.2017 року зазначений пункт було виключено.
З огляду на зазначене станом на 22.01.2021 (дата проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача) необхідність використання посадовою особою Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки під час здійснення габаритно-вагового контролю будь-якої методики не передбачена жодним нормативно-правовим актом.
Свою правову позицію щодо відсутності потреби в використанні відповідної методики виклав Верховний Суд у постанові від 21.09.2018 у справі №804/5296/17, в якій зазначено, що оскільки за змістом статей 4 і 29 Закону України «Про дорожній рух», статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким керувався відповідач, Суд вважає, що відповідачем правомірно складено спірний розрахунок плати за проїзд. Крім того, скаржником не наведено жодних обґрунтувань порушення його права у спірних правовідносинах внаслідок проведення габаритно-вагового контролю без використання методики Мінекономрозвитку. Наведене узгоджується з подальшим нормативним регулюванням спірних правовідносин, а саме скасування п.19 Порядку №879 Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №671 без визначення необхідності застосування затвердженою Мінекономрозвитку або іншою методикою.
Крім того, суд враховує, що посилання позивача у цій справі на судову практику з зазначеної категорії справ, без врахування особливостей та обставин по конкретній справі, не може мати наслідком застосування тієї чи іншої правової позиції суду касаційної інстанції, оскільки суд надає оцінку конкретним обставинам справи у відповідності до законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Позивач вмотивованих доводів в обґрунтування правової позиції, викладеної у позовній заяві, не навів.
Натомість, відповідач виконав покладений на нього ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок та довів правомірність свого рішення, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.
Враховуючи, що протягом судового розгляду справи відповідач довів правомірність оскаржуваної постанови, суд не вбачає законних підстав для задоволення адміністративного позову.
Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат у справі не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник