Справа № 758/777/18
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 758/777/18 Головуючий у І інстанції - Захарчук С.С.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

за участі секретаря Кондраток А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Північної митниці Держмитслужби на рішення Подільського районного суду міста Києва від 28 січня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про порушення митних правил № 0707/10200/16 від 28.05.2017, винесену Чернігівською митницею ДФС, якою його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 481 Митного кодексу України, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 28 січня 2021 року адміністративний позов задоволено, при цьому, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 481 Митного кодексу України.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким адміністративний позов залишити без розгляду. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції всупереч нормам чинного законодавства було прийнято та розглянуто позов, який подано з порушенням строку звернення до суду.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду, до суду не прибули, що, відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, не є перешкодою для судового розгляду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що 07.12.16 головним державним інспектором відділу аналітично-пошукової роботи управління боротьби з митними правопорушеннями Чернігівської митниці ДФС Мандриком О.П. складено протокол про порушення митних правил № 0707/10200/16 відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України.

24.05.17 начальником Чернігівської митниці Державної фіскальної служби Пахутою В.А. винесено постанову у справі про порушення митних правил № 0707/10200/16, відповідно до якої позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил за ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів громадян, що складає 17 000 грн.

Позивач, вважаючи постанову про адміністративне правопорушення протиправною, звернувся 19.01.2018 з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно.

Разом з тим, розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду встановленого цим Кодексом або іншими Законами. Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності регулюються статтею 286 КАС України.

Так, приписами ч. 2 цієї статті визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Також, згідно зі статтею 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частиною 4 Митного кодексу вставлено, що скарга (адміністративний позов) на постанову митного органу у справі про порушення митних правил подається у строк, встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі пропуску цього строку з поважних причин він за заявою особи, яка подає скаргу (адміністративний позов), може бути поновлений відповідно митницею, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або судом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення з даним позовом до суду зазначає, що постанова про порушення митних правил була винесена 24.05.2017, проте про її існування він дізнався лише 22.11.2017, коли вже було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на майно.

22.11.2017 він звернувся до виконавчої служби з відповідною заявою, проте відповіді не отримав.

17.01.2018 під час особистого прийому у державного виконавця йому біло вручено постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про порушення митних правил, тобто з цієї дати, на переконання позивача, розпочався строк для її оскарження.

В свою чергу, матеріали справи містять докази про неодноразове направлення митним органом на адресу позивача документів щодо розгляду справи про порушення митних правил, проте позивач їх не отримував з невідомих причин (а.с. 41, 43, 45).

Крім того, 27.03.2017 позивач подав до Чернігівської митниці ДФС України скаргу на неправомірні дії співробітників митного органу, з якої вбачається, що він отримав протокол про порушення митних правил ще 07.12.2016 (а.с. 46-48).

Отже, позивач був обізнаний про існування даного протоколу і не вжив заходів, щоб дізнатися про результат його розгляду.

Таким чином, позивач пропустив установлений ст.ст. 286 КАС України та 289 КУпАП строк звернення до суду з даним позовом.

Чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Колегія суддів зазначає, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Слід зазначити, що суд, оцінюючи обставини, які перешкоджали особі здійсненню права на своєчасне звернення за захистом порушених прав, свобод та інтересів, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів.

Позивач поважність причин пропуску обгрунтовує тим, що він лише від державного виконавця дізнався про існування оскаржуваної постанови.

В свою чергу, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Слід зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року в справі № 815/91/18.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду та не наведено обставин, які були об`єктивно непереборними, та не залежали від його волевиявлення чи були пов`язані з дійсними істотними перешкодами або труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також неправильно застосовані норми матеріального та порушені норми процесуального права, що стало підставою для невірного вирішення питання, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати та позов залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Північної митниці Держмитслужби - задовольнити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 28 січня 2021 року - скасувати та постановити нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови у справі про порушення митних правил - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова