Справа № 320/10413/20
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 року № 320/10413/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №, що прийняте 29.09.2020 Головним управлінням ДПС у Київській області на підставі акту про результати фактичної перевірки №314/10-36-32-00-10/ НОМЕР_1 від 21.08.2020.

В основу вказаного рішення покладено твердження податкового органу про порушення позивачем вимог законодавства в сфері обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що виявилось у зберіганні тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що твердження податкового органу про те, що вона зберігала тютюнові вироби без наявності марок акцизного податку, є такими, що не відповідають дійсності, оскільки виявлені пачки їй не належать, тому просила суд визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення - рішення про застосування до неї фінансових санкцій.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що перевірку позивача проведено на законних підставах, за результатами перевірки виявлено факт правопорушення законодавства у сфері зберігання тютюнових виробів, за яке до позивача застосовано фінансові санкції. Відповідач стверджує, що на суб`єкта господарювання покладається відповідальність за весь товар, що знаходиться у місці торгівлі, незалежно від того, де він на момент перевірки знаходився, внаслідок чого, на думку відповідача, позивач не мав права зберігати тютюнові вироби, в місці здійснення торгівельної діяльності без марок акцизного податку. Таким чином, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем (запис про державну реєстрацію в ЄДР від 13.11.2017 № 0003383), як платник податків перебуває на обліку в Обухівському управлінні Головного управління ДПС у Київській області.

Видом діяльності позивача за КВЕД є 56.10 діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний).

У серпні 2020 року посадовими особами Головного управління ДПС у Київській області на підставі п.п. 80.2.5. п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, наказу Головного управління ДПС у Київській області від 31.07.2020 № 945 "Про проведення фактичних перевірок" та направлень на перевірку від 20.08.2020 №678, №679, проведено фактичну перевірку позивача з питань дотримання суб`єктами господарювання норм законодавства щодо виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, у тому числі наявності ліцензій та реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місцях торгівлі; маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, тощо (акт перевірки від 21.08.2020 № 314/10-36-32-00-10/ НОМЕР_2 ).

Перевірка здійснювалась у приміщенні кафе, в якому здійснює господарську діяльність позивач, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 у присутності бармена ОСОБА_2 .

Перевіркою встановлено факт зберігання з метою реалізації двох пачок тютюну для паління Virginia tobacco Serbetli 50 грам Orange - mint flavoured та Ice - watermelon flavoured по ціні 170,00 грн. за пачку на загальну суму 340,00 грн. без марки акцизного податку встановленого зразка, чим порушено вимоги статті 11 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Судом встановлено, що бармен ОСОБА_2 від підпису у направленнях на перевірку та акті перевірки та його отриманні відмовилась, про що посадові особи ГУ ДПС у Київській області склали відповідні акти про відмову від підпису.

Копія акта фактичної перевірки від 21.08.2020 № 314/10-36-32-00-10/ НОМЕР_2 , направлена позивачу із супровідним листом від 21.08.2020 № 27518/ФОП/10-36-32-00-10, вручена 08.09.2020, що підтверджено підписом на повідомленні про вручення поштового відправлення №115.

За результатами перевірки Головним управлінням ДПС у Київській області на підставі акту перевірки від 21.08.2020 № 314/10-36-32-00-10/ НОМЕР_2 прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.09.2020 №, згідно з яким до позивача застосовані фінансові санкції у сумі 17000,00 грн.

Позивач у позові заперечувала факт зберігання тютюнових виробів без марки акцизного податку та зазначила, що перевірку було проведено посадовими особами контролюючого органу у її відсутність, оскільки у період з 10.08.2020 по 28.08.2020 вона перебувала на амбулаторному лікуванні, на підтвердження чого надала копію листка непрацездатності серії АДТ №275988.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики у сфері виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначено Законом України від 19.12.1995 № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон №481/95-ВР).

Згідно із статтею 1 Закону №481/95-ВР у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання чи жування.

Частиною четвертою статті 11 Закону №481/95-ВР встановлено, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

За визначеннями підпунктів 14.1.107, 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів; маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою, пачку (упаковку) тютюнового виробу чи ємність (упаковку) з рідиною, що використовується в електронних сигаретах, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Пунктом 226.3 статті 226 Податкового кодексу України передбачено, що виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251 затверджено Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Пунктом 24 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів від 27.12.2010 № 1251, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, передбачено, що ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України маркованих з порушенням вимог цього Порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняється.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що під час проведення фактичної перевірки контролюючим органом встановлено факт зберігання у приміщенні кафе позивача 2-х пачок тютюну для кальяну. Зазначений факт не заперечується позивачем.

Водночас, щодо тверджень позивача про те, що вказані тютюнові вироби їй не належать, суд зазначає, що відповідно до абзацу 4 пункту 23 Порядку провадження торгівельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 № 833, забороняється зберігання на місці проведення розрахунку (в касі, грошовому ящику, сейфі тощо) готівки, що не належить суб`єкту господарювання, а також особистих речей касира чи інших працівників.

Згідно з абзацом 4 пункту 32 вказаного Порядку, для зберігання верхнього одягу та особистих речей працівників обладнується окреме приміщення.

З наведених підстав суд вважає, що зберігання особистих речей, в тому числі і тих, що не належать суб`єкту господарювання, біля торгового прилавку категорично заборонено.

У відповідності до частини першої статті 17 Закону №481/95-ВР, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно із абзацом п`ятнадцятого частини другої статті 17 цього Закону, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Таким чином, зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку встановлено зразка є підставою для застосування до суб`єктів господарювання фінансових санкцій у вигляді штрафів, при цьому, обов`язковою кваліфікуючою ознакою для застосування фінансових санкцій є саме зберігання тютюнових виробів, незалежно від джерела походження цих товарів та їх належності особі.

Оскільки судом встановлено, що за місцем здійснення господарської діяльності позивача в приміщенні кафе зберігались тютюнові вироби без марок акцизного податку встановленого зразка, то штраф в розмірі 17000,00 грн. застосований контролюючим органом до позивача правомірно.

Ураховуючи вищевикладене адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Решта тверджень та посилань сторін судом не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 по справі № 802/2236/17-а.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даній справі судом встановлено, що відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом, належним чином задокументував та доказав суду факт вчинення позивачем порушення вимог законодавства у сфері зберігання тютюнових виробів, правомірно і правильно прийняв рішення про застосування до позивача фінансових санкцій.

З огляду на зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Василенко Г.Ю.