Справа № 380/2893/20
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/2893/20 пров. № А/857/7939/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року (рішення ухвалене у м. Львів, судом у складі головуючого судді Кравців О.Р., в порядку загального позовного провадження, дата складення повного тексту рішення суду - 26.02.2021 року) у справі № 380/2893/20 за адміністративним позовом Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, суд-

В С Т А Н О В И В :

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

До Львівського окружного адміністративного суду звернулося Самбірське водопровідно-каналізаційне господарство (далі позивач, Самбірське ВУВКГ) з позовною заявою до Головного управління ДПС у Львівській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Львівській області) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.08.2017 про зобов`язання сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 133544,19 за платежем: податок на додану вартість.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.

На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним у зв`язку з відсутністю зазначення норми Податкового кодексу України щодо строків сплати грошового зобов`язання, порушення якої встановлено, а тому відсутня підстава для проведення розрахунку штрафних санкцій; в акті перевірки в графі граничний термін сплати зазначено граничний термін подання податковій декларації з ПДВ, а не граничний строк сплати відповідного податку, який визначений п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України; невірно зазначено дату фактичної сплати (дату, погашення заборгованості) в порушення п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України. Тобто вважає, що в акті про результати камеральної перевірки розрахунок кількості днів прострочення є неправильним. Вважаючи зазначені недоліки акта перевірки, на підставі якого винесено оскаржуване податкове-повідомлення рішення, відсутність у такому відомостей про правову підставу для нарахування штрафних санкцій вказує на наявність підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення рішення.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

У зв`язку з критичною ситуацією, що склалася із фінансовим забезпеченням діяльності судів, зокрема, відсутністю асигнувань на оплату послуг з пересилання поштової кореспонденції, копії ухвали суду про відкриття апеляційного провадження та повістки-повідомлення скеровано за допомогою електронних засобів зв`язку на електронну адресу позивача та відповідача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. В судове засідання учасники справи не прибули, про причини неприбуття не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сторонами не оспорюється виникнення узгодженого податкового зобов`язання в сумі 667720,95 грн, у зв`язку з поданням відповідних декларацій. Сплата узгоджених податкових зобов`язань, визначених податковими деклараціями відбулося саме 21.07.2017, що відображено у копії зворотного боку облікової картки платника податків. За даними акту перевірки мінімальний строк затримки сплати у сплаті узгоджених податкових зобов`язань становив більше 350 днів.

Пунктом 126.1 статті 126 ПК України передбачена відповідальність для платників податків за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання, а зокрема , у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Самбірське ВУВКГ зареєстроване як юридична особа 08.04.1992, ; види діяльності: 36.00 Забір, очищення та постачання води (основний); 37.00 Каналізація, відведення й очищення стічних вод.

Старшим державним ревізор-інспектором відділу адміністрування та контролю за відшкодуванням ПДВ і камеральних перевірок податкової звітності з ПДВ платників території обслуговування Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області Несторівською М.Я. на підставі підпункту 19-1.1.1 п. 19.1 ст. 19, підпункту 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 розділу І Податкового кодексу України, відповідно до підпункту 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 глави 8 розділу ІІ Податкового кодексу України проведено перевірку позивача з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за грудень 2015 року, січень, лютий, березень, травень, червень 2016 року, про що складено акт про результати камеральної перевірки №56/13-01-12-51/05514293 від 28.07.2017.

Перевіркою термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість встановлено порушення вимог п. 5.1 ст. 57 глави 2 розділу ІІ Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість:

1. податкова декларація від 16.01.2016 за період грудень 2015 року, граничний термін сплати 30.01.2016; фактична дата сплати 21.07.2017, кількість днів затримки 538, сума сплаченого податкового боргу 33064,00 грн.; штраф 20%, сума штрафних санкцій 6612,80 грн.;

2. податкова декларація за січень 2016 року; граничний термін сплати 02.03.2016; фактична дата сплати 21.07.2017, кількість днів затримки 507, сума сплаченого податкового боргу 149881,00 грн.; штраф 20%, сума штрафних санкцій 29976,20 грн.;

3. податкова декларація за лютий 2016 року; граничний термін сплати 30.03.2016; фактична дата сплати 21.07.2017, кількість днів затримки 478, сума сплаченого податкового боргу 58190,00 грн.; штраф 20%, сума штрафних санкцій 11638,00 грн.;

4. податкова декларація за березень 2016 року; граничний термін сплати 30.04.2016; фактична дата сплати 21.07.2017, кількість днів затримки 447, сума сплаченого податкового боргу 243212,95 грн.; штраф 20%, сума штрафних санкцій 48642,59 грн.;

5. податкова декларація за травень 2016 року; граничний термін сплати 30.06.2016; фактична дата сплати 21.07.2017, кількість днів затримки 386, сума сплаченого податкового боргу 87648,00 грн.; штраф 20%, сума штрафних санкцій 17529,60 грн.;

6. податкова декларація за червень 2016 року; граничний термін сплати 30.07.2016; фактична дата сплати 21.07.2017, кількість днів затримки 356, сума сплаченого податкового боргу 95725,00 грн.; штраф 20%, сума штрафних санкцій 19145,00 грн.

Всього: 133 544,19 грн.

Згідно з висновками акту перевірки, дані камеральної перевірки свідчать про несвоєчасну сплату підприємством Самбірського ВУВКГ узгодженої суми податкового зобов`язання.

Відповідальність платника податку за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов`язання передбачена п. 126.1 ст. 126 глави ІІ розділу ІІ Податкового кодексу України.

У зв`язку з виявленими порушеннями контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення форми Ш №006213125 від 01.08.2017, яким зафіксовано, що відповідно до акту перевірки №56/13-01-12-51/05514293 від 28.07.2017 встановлено порушення граничного строку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартістю із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), визначеного Податковим кодексом України та на підставі ст. 126 глави 11 розділу ІІ Податкового кодексу України за затримку на 538, 507, 478, 447, 386, 356 календарних днів сплати суми грошового зобов`язання в розмірі 667720,95 грн. та зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 133544,19 грн.

Позивач не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що порушує його права, звернувся до суду із цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Сплата податків та зборів здійснюється в готівковій або безготівковій формі, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи (п. 35.2 ст. 35 ПК України).

За правилами п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов`язку, як передбачено п. 38.1 ст. 38 ПК України, визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).

Пунктом 46.1 ст. 46 ПК України визначено, що податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (п. 49.1 ст. 49 ПК України).

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (54.1 ст. 54 ПК України).

Згідно з п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Абзацом 1 п. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Відповідно до п. 86.2 ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно з п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно пункту 126.1 статті 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, передбачена п. 126.1 статті 126 ПК України штрафна санкція може бути застосована до платника податку лише тоді, коли податкове зобов`язання є узгодженим і таким, що сплачене із затримкою на визначені цим пунктом терміни.

Сторонами не оспорюється виникнення узгодженого податкового зобов`язання в сумі 667720,95 грн, у зв`язку з поданням вищевказаних декларацій.

Доказом погашення названої суми узгоджених податкових зобов`язань, визначених переліченими податковими деклараціями, 21.07.2017 є копія зворотнього боку облікової картки платника податків.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги відносно відсутності у податковому повідомленні-рішенні відомостей щодо правової підстави для нарахування штрафних санкцій, то колегія суддів зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення рішення містить відомості щодо номеру та дати акту перевірки на підставі якого встановлено обставини щодо порушення граничних строків сплати узгоджених грошових зобов`язань з податку на додану вартість з покликанням на ст. 126 ПК України та кількість днів такої затримки розрахунків, яка приведена відповідачем від найменшого показника 356 до найбільшого 538 днів, суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання у розмірі 667 720,95 грн. та розміру застосованого штрафу- 133 5404 гривні 19 коп.

За наведених обставин, відповідачем в якості правової підстави для нарахування штрафної санкції визначено статтю 126 ПК України.

Відносно ж покликання позивача щодо помилкового відображення кількості днів прострочення розрахунків зазначених у акті перевірки, то колегія суддів зазначає, що вказані доводи та обставини в цілому не вплинули на розмір застосованого до позивача штрафу, позаяк мінімальний строк затримки сплати узгоджених податкових зобов`язань становить більше 350 днів (зафіксовано в акті перевірки від 28.07.2017 (арк.спр.5-6), а приписи ст. 126 ПК України передбачають, що сума застосованих штрафних санкцій залежить від того чи затримка сплати узгодженої суми грошового зобов`язання була до 30 днів чи після 30 днів.

При цьому колегія суддів зазначає, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматись як безумовні підстави для висновку про його протиправність і, як наслідок, про скасування такого рішення у випадку якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

З огляду на те, що оскаржуваного рішення прийнято уповноваженим органом у межах його компетенції, із змісту вказаного рішення можна чітко встановити всі обставини вчиненого правопорушення з посиланням на докази, які підтверджують факт вчинення позивачем правопорушення та норми права на підставі, яких відповідачем визначена відповідальність, таке рішення на переконання суду є правомірним незважаючи на недотримання окремих елементів щодо його форми.

Як наслідок, окремі дефекти акту перевірки чи рішення не змінюють суті спірного рішення та обставин щодо несвоєчасного розрахунку, граничний термін сплати, яких від визначеної законодавством дати значно перевищив строк більше ніж 30 календарних днів, що в свою чергу є правовою підставою для застосування санкцій визначених ст. 126 ПК України.

Аналогічна правова позиція щодо рішень прийнятих контролюючим органом не за формою, передбаченою для податкових повідомлень-рішень, з окремими дефектами, висловлена Верховним Судом в постановах від 17 березня 2020 року у справі №804/10744/15, від 17 березня 2020 року у справі №808/4140/15, від 09 квітня 2019 року у справі №826/18053/14, від 18 червня 2019 року у справі №0340/1538/18, від 19 лютого 2019 року у справі №814/946/16, від 25 січня 2019 у справі №812/1112/16, від 28 травня 2019 року у справі №814/386/15, від 15 травня 2019 року у справі №814/1140/15, від 25 вересня 2018 року у справі №809/1653/15, від 14 серпня 2018 року у справі №826/15341/15 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що порушення, про які вказує позивач, самі по собі не впливають на законність оскаржуваного рішення, а лише відстрочують для платника податків процедуру узгодження визначених у рішенні сум, як наслідок несуттєві порушення не впливають на суть спірних правовідносин та не спростовують обставин наявності такого правопорушення, а відповідно не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними. Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування чи зміни відсутні.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України вказана справа відноситься до справ незначної складності, позаяк розмір застосованої штрафної санкції, визначеної оскаржуваним рішенням не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 134, ст. 139, ст. 252, ст. 308, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року у справі № 380/2893/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
І. М. Обрізко
Повне судове рішення складено 03 червня 2021 року.