Справа № 140/4370/21
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2021-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року ЛуцькСправа № 140/4370/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення від 17.03.2021 №26 про результати розгляду заяви позивача від 11.03.2021 про перехід на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу; зобов`язання зарахувати до стажу державної служби період роботи на посаді спеціаліста-землевпорядника, начальника відділу Липинської сільської ради з 25.03.1991 по 23.02.2021 та перевести позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу з часу звернення із заявою від 11.03.2021 з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Підгаєцькою сільською радою №№489, 489/1, 489/2, 489/3, 489/4, 489/5 від 04.03.2021.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України як одержувач пенсії за віком згідно з Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

11 березня 2021 року позивач звернувся з письмовою заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про призначення йому пенсії за віком згідно з Законом України Про державну службу, оскільки з 25.03.1991 по 23.02.2021 перебував на посаді державного службовця, в подальшому був посадовою особою органу місцевого самоврядування та подав документи необхідні для призначення пенсії як державному службовцю.

Рішенням відповідача від 17 березня 2018 року №26 позивачу було відмовлено в задоволені його заяви мотивуючи тим, що станом на 01.05.2016 обіймана позивачем посада не віднесена до посад державної служби, тобто на момент набуття чинності Законом №889-УІІІ позивач не обіймав посади державної служби в державному органі, а тому права на перехід на пенсію по віку відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ не має.

Позивач не погоджується з даним рішенням, оскільки вважає, що при прийнятті рішення відповідач дійшов неправильного висновку про те, що його посада не віднесена до категорії посад державної служби. Зокрема, посилаючись на Прикінцеві та Перехідні положення Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №899 VІІІ, позивач зазначає, що досяг віку 62 роки, має стаж державної служби 30 років (станом на 01 травня 2016 року стаж державної служби більше 20 років), а тому за ним зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

З врахуванням викладеного позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у відзиві від 13.05.2021 позов не визнав та пояснив, що у позивача відсутній необхідний стаж державної служби для призначення пенсії за віком згідно з Законом України Про державну службу, оскільки дія цього Закону не поширюється на осіб місцевого самоврядування

Відповідач зазначає, що згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу №889-VІІІ від 10.12.2015 (далі - Закон № 889-VІІІ від 10.12.2015) Закон України Про державну службу №3723-XII від 16.12.1993 (далі - Закон №3723-XII від 16.12.1993) втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Посилання позивача на норми постанови Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року №283 Про порядок обчислення стажу державної служби вважає помилковими, оскільки дана постанова втратила чинність з моменту прийняття нового Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229.

З урахуванням наведеного відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України як одержувач пенсії за віком згідно з Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

11 березня 2021 року позивач звернувся з письмовою заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про призначення йому пенсії за віком згідно з Законом України Про державну службу, оскільки з 25.03.1991 по 23.02.2021 перебував на посаді державного службовця, в подальшому був посадовою особою органу місцевого самоврядування та подав документи необхідні для призначення пенсії як державному службовцю.

Рішенням відповідача від 17 березня 2018 року №26 позивачу було відмовлено в задоволені його заяви мотивуючи тим, що станом на 01.05.2016 обіймана позивачем посада не віднесена до посад державної служби, тобто на момент набуття чинності Законом №889-УІІІ позивач не обіймав посади державної служби в державному органі, а тому права на перехід на пенсію по віку відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ не має.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, шо включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках. Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функ: кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо).

Відповідно до статті 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 10 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» закріплено право вибору особою виду пенсії.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про службу в органах місцеві самоврядування» від 07 червня 2001 року № 2493-ІІІ (далі - Закон № 2493-ІІІ ), служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Положення статей 2,3 Закону №2493-111 визначають, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, виконує відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою; виборні посади, на які особи обираються затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної рад на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

25.03.1991 ОСОБА_1 був прийнятий на посаду землевпорядника Липинської сільської ради та працював до 23.02.2021, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці. Крім того, з записів трудової книжки вбачається, що 03.05.1994 року позивачу було присвоєно 13-й ранг державного службовця відповідно вимог Закону України « Про державну службу» від 16 грудня 1993 р. №3723-ХІІ .

Як вбачається із записів трудової книжки, 20.05.2003 року позивач був прийнятий на посаду спеціаліста-землевпорядника Липинської сільської Ради по переводу, як такий, що пройшов конкурсний відбір; приніс присягу Посадової особи місцевого самоврядування; йому присвоєний 13-й ранг посадової особи місцевого самоврядування, пізніше 16.07.2019 було присвоєно - 12-й ранг.

Відповідно до частини 7 статті 21 Закону №2493- 111 ( в редакції станом на 01.05.2016 року) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

До 01 травня 2016 року діяло законодавство у сфері державної служби, передбачало право державного службовця на призначення пенсії на умовах, визнані статтею 37 Закону №3723-VIII.

Відповідно до пункту 2 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-ХІІ. крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно із пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723 у порядку , визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорій посад державних службовців.

Пункт 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачає, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців).

Так згідно з частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Таким чином, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723- XII, але за такої умови: у порядку визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №822/524/18; у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.46 Закону «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII, до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Відповідно до п.6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25 березня 2016 року, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до п.8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII.

Відповідно до п.8 цього розділу, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством.

Таким чином, при обчисленні стажу державної служби, потрібно керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року за №283 (далі-Порядок «283).

Зокрема, абзацом 13 пункту 2 Порядку №283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» , а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах міст самоврядування.

Відповідно ст.14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядува №2493-111 ( в редакції станом на 07.06.2001 р.) посада спеціаліста сільської ради належить до сьомої категорії посад в органах місцевого самоврядування, посада начальника відділудо шостої категорії.

Враховуючи, що з 25.03.1991 по 16.07.2019 року позивач перебував на посаді спеціаліста- землевпорядника Липинської сільської ради; з 16.07.2019 по 23.02.2021 року на посаді начальника відділу Липинської сільської ради, то зазначений період роботи (30 років) зараховується до стажу державної служби.

Таким чином, твердження відповідача, про те, що займана мною посада не відноситься до категорії посад державної служби, а тому в позивача не має права на перехід на пенсію по віку відповідно до статті 37 Закону № 3723- XII, є безпідставним, а рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №26 від 17.03.2021 протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №26 від 17.03.2021 ОСОБА_1 безпідставно та необгрунтовано відмовлено у переведенні на пенсію за віком згідно з Законом України Про державну службу, то суд вважає, що належним способом захисту прав позивача у даному випадку буде визнання протиправним і скасування вказаного рішення та зобов`язання перевести позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу з часу звернення із заявою, з 11.03.2021 з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Підгаєцькою сільською радою №№489, 489/1, 489/2, 489/3, 489/4, 489/5 від 04.03.2021, зарахувавши до стажу державної служби період роботи на посаді спеціаліста-землевпорядника, начальника відділу Липинської сільської ради з 25.03.1991 по 23.02.2021.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії відповідно до положень Закону України Про державну службу, діяв з порушенням вимог чинного законодавства та без урахуванням усіх обставин, що мають значення, відтак, адміністративний позов підлягає до задоволення.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 908,00 грн., сплачений згідно квитанції від 20.04.2021 №138.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 244-246, 255, 263, 291, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 17 березня 2021 року №26 щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно з Законом України Про державну службу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу з часу звернення із заявою, з 11.03.2021 з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Підгаєцькою сільською радою №№489, 489/1, 489/2, 489/3, 489/4, 489/5 від 04.03.2021, зарахувавши до стажу державної служби період роботи на посаді спеціаліста-землевпорядника, начальника відділу Липинської сільської ради з 25.03.1991 по 23.02.2021.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення КАС України. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя В.Д. Ковальчук