Справа № 161/8137/21
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/8137/21
Провадження № 2-а/161/203/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Фурман Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Волинській області рядового поліції Омельчука Миколи Віталійовича, Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

30.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що постановою поліцейського роти № 2 батальйону № 1 УПП у Волинській області рядового поліції Омельчука М.В. (далі поліцейський, відповідач) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 4099885 від 21.04.2021 року (далі - оскаржувана постанова), його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за зупинку (стоянку) транспортного засобу в другому ряді на проїжджій частині. Однак, із інкримінованим правопорушенням він не погоджується, а оскаржувану постанову вважає незаконною. Вказує, що він є ФОП та здійснює підприємницьку діяльність на ринку автозапчастин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який знаходиться в м. Луцьку по вул. Кравчука. З метою пошуку вільного місця для парковки та вивантаження товару, він зупинився на проїжджій частині, при цьому двигун продовжував працювати, а також він ввімкнув світло аварійної сигналізації. В цей до нього підійшли працівник поліції та розпочав складати відносно нього документи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Усі його пояснення, відповідачем не приймалися до уваги. Вважає, що у його діях відсутній склад інкримінованого правопорушення, оскільки жодної зупинки у другому ряді він не здійснював, оскільки дана ділянки дороги має по одній смузі для руху в кожному з напрямків. Крім того, на вказаній ділянці дороги взагалі відсутня дорожня розмітка. Місце його зупинки жодним чином не перешкоджало руху іншим учасникам дорожнього руху, а адреса вчинення ймовірного правопорушення, що вказана в постанові, є помилковою. Враховуючи наведене, просить суд скасувати оскаржувану постанову, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

26.05.2021 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву. На обґрунтування своїх заперечень щодо позову представник відповідача зазначає, що патрульним поліцейським достовірно було зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та правомірно винесено відносно нього оскаржувану постанову. Розгляд справи відносно ОСОБА_1 був проведений із повним дотриманням вимог процесуального законодавства. Вважає, що викладені у позовній заяві доводи позивача є безпідставними та жодними доказами не обґрунтованими, а тому просить суд у задоволенні позову відмовити.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав із викладених у позові підстав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечувала щодо задоволення позову, посилаючись на обставини, що були викладені нею у відзиві на адміністративний позов.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 21.04.2021 року поліцейським роти № 2 батальйону № 1 УПП у Волинській області рядовим поліції Омельчуком М.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серії ЕАН № 4099885, про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , 21.04.2021 року о 12 год. 38 хв., в м. Луцьку по пр-ту Соборності, 42-А, керуючи транспортним засобом Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку на проїжджій частині в другому ряду, чим порушив вимоги п. 15.4 ПДР України (а.с. 6).

Пунктом 15.4 ПДР України передбачено, що забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1, 26.2 та 26.3 цих Правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як вбачається із наданого стороною відповідача відеозапису, ОСОБА_1 21.04.2021 року о 12 год. 38 хв., в м. Луцьку по пр-ту Соборності, 42-А, керуючи транспортним засобом Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку на проїжджій частині, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку. При цьому, обабіч даної ділянки проїжджої частини знаходяться паркувальні майданчики, які у той момент повністю були зайняті іншими транспортними.

Зазначене також підтверджується долученою позивачем до свого позову фото таблицею.

При цьому, як встановлено судом, ОСОБА_1 інкримінується здійснення зупинки на проїзній частині в другому ряду.

Згідно п. 1.10 ПДР України, проїзна частина елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги.

У свою чергу, паркувальні майданчики, які знаходяться обабіч проїжджої частини, не є її складовою, оскільки у відповідності до п. 1.10 ПДР України, такі є прилеглою територією.

Із наведеного слідує, що ділянка проїзної частини, де зупинився транспортний засіб Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , не має другого ряду.

Крім того, у судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що дійсно ОСОБА_1 є підприємцем та орендує торгове місце у АДРЕСА_1 у ТзОВ "Формула", де було складено оскаржувану постанову.

Наведене свідчить про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вищевказані обставини, у свою чергу, в повній мірі спростовують доводи, які викладені стороною відповідача у відзиві на адміністративний позов.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 454 грн.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені повністю, то із УПП у Волинській області ДПП на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім до суду з даним позовом судовий збір в сумі 454 грн.

На підставі ст.ст. 122, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Волинській області рядового поліції Омельчука Миколи Віталійовича, Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Волинській області рядового поліції Омельчука Миколи Віталійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4099885 від 21 квітня 2021 року.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук