Справа № 360/1172/21
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

02 червня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1172/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Тихонов І.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду Луганської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивача) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі ГУНП в Луганській області або відповідач) відповідно до якої просить:

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області зарахувати старшому оперуповноваженому управління Головного управління Національної поліції в Луганській області ОСОБА_1 до вислуги років у Національній поліції, наявну на момент зарахування на службу до Національної поліції України, вислугу років у податковій міліції з 16.02.2011 по 01.02.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач у період з 01.09.2005 по 30.07.2008 та у період з 01.09.2008 по 05.07.2009 навчався у Луганському державному університеті внутрішніх справ ім. Е.О. Дідоренка.

З 27.11.2009 по 27.07.2010 проходив строкову службу в ЗСУ у в/ч НОМЕР_1 .

У період з 16.02.2011 по 01.02.2019 перебував на службі в податковій міліції.

Відповідно до наказу ГУ ДФС у Луганській області від 01.02.2019 № 46-о про звільнення, вислуга років позивача у календарному обчисленні згідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, станом на 01.02.2019 року становила 10 років 06 місяців 02 дні.

З 07.02.2019 по теперішній час проходить службу в ГУНП в Луганській області.

Вищезазначене підтверджується відомостями, занесеними до трудової книжки та витягу з послужного списку.

З метою отримання інформації про стаж служби, який надає позивачу право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки він звернувся із рапортом до начальника ГУНП в Луганській області.

Наказом по особовому складу управління ГУНП в Луганській області №113о/с від 06.02.2019 ОСОБА_1 , прийнято на службу в поліцію та призначено на посаду оперуповноваженого с 07.02.2019 та встановлено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 посадовий оклад у розмірі 2500 гривень, надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 20 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби відповідно до статті 78 розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, станом на 01 березня 2019 року - 08 років 08 місяців 09 днів.

Однак, згідно Наказу по особовому складу управління №40о/с від 17.01.2020 П.1 щодо часткової зміни пункту наказу ГУЕОП в Луганській області від 06.02.2019 №113 о-с ДСК в частині встановлення стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському додаткової оплачуваної відпустки - рядовому поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженому відділу управління ГУНП в Луганській області встановлено, станом на 01 березня 2019 року вислугу років - 00 років 08 місяців 24 дні.

Згідно отриманої довідки № 473/111/17-2021 від 03.03.2021 станом на 01 березня 2021 року стаж служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, складає 02 роки 00 місяців 24 дня.

Отже, як вбачається з отриманих відомостей, на теперішній час вислуга років позивачу у податковій міліції не зарахована ГУНП в Луганській області до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.

Вважає дії відповідача щодо незарахування до стажу служби в поліції, періоду служби в податковій міліції з 16.02.2011 по 01.02.2019, неправомірними та такими, що порушують права.

Ухвалою суду від 02.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, визначено дату підготовчого засідання (а.с.44-46).

Відповідач адміністративний позов не визнав, про що 14.04.2021 за вхідним реєстраційним № 13448/2021 подав відзив на позовну заяву від 13.04.2021 за № 613/111/28-2021, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити за необґрунтованістю (а.с.50-55).

В обґрунтування відзиву на позовну заяву зазначив, що пункт 2 Постанови № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" не може бути застосовано при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки в порядку ст. 78 Закону від 02.07.2015 № 580-VIII, оскільки Постанова № 393 прийнята на виконання Закону від 09.04.1992 № 2262-ХІІ та може бути застосована для визначення вислуги років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ саме у випадку призначення пенсії за вислугу років.

У свою чергу, при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки слід застосовувати приписи ч. 2 ст. 78 Закону від 02.07.2015 № 580-VІІІ, якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції.

При цьому делегування частиною четвертою статті 78 Закону від 02.07.2015 № 580-VIII Кабінету Міністрів України встановлення порядку обчислення вислуги років у поліції не надає Уряду права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачені ч. 2 ст. 78 Закону від 02.07.2015 № 580-VIII.

Також вважає помилковим прирівнювання позивачем служби в органах внутрішніх справ із службою в податковій міліції і поширення дії п.3 ч.2 ст.78 Закону від 02.07.2015 № 580-VIII на період служби позивача в податковій міліції з огляду на те, що чинні у період проходження позивачем служби в податковій міліції Закон від 04.12.90 № 509-ХІІ, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, не відносили органи державної податкової служби до органів внутрішніх справ.

Щодо посилань позивача на п. 353.1 ст. 353 Податкового Кодексу України, згідно з яким особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, є необґрунтованими, оскільки Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.91 № Д 4 , не містить норм, які б врегульовували питання обчислення стажу служби в поліції для цілей встановлення і виплати надбавки за стаж служби в поліції, а прирівнювання позивачем обох видів служб виходячи із характеру виконуваних обов`язків є помилковим, адже суперечить нормам 78 Закону від 02.07.2015 № 580- УЩ, де прямо передбачено види служби, які враховуються до стажу служби поліцейських в цілях встановлення і виплати надбавки за стаж служби в поліції та тривалості додаткової відпустки.

На підставі вищезазначеного, просив суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ГУНП в Луганській області відмовити в повному обсязі у зв`язку з необґрунтованістю.

05.05.2021 за Вх.№15755/2021 від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву відповідача в якій додатково зазначив, що згідно інформації ГУНП в Луганській області №473/111/17-2021 від 03.03.2021 станом на 01 березня 2021 року стаж позивача служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, складає 02 роки 00 місяців 24 дня, при цьому присвоєно звання капітан поліції, тобто слідує, що сам факт проходження служби у податковій міліції відповідачем не заперечується.

З викладеного слідує, що служба в податковій міліції здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, тобто має такий правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах рядового і начальницького складу, тому має зараховуватися до стажу служби позивача в органах внутрішніх справ України.

На підставі чого, вважає, що служба в податковій міліції прирівняна службі в органах внутрішніх справ, яка входить до стажу служби в поліції для встановлення надбавки та оплати додаткової відпустки (а.с.67-69).

Ухвалою суду від 26.05.2021 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Позивач в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Просив розглядати справу за його відсутності, у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Просив позовні вимоги задовольнити повному обсязі (а.с. 79).

Відповідач в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Просив розглядати справу без його участі, не заперечував проти розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Щодо заявлених позовних вимог заперечував (а.с. 80).

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки сторони про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чино просили розглядати справу без їх участі та відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 РНОКП НОМЕР_2 , є учасником бойових дій посвідчення серія НОМЕР_3 (а.с.9-12).

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_4 у період з 01.09.2005 по 30.07.2008 та у період з 01.09.2008 по 05.07.2009 навчався у Луганському державному університеті внутрішніх справ ім. Е.О. Дідоренка.

27.11.2009 по 27.07.2010 проходив строкову службу в Збройних силах України.

16.02.2011 прийнятий на службу до податкової міліції та перебував на службі в податковій міліції по 01.02.2019.

07.02.2019 позивач прийнятий на службу в Національну поліцію та по теперішній проходить службу в Головному управління Національної поліції в Луганській області (а.с.13-14).

Наказом по особовому складу управління ГУНП в Луганській області № 113о/с від 06.02.2019 ОСОБА_1 , прийнято на службу в поліцію та призначено на посаду оперуповноваженого відділу управління ГУНП в Луганській області с 07.02.2019 та встановлено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 посадовий оклад у розмірі 2500 гривень, надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 20 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби відповідно до статті 78 розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, станом на 01 березня 2019 року - 08 років 08 місяців 09 днів (а.с.18).

Відповідно до листа №777/111/17-2021 від 12 квітня 2021 року ГУНП в Луганській області про надання інформації начальнику ВПЗ ГУНП в Луганській області вбачається, що проведеним службовим розслідуванням, встановлено, що в наказі ГУНП в Луганській області від 06.02.2019 №113о/с, в частині оголошення ОСОБА_1 стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки зараховано служба в поліції, військова служба в Збройних силах України та, помилково, в супереч ст.78 ЗУ «Про національну поліцію» служба в податковій міліції (а.с.56).

Наказом по особовому складу управління №40о/с від 17.01.2020 у п.1 в часткову зміну пункту наказу ГУНП в Луганській області від 06.02.2019 №113 о/с ДСК в частині встановлення стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському додаткової оплачуваної відпустки - рядовому поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженому відділу управління ГУНП в Луганській області встановлено, станом на 01 березня 2019 року вислугу років - 00 років 08 місяців 24 дні (а.с.19).

Згідно до довідки № 473/111/17-2021 від 03.03.2021 станом на 01 березня 2021 року стаж служби в поліції ОСОБА_1 , який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, складає 02 роки 00 місяців 24 дня (а.с.20).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Не є спірним той факт, що ОСОБА_1 з 16.02.2011 по 01.02.2019 проходив службу на посадах в органах податкової міліції Державної податкової служби України.

Зі змісту заяв по суті справи, наданих позивачем та відповідачем, судом встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо фактичних обставин справи. Причиною виникнення спору є різне тлумачення сторонами положень Податкового кодексу України та Закону України «Про Національну поліцію» в частині зарахування до стажу служби в поліції вислуги років в органах податкової міліції Державної податкової служби України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.78 Закону України "Про Національну поліцію" стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР. Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Так, положеннями ст.19 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 №509-XII (який регулював правовий статус податкової міліції в період служби позивача) податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Відповідно до ст. ст. 24, 26 зазначеного Закону особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ. Держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України "Про міліцію".

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в України" №508-VI від 05.07.2012 внесено зміни до Податкового кодексу України.

Згідно з п. 353.1 ст. 353 Податкового кодексу України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Зазначені норми кореспондуються з вимогами ч.1 ст. 24 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", який був чинний до 20.11.2012, відповідно до якої особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.

За приписами п. 356.1 ст. 356 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей.

Аналіз вищевказаних норм дає підстави для висновку, що служба в органах податкової міліції здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, тобто прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького складу, а відтак повинна зараховуватись до стажу служби в поліції на підставі п.3 ч.2 ст.78 Закону України "Про Національну поліцію".

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства, є відповідними його вимогам та приписам, а тому підлягають задоволенню.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем було сплачено судовий збір в сумі 908 грн (а.с. 43).

Суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 908,00 грн стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (, 93406, Луганська область м. Сєвєродонецьк вул. Вілєсова 1) про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області зарахувати старшому оперуповноваженому управління Головного управління Національної поліції в Луганській області ОСОБА_1 до вислуги років у Національній поліції, наявну на момент зарахування на службу до Національної поліції України, вислугу років у податковій міліції з 16.02.2011 по 01.02.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Тихонов