Справа № 460/6092/20
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/6092/20 пров. № А/857/6013/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Качмара В. Я., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року у справі № 460/6092/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трак Сервіс Сарни" до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості товарів,-

суддя в 1-й інстанції Жуковська Л. А.,

час ухвалення рішення 20.01.2021 року,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 20.01.2021 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ТОВ "Трак Сервіс Сарни" звернулося в суд з позовом до відповідача - Поліської митниці Держмитслужби, в якому просило визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2020/00139 та визнати протиправним та скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA204000/2020/000103/2 від 25 травня 2020 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2020/00139. Визнано протиправним та скасовано рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA204000/2020/000103/2 від 25 травня 2020 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що за митною декларацією від 20 травня 2020 року №UA204060/2020/006392 до митного оформлення заявлено товар: гальма і гальмові системи з підсилювачами та їх частин, а також запасні частини до енергоакумуляторів вантажних автомобілів, виготовлених з вулканізованої непористої гуми на загальну суму 9565 доларів США. При проведенні у порядку статті 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення митної вартості товару встановлено наступне: згідно з умовами пункту 3.5 зовнішньоекономічного контракту від 23 грудня 2019 року №23122019/1 виробником товарів є продавець, однак у жодному із поданих до митного оформлення товаросупровідних документів виробника не зазначено; до митного оформлення додатково на вимогу митного органу було надано виправний інвойс, у якому зазначено продавця як виробника продукції. Такий інвойс датований 11 березня 2020 року, як інвойс від 11 березня 2020 року №ZYTC 191201, який фактично перетинав кордон, що ставить під сумнів його походження від продавця (виробника); на умовах, передбачених пунктом 4.1. Контракту покупець здійснює попередню оплату партії товару в розмірі 100 %. У якості документу щодо оплати партії товару надано платіжне доручення в іноземній валюті від 10 січня 2020 року, однак даний документ не містить реквізитів осіб, що його підписали, а також печатки банку, які передбачено документом; додатково надано платіжне доручення від 17 березня 2020 року №16 на суму попередньої оплати 5346 USD, що не відповідає сумі угоди за інвойсом від 11 березня 2020 року №ZYTC 191201, з посиланням на контракт від 24 грудня 2019 року №23122019, що не узгоджується із фактично поданим до митного оформлення Контрактом, а тому такий документ не може бути взято до уваги як такий, що підтверджує заявлену вартість товарів. Контрактом не передбачена проформа-інвойс, як документ, що використовується в якості оплати за товар; у наданій проформі-інвойсі від 23 грудня 2019 року №ZYTC 191201, зазначено, що здійснюється 100% оплата та поруч післяоплата протягом 120 днів. Конкретних умов документом не передбачено від якої дати рахується термін оплати. Поряд з тим, такі ж умови зазначено в інвойсі від 11 березня 2020 року №ZYTC 191201, що ставить під сумнів фактичну суму за якою здійснено оплату за товари, а відтак і саму вартість товарів; до митного оформлення надано рахунок від 15 травня 2020 року №838 на оплату транспортних послуг від ТОВ «ДАЙРЕКТ ЛАЙН», що не узгоджується із перевізником за поданим коносаментом від 05 квітня 2020 року № KYODSY2000242; згідно з договором від 10 березня 2020 року №10/03 на транспортно- експедиційне обслуговування та договором від 10 лютого 2019 року №19/1002 на автоперевезення, перевезення відбувається на підставі заявок, однак такі документи до митного оформлення не подано; до митного оформлення надано копію експортної митної декларації Китайської Народної Республіки від 30 березня 2020 року № Е8936885. У даному документі зазначено угоду №1472001-30, яка не узгоджується із жодною угодою поданою до митного оформлення. Також у даному документі зазначено товаротранспортну накладну COSUВ, що не подана до митного оформлення, що може свідчити про документ, який стосується іншої партії товару, тощо; до митного оформлення надано Висновок експерта від 19 травня 2020 року б/н, який неможливо поширити на заявлену партію товару, оскільки даний документ посилається на інвойс, що не узгоджується із поданим до митного оформлення. Окремі додатки до Висновку, які завірені експертом, не підлягають візуальному контролю, що унеможливлює здійснення митного контролю відповідно до ч.1 п.1 ст.336 та ст.337 МК України, оскільки такий документ подано неналежної якості. Окремі додатки містять цінову інформацію, яка перевищує цінові рівні відповідних товарів, заявлених до митного оформлення. Поряд з цим, окремі товари на джерелах інформації не містять повних характеристик товарів, які їх ідентифікує із заявленими до митного оформлення. Також митниця володіє інформацією щодо оформлень аналогічних товарів за більшим рівнем митної вартості ніж заявлений позивачем. Зазначає, що декларантом позивача не надані витребувані документи, відтак відповідачем обґрунтовано скоригована митна вартість імпортованого товару. З огляду на вказане, рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення прийняті митним органом з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому не можуть бути скасовані. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представники позивача- Кітовський В. Л. та Скринніков О. В. в судовому засіданні не погодилися з доводами апеляційної скарги відповідача, і вважають, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просять залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Трак Сервіс Сарни» 20 травня 2020 року подало до Поліської митниці електронну митну декларацію №UA204060/2020/006392 щодо митного оформлення товару: гальм і гальмових систем з підсилювачами та їх частин, а також запасних частин до енергоакумуляторів вантажних автомобілів, виготовлених з вулканізованої непористої гуми за ціною контракту 9565 доларів США.

До митної декларації було надано ряд документів, а саме: пакувальний лист ZYТС191201 від 11 березня 2020 року, рахунок-проформу ZYТС191201 від 23 грудня 2019 року, рахунок-фактуру (інвойс) ZYТС191201 від 11 березня 2020 року, рахунок- фактуру (інвойс) уточнений ZYТС191201 від 11 березня 2020 року, коносамент KYODSY2000242 (COSUВ) від 05 квітня 2020 року, автотранспортна накладна А №363435 від 17 травня 2020 року, сертифікат про походження товару 20С4403А2813/00160 від 10 травня 2020 року, заявку на купівлю валюти RIDSK від 10 січня 2020 року, банківський платіжний документ №10 від 10 січня 2020 року, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №838 від 15 травня 2020 року, платіжне доручення №1742 за транспортно-експедиційні послуги від 21 травня 2020 року, прайс-лист від 22 грудня 2019 року (за період до 31 травня 2020 року), додаток до висновку експерта Торгово-промислової палати від 19 травня 2020 року, висновок експерта Торгово-промислової палати від 19 травня 2020 року, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №23122019/1 від 23 грудня 2019 року, договір про надання послуг митного брокера №362/2019 від 19 серпня 2019 року, інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державами 5470912 від 19 травня 2020 року, довідка про страхування №6 від 18 травня 2020 року, інформаційна специфікація покупця ZYТС191201 від 11 березня 2020 року, форма ЄУД розміщення на тимчасове зберігання від 13 травня 2020 року, акт фізичного огляду від 19 травня 2020 року, акт надання транспортно- експедиційних послуг №858 від 19 травня 2020 року, інформація з сайту про ціни на аналогічні товари від 21 травня 2020 року, заявка на транспорт №2 до договору №10/03 від 17 березня 2020 року, рахунок на придбання аналогічних товарів в Україні від 22 травня 2020 року, лист брокера 25/05 від 25 травня 2020 року, копія митної декларації країни відправлення Е8936885 від 30 березня 2020 року.

З метою підтвердження інформації щодо заявленої митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, митницею направлено декларанту електронне повідомлення з вимогою надати додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації продавця стосовно формування вартості імпортованого товару на заявлених комерційних умовах поставки; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, що можливо поширити на заявлену партію товару неналежної якості; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, зокрема, угоду №1472001-30 та товарнотранспортну накладну COSUВ, що зазначені в копії експертної митної декларації від 30 березня 2020 року №Е8936885; банківські платіжні документи щодо оплати за товар, посвідчені належним чином установою банку; документи про вартість перевезення оцінюваного товару за увесь маршрут перевезення, договори на перевезення товарів між усіма учасниками перевезення, відповідно до ч.2 ст. 53 Митного кодексу України.

Також судом встановлено, що на електронне повідомлення митниці митний брокер ТОВ «Трак Сервіс Сарни» листом №25/05 від 25 травня 2020 року на вказану вимогу митниці надав додатково документи на підтвердження задекларованої митної вартості товарів. До вказаного листа було долучено: коносамент COSUВ від 05 квітня 2020 року, банківський платіжний документ щодо оплати заявленої партії товару №10 від 10 січня 2020 року посвідчений належним чином установою банку, заявка на купівлю валюти №RIDSKI1100CX0G від 10 січня 2020 року посвідчена установою банку, висновок ТПП б/н від 19 травня 2020 року, у належній якості, що дозволить здійснити візуальний контроль відомостей, що містяться у цих документах, інформація із сайтів на аналогічні товари 21 травня 2020 року, заявка на транспортно-експедиційне обслуговування №2 від 17 травня 2020 року у відповідності з договором №10/03 від 10 березня 2020 року, уточнення до інвойсу відправника/виробника №ZYТС191201 від 11 березня 2020 року із зазначенням виробника товару згідно з умовами зовнішньоекономічного контракту №23122019/1 від 23 грудня 2019 року, акт надання послуг на транспортно- експедиційні послуги №858 від 19 травня 2020 року, банківський платіжний документ №1742 від 21 травня 2020 року щодо оплати транспортно-експедиційних послуг згідно з виставленими рахунками №838 від 15 травня 2020 року, посвідчені установою банку, прайс-лист виробника товару б/н від 22 грудня 2019 до 31 травня 2020 року, рахунки на придбання аналогічних товарів в Україні №ХВ-1778014 від 22 травня 2020 року, №ХВ-1778057 від 22 травня 2020 року, №ХВ-1777968 від 22 травня 2020 року.

За результатами розгляду поданих декларантом документів митним органом прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2020/00139 від 25 травня 2020 року, згідно з якою у митному оформленні (випуску) товарів відмовлено у зв`язку з тим, що митна вартість товару не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з встановленими неточностями при проведенні контролю правильності визначення митної вартості товару та у зв`язку із неподанням декларантом усіх додаткових документів, витребуваних органом доходів і зборів, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.3 ст.53 Митного кодексу України. Прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 25 травня 2020 року №UA204120/2020/000103/2.

Так, за результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку з відсутністю у декларанта та митниці прийнятої до застосування інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості, що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статті 58-63 Митного кодексу України, митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно з положеннями ст.64 Митного кодексу України.

Вартість товару визначено на основі раніше визнаних органами доходів і зборів митних вартостей по зазначених вище МД.

При цьому, для визначення митної вартості оцінюваного товару використано актуальну на дату оцінки та найменшу із альтернативних вартість, що заявлена до Митниці Держмитслужби.

Числове значення митної вартості товару №1 становить 17258,04 USD, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті становить 461 749,21 грн.

Не погоджуючись з рішенням Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів, а також карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при зверненні до митного органу щодо оформлення партії товару декларантом були надані усі належні документи, які підтверджують числові значення вартості товару. Натомість, відповідачем жодним чином не обґрунтовано наявність сумнівів щодо повноти і достовірності заявлених числових показників митної вартості. Крім цього позивачем надано усі належні документи щодо транспортування товару, що свідчить про його доставку з порту до покупця та не заперечується митним органом. Відтак, митним органом не наведено обґрунтованих причин для зобов`язання декларанта подати додаткові документи, адже наданих декларантом документів було достатньо для визначення митної вартості за основним методом. Положення статті 53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни товару, вказаної у документах, які самі по собі вже підтверджують митну вартість товару.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, законними та обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Згідно з ч.1 ст.246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Ч.1 ст.257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою ( ч.1 ст.52 МК України).

Одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно з ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Ч. 3 ст.53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.

Ч.4 ст.58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.58 Митного кодексу України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

За змістом ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.2 зазначеної статті Кодексу основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів ( ч. 1 ст. 58 МК України).

Згідно з ч.2 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч.3 ст.58 Митного кодексу України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.

Ч.3 ст.57 Митного кодексу України передбачає, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Наведене передбачено ч.4 статті 57 МК України.

Згідно з ч.5 вказаної статті, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 Кодексу.

При цьому, відповідно до ч.6 статті 57 Митного кодексу України, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

За приписами ч.1 ст.64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Відповідно до частин 1, 2, 3 та 5 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4 МК України).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Як передбачено ч.6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Аналіз наведених норм матеріального права свідчить, що обов`язок доведення митної вартості товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 грудня 2019 року між ТОВ «Трак Сервіс Сарни» як покупцем ZHEJIANG ZHUOYUANDA MACHINERY CO., LTD як продавцем було підписано контракт №23122019/1 згідно з п. 1.1 якого, продавець зобов`язувався в порядку та на умовах, які визначені цим контрактом, поставляти та передавати у власність покупця продукцію, а покупець зобов`язувався приймати та оплачувати товар. Відповідно до п. 1.2 контракту, найменування, асортимент, одиниці виміру, кількість і ціни товару встановлюються в комерційних інвойсах на поставку товару, комерційні інвойси на поставку товару є невід`ємною частиною цього контракту. Згідно з п. 2.1 контракту, загальна вартість товару, який підлягає поставці, складає 9565,00 доларів США. Відповідно до п. 3.1 контракту, продавець здійснює поставку товару на умовах FOB Ningbo, Китай. Згідно з п. 3.5 контракту, виробником, вантажовідправником та отримувачем коштів є продавець, вантажоодержувачем є покупець. На підставі п. 3.6 контракту, сторони мають право доповнити та/або змінити умови поставки шляхом підписання додаткових угод (у тому числі з використанням факсимільного зв`язку).

Відповідно до рахунку-проформи №ZYTС191201 від 23 грудня 2019 року та комерційного рахунку №ZYTС191201 від 11 березня 2020 року та уточнюючого рахунку-проформи №ZYTС191201 від 11 березня 2020 року загальна вартість товару, що придбавалась ТОВ «Трак Сервіс Сарни» становить 9565,00 доларів США, у тому числі автозапчастини: 100 шт. ZYD-007/3 (Т2430DD,М16*1,5) по ціні 16,50 доларів США за одиницю; 50 шт. ZYD-106 (Т16 ДИСК ,М16*1,5) по ціні 6,50 доларів США за одиницю; 50 шт. ZYD-040 (Т20 ДИСК ,М16*1,5) по ціні 6,70 доларів США за одиницю; 50 шт. ZYD-041 (Т24 ДИСК ,М16*1,5) по ціні 6,80 доларів США за одиницю; 100 шт. ZYD-009/1 (Т1624DD ДИСК,М16*1,5) по ціні 15,80 доларів США за одиницю; 50 шт. ZYD-010/1 (Т2024DD ДИСК,М16*1,5) по ціні 15,80 доларів США за одиницю; 100 шт. ZYD-151/1 (Т2424DР ДИСК,М16*1,5) по ціні 20,00 доларів США за одиницю; 100 шт. ZYD-151 (Т2424DР ДИСК,М22*1,5) по ціні 20,50 доларів США за одиницю; 100 шт. ZYD-060/3 (Т24 ДІАФРАГМИ) по ціні 0,80 доларів США за одиницю; 100 шт. ZYD-060/4 (Т24L ДІАФРАГМИ) по ціні 0,86 доларів США за одиницю; 100 шт. ZYD-060/9 (Т20 ДІАФРАГМИ) по ціні 0,79 доларів США за одиницю; 100 шт. ZYD-060/10 (Т20L ДІАФРАГМИ) по ціні 0,86 доларів США за одиницю; 100 шт. ZYD-060/7 (Т16 ДІАФРАГМИ) по ціні 0,79 доларів США за одиницю; 100 шт. ZYD-060/8 (Т16L ДІАФРАГМИ) по ціні 0,85 доларів США за одиницю.

Матеріалами справи стверджується, що вартість поставленого товару повністю відповідає цінам зазначеним у прайс листі продавця та інвойсі.

При поданні до митного органу митної декларації від 20 травня 2020 року №UA204060/2020/006392 декларантом заявлено митну вартість товарів за ціною поставки по прайс-листу виробника і обраний метод її визначення основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (п. 1 ч.1 статті 57 МК України).

Крім того, судом встановлено, що 10 січня 2020 року ТОВ «Трак Сервіс Сарни» було сплачено ZHEJIANG ZHUOYUANDA MACHINERY CO., LTD 9565 доларів США згідно з контрактом №23122019/1 від 23 грудня 2019 року, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті від 10 січня 2020 року та заявою №RIDSK1100CX0G від 10 січня 2020 року на купівлю валюти (а.с. 28-29).

Посилання у рішенні про коригування митної вартості товару на те, що для митного оформлення надано документи, зокрема платіжне доручення №16 від 17 березня 2020 року, які ставлять під сумнів фактичну суму, за яку здійснену оплату за товари, а відтак і саму вартість товарів, правильно не взято судом першої інстанції до уваги, оскільки, як зазначено вище, до митного оформлення позивачем надавалось платіжне доручення від 10 січня 2020 року №10 на суму 9565 доларів США, що відповідає сумі, зазначені у Контракту №23122019/1 від 23 грудня 2019 року та заяву на купівлю валюти від 10 січня 2020 року. На вимогу митного органу позивачем також було надано зазначене платіжне доручення від 10 січня 2020 року №10 належним чином засвідчене установою банку, що підтверджується листом від 25 травня 2020 року №25/05 (а.с.64).

У всіх вищезгаданих документах, які подавалися позивачем до митного оформлення, жодних розбіжностей щодо суми оплати за товари судом не встановлено. Згідно з контрактом №23122019/1 від 23 грудня 2019 року за товари підлягало до сплати 9565 доларів США, які були придбані товариством згідно з заявкою на купівлю валюти від 10 січня 2020 року та сплачені продавцю платіжним дорученням №10 від 10 січня 2020 року у розмірі 9565 доларів США.

Також, як вбачається із матеріалів справи, 10 березня 2020 року між позивачем та ТОВ «ДАЙРЕКТ ЛАЙН» укладено договір про надання транспортно-експедиційних послуг №10/03 згідно з п. 2.1 якого ТОВ «ДАЙРЕКТ ЛАЙН» як виконавець зобов`язувався за плату і за рахунок клієнта виконати або організувати виконання послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу, відповідно до узгоджених сторонами заявок.

Відповідно до п. 3.1.1 вказаного договору, ТОВ «ДАЙРЕКТ ЛАЙН» мало право для виконання визначених цим договором послуг здійснювати самостійний добір перевізників, агентів, інших третіх осіб та укладати правочини з такими третіми особами від свого імені або від імені клієнта.

Для виконання своїх зобов`язань за договором про надання транспортно- експедиційних послуг №10/03 від 10 березня 2020 року, ТОВ «ДАЙРЕКТ ЛАЙН» залучило в якості перевізника ТОВ «ЗЕГЕРТ ТРАНС ЕКСПОРТ» на підставі договору автоперевезення вантажів №19/1002 від 10 лютого 2019 року.

17 березня 2020 року позивачем подано заявку №2 ТОВ «ДАЙРЕКТ ЛАЙН» на перевезення вантажу з Ningbo в Одесу загальною вагою 4431 кг., відправником якого є ZHEJIANG ZHUOYUANDA MACHINERY CO., LTD.

Надання послуг перевезення підтверджується товарно-транспортною накладною CMR 363435 та коносаментом KYODSY2000242 (COSUВ) від 05 квітня 2020 року (а.с.25-26).

Щодо доводів апелянта в частині не зазначення виробника у поданих до митного оформлення товаросупровідних документах, то колегія суддів вказує на наступне.

Відповідно до глави 1 розділу II Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №651, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2012 року за № 1372/21684, якщо у графі 33 МД код товару згідно з УКТ ЗЕД зазначається на рівні десяти знаків, в окремих полях електронної МД або у разі використання МД на паперовому носії - електронної копії МД на паперовому носії без зазначення у паперовому примірнику зазначаються за формою "електронного інвойсу" в розрізі кожного найменування товару відомості, необхідні для ідентифікації товарів, що є в наявності: найменування товару (згідно з рахунком або іншим документом, що визначає вартість товару); артикул (марка, модель, сорт, тип тощо); найменування торговельної марки (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах) (зазначається повністю без будь-яких скорочень; якщо оригінальне написання найменування торговельної марки виконується мовою, в якій використовується латинський алфавіт, то в графі таке найменування зазначається латинськими літерами); виробник (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); літерний код альфа-2 країни виробництва товару (за бажанням Декларанта); кількість (в одиницях виміру згідно з рахунком або іншим документом, що визначає вартість товару); код одиниці виміру за рахунком або іншим документом, що визначає вартість товару, згідно з класифікатором одиниць вимірювання та обліку, що використовуються у процесі оформлення митних декларацій; ціна за одиницю товару (у валюті, в якій складено рахунок або інший документ, який визначає вартість товару); вартість задекларованої кількості одиниць (у валюті, в якій складено рахунок або інший документ, який визначає вартість товару); для товарів, відносно яких законодавством визначена інформація, необхідна для ідентифікації та/або класифікації таких товарів, - передбачена відповідними актами законодавства інформація про товар, у тому числі у вигляді кодів.

З матеріалів справи вбачаєтьтся, що ТОВ «ТРАК СЕРВІС САРНИ» не вказувало саме у графі 31 МД відомостей про виробника товарів.

Крім того, як правильно звернув увагу суд першої інстанції, зі змісту Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №651, на який посилається відповідач, вбачається, що вказівка виробника у графі 31 МД не є обов`язковою.

Так, у п. 3.5 зовнішньоекономічного контракту №23122019/1 від 23 грудня 2019 року поданому відповідачу разом з митною декларацією, вказувалося, що «виробником, вантажовідправником товару та отримувачем коштів є продавець».

Однак, як правильно зазначено судом першої інстанції, відповідачем безпідставно не враховано, що контракт на поставку товарів є «комерційним документом», який і згадується як джерело інформації про виробника товарів у Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №651.

Уточнюючий або виправлений інвойс від 11 березня 2020 року №ZYTC191201, наданий на вимогу митного органу продавцем, також містив інформацію про те, що продавець є і виробником товару. Відповідачем у спірному рішенні не було наведено жодних підстав та норм чинного законодавства, які б давали право митному органу не брати до уваги вказаний документ.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у поданих відповідачу документах була наявна інформація про виробника товарів, що не враховано відповідачем прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.

Враховуючи усі наведені вище обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у рішенні про коригування митної вартості відповідачем не наведено належних підстав для коригування митної вартості з наведених вище підстав.

Щодо такої підстави для витребування додаткових документів та формування оскаржуваного рішення № UA204000/2020/000103/2, як володіння митницею інформацією щодо оформлень аналогічних товарів за більшим рівнем митної вартості ніж заявлений позивачем, яка призвела до сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів за МД UA204060/2020/006392, колегія суддів зазначає наступне.

Перелік підстав для формування митним органом вимоги про надання декларантом додаткових документів, що наведений у частині третій статті 53 МК України є виключним (вичерпним): у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; у разі якщо документи містять ознаки підробки; у разі якщо документи або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Однак, визначення ціни на кожну окрему партію товару визначається сторонами контракту на власний розсуд, зважаючи на обсяги постачання, котирування цін на сировину, технічних характеристик товару тощо.

Суд зазначає, що наявність у митного органу інформації щодо митної вартості товарів згідно митних оформлень аналогічних товарів в ЄАІС ДФС, не свідчить та не може свідчити про факт навмисного заниження вартості товару.

Отже, при зверненні до митного органу щодо оформлення партії товару декларантом були надані усі належні документи, які підтверджують числові значення вартості товару і не містять розбіжностей, що вливають на їх визначення. Натомість, відповідачем жодним чином не обґрунтовано наявність сумнівів щодо повноти і достовірності заявлених числових показників митної вартості.

Таким чином, відповідачем не наведено обґрунтованих причин для зобов`язання декларанта подати додаткові документи, адже наданих декларантом документів було достатньо для визначення митної вартості за основним методом.

Положення ст.53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни товару, вказаної у документах, які самі по собі вже засвідчують митну вартість товару.

Така позиція суду узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20 лютого 2018 року у справі №809/1884/16.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позивач надав усі необхідні документи, передбачені МК України, для визначення митної вартості товару за ціною договору, а митниця не довела, що подані позивачем для визначення митної вартості товару документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Отже, відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності рішення № UA204000/2020/000103/2 від 25 травня 2020 року про коригування митної вартості товарів.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, оскільки позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас митниця не довела наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого товару та протиправність рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA204000/2020/000103/2 від 25 травня 2020 року, а також протиправність картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204000/2020/00139.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки апеляційний суд залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року у справі № 460/6092/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 04 червня 2021 року.